н/п 2/490/2394/2017 Справа № 490/6855/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Гудковій Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 24 598 грн. 38 коп.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, направив свого представника, яка просила застосувати строк позовної давності , визнали заборгованість за тілом кредиту та відсотками в межах річного строку з липня 2013 року по квітень 2014 року в загальному розмірі 1056,84 грн. У стягненні штрафів та пені просили відмовити за безпідставністю, адже умови та правила користування кредитною карткою відповідач не підписував і не був обізнаний про зазначені штрафні санкції.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 вересня 2011 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та позивачем ОСОБА_2, підтверджується підписом у заяві.

Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Судом встановлено, що письмової заяви про припинення дії кредитного договору відповідач до банку не подавав. Крім того, відповідно до положень ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Дотепер відповідач свої зобовязання за договором не виконав, заборгованість за кредитом 1600 грн. , заборгованість по процентам 18290 грн. 84 коп., заборгованість за пенею та комісією 3060 грн. 00 коп.,штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1147 грн. 54 коп.-станом на 07.06.2016 року.

Пунктом 5.3 Умов передбачена одностороння зміна Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Як стверджує позивач, таким чином розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених п. 4.9Умов і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан карткових рахунків та про здійснення операцій по картрахункам.

Дотепер відповідач свої зобовязання за договором не виконав, заборгованість за кредитом 589,58 грн. заборгованості за кредитом, 7987,62 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2970,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також 500 грн. фіксованої частини та 577,36 грн. процентної складової штрафів -станом на 31.03.2016 р.

Відповідно до ст.. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право позивачу вимагати від них вчинення цих дій у судовому порядку.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1,5 ст.261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного у платіжній картці, а строк погашення процентів за користування кредитом - щомісяця за минулий місяць.з розрахунку , наданого позивачем вбачається, що останній платіж по кредиту був здійснений 20.09.2013 року і був зарахований банком в рахунок погашення комісії , а останній платіж по процентах у розмірі 90 грн. - 11.06.2013 року.

Отже, оскільки відповідач у липні 2013 року, сплативши в рахунок погашення заборгованості за кредитом 90 грн., вчинив дії, що свідчать про визнання боргу, після чого у відповідності до ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності перервався заборгованість по тілу кредиту підлягає стягненню в повному обсязі у сумі 1600 грн.

Що стосується заперечень відповідача стосовно збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку, то позивач своїх пояснень з цього приводу не надав.

З наданих позивачем розрахунків позовних вимог вбачається, що сума заборгованості за несплаченими процентами на прострочену заборгованість обчислена з розрахунку від 30% до 43,20% річних в різні періоди , тоді як перебачено умовами Договору встановлена відсоткова ставка 30 % річних або 2,5 % щомісяця, але така процентна ставка застосовувалася до вересня 2014 року. В період з жовтня 2014 року по березень 2015 року застосовувалася процентна ставка 38,4 відсотків, а з квітня 2015 року по теперішній час 46,8 відсотки річних.

Доказів того, що позивачем надсилалися будь-які повідомлення чи надавалися виписки про підвищення процентної ставки на заборгованість, як-то передбачено п.5.3, 6.4 Умов та правил надання банківських послуг - суду не надано.

За такого, оскільки банком не були дотримані умови підвищення процентної ставки за користування кредитом і взагалі не обгрунтоване таке підвищення , суд вважає таке підвищення неправомірним.

Отже, в межах трирічного строку позовної давності за період з 23 червня 2013 року, розмір несплачених відсотків становить 1964,99 грн. ( 1440 грн. ( 1600 х 30% х 3 роки) + 524,99 грн. - сума нарахованих відсотків на час переривання строку позовної давності) .

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За такого, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбаченого Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

До того ж, відповідно до правового висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1746цс16.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Таким чином, у стягненні суми пені та комісії у загальному розмірі 3060 грн. слід відмовити .

За такого, загальна сума заборгованості за штрафом (неустойкою) становить 500 грн. фіксованої частини та 178 грн. 25 коп. - 5-типроцентної складової пропорційно до стягнутої судом суми заборгованості.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 4409 грн. 23 коп.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4409 грн. 23 коп., з якої:заборгованість за кредитом 1600 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 1964 грн. 99 коп., заборгованість за штрафом 678 грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.