АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/340/17 Головуючий 1-ї інстанції - Зяброва О.Г.
Справа №644/4342/16-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення інфляційних витрат та 3% річних від суми боргу, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» (надалі - ТОВ «Елавус ЛТД», в якому просила: 1.стягнути з відповідача на її користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з моменту звільнення та по день фактичного розрахунку, а саме за період з 28.01.2014р. по 14.12.2015р. в розмірі 56 485,26грн.; 2.стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати на суму заборгованості 17 924,48грн., визначену судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.03.2014року за період з 26.03.2014р. по 14.12.2015р. в розмірі 12 995,75грн.; на суму заборгованості 4 453,17грн., визначену рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.04.2014року за з період 22.04.2014р. по 29.12.2015р. в розмірі 3 035,32грн.; на суму заборгованості 57 988,54грн. визначену рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.03.2015року за період з 02.03.2015р. по 29.12.2015р. в розмірі 18 560,67грн.; 3.стягнути з відповідача на її користь 3% (відсотки) річних, зокрема: на суму заборгованості 17 924,48грн. за період з 26.03.2014р. по 14.12.2015р. в розмірі 926,67грн.; на суму заборгованості 4 453,17грн. за період з 22.04.2014р. по 29.12.2015р. в розмірі 225,83грн.; на суму заборгованості 57 988,54грн. за період з 02.03.2015р. по 29.12.2015р. в розмірі 1 444,15грн.; 4. вирішити питання про судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що вона працювала майстром виробничого цеху Харківського опитного цементного заводу, який належав ТОВ «Елавус ЛТД». 28.01.2014р. її звільнено з роботи на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України - за згодою сторін. На час звільнена їй була нарахована заробітна плата за період з серпня 2013 року по грудень 2013 року в сумі 20 047,47грн., яку не виплачено у зв'язку з відсутністю грошових коштів. На підставі судових рішень Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.03.2014року, 22.04.2014року та від 02.03.2015року з відповідача на її користь були стягнути - заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату. 14.12.2015року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР НЕРУХОМОСТІ - РІДНА УКРАЇНА», яке на момент подання позовної заяви є єдиним учасником відповідача, провело повний розрахунок щодо виплати заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1, тобто відповідно до судового наказу від 26.03.2014року сплачена заборгованість в розмірі 17 924,48грн., а 28.12.2015року проведено розрахунок відповідно до рішень від 22.04.2014року та від 02.03.2015року і сплачено заборгованість в розмірі 62 441,71грн. У зв'язку з тим, що відповідачем несвоєчасно проведено розрахунок стягнутих сум, тому за затримку розрахунку за період з 06.01.2015р. по 14.12.2015р. підлягає стягненню середній заробіток і інфляційні.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ фірма «Елавус ЛТД» - Кириленко О.П. позов не визнав, заперечував проти його задоволення, зазначивши, що заробітна плата є винагородою, яку роботодавець виплачує працівнику, але виплати, які підлягають стягненню відповідно до ст.117 КЗпП України не є винагородою за виконану роботу, а отже не є заробітною платою. Крім того, згідно Інструкції суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні не належать до фонду оплати праці. Позовна вимога про стягнення суми середнього заробітку за період затримки розрахунку не була заявлена в установлений законом строк у справі про банкрутство відповідача, у зв'язку з чим не має правових підстав для її задоволення відповідно до ч.4 ст.83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2016 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення в повному обсязі.

Проте, повністю погодитися з таким висновком не можна, оскільки він не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 47, 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно положень ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, вищенаведеними нормами закону на підприємство, установу, організацію покладено обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районн ого у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач працювала майстром виробничого цеху Харківського опитного цементного заводу, який належав ТОВ «Елавус ЛТД». 28.01.2014р. її звільнено з роботи на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України - за згодою сторін. На час звільнена їй була нарахована заробітна плата за період з серпня 2013 року по грудень 2013 року в сумі 20 047,47грн., яка не була виплачена у зв'язку з відсутністю у підприємства грошових коштів.

Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.03.2014року з ТОВ «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_1 стягнута заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2013 року по листопад 2013 року в сумі 17 924,48грн. (а.с.32).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.04.2014роек з ТОВ «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28.01.2014р. по 25.02.2014р. в сумі 4 453,17грн. (а.с.31).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від02.03.2015року з ТОВ «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_1 стягнуто: заборгованість по заробітній платі за період з 01.12.2013р. по 31.12.2013р. в розмірі 2 122,99грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26.02.2014р. по 05.01.2015р. в розмірі 51 657,46грн.; компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 05.01.2015р. з урахуванням індексу інфляції в розмірі 4 208,09грн. (а.с.33-36).

З матеріалів справи вбачається що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР НЕРУХОМОСТІ - РІДНА УКРАЇНА», яке на момент подачі позову є єдиним учасником відповідача, 14.12.2015року виплатило ОСОБА_1 спочатку - 17 834,86грн., а 28.12.2015року виплатило залишок в сумі - 62 129,50грн., згідно вищеназваних судових рішень (а.с.30).

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У позовній заяві ОСОБА_1 визначила період за який, як вона вважає, необхідно провести нарахування сум - з 06.01.2015р. по 14.12.2015р. включно, тобто по день виплати основної суми заборгованості по заробітній платі.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно з якими не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Установлено, що повний розрахунок з ОСОБА_3 по заробітній платі відповідач фактично провів - 28 грудня 2015 року. Як свідчать матеріали справи 15.01.2016р., тобто в межах тримісячного строку з дати повного розрахунку, позивач звернулась з відповідною заявою про виплату середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за затримку розрахунку, яка була подана в ході розгляду справи №922/30048/15 в господарському суді Харківської області. Проте, ухвалою господарського суду заяву ОСОБА_1 було відхилено, оскільки її вимоги віднесені господарським судом до 6-ї черги кредиторських вимог і одночасно судом зазначено, що з відповідним позовом вона з цього приводу має право звернутись до районного в м. Харкові суду. Ухвала господарського суду у справі №922/30048/15 була оскаржена в апеляційному порядку і постановою Апеляційного господарського суду Харківської області від 06.04.2016року було відхилено апеляційну скаргу та залишено без змін ухвалу господарського суду Харківської області. З цим позовом ОСОБА_1 звернувся до суду - 20.05.2016року, отже з дотриманням тримісячного строку, передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України.

Як свідчать матеріали справи розмір середньоденної заробітної плати позивача становив - 241,38грн. Відповідач прострочив виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період 06.01.2015р. по 14.12.2015р., що становить - 228 днів., а тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить 55 036,92грн. (241,38грн. х 228днів).

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

За наявності зазначених умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Загальна сума заборгованості по заробітній платі становить - 20 047,47грн. (17 924,48грн. + 2 122, 99грн.). Компенсація, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за несвоєчасну виплату заробітної плати становить - 8 065,49грн., згідно нижченаведеного розрахунку:

січень 2015 20 047,47 х 103,1% 100% = 20 668,94 - 20 047,47 = 621,47. При цьому, сума компенсації за 26 днів цього місяця складатиме 521,23грн. (621,47 / 31день * 26 днів)

лютий 2015 20 047,47 х 105,3% 100% = 21 109,98 - 20 047,47= 1 062,51

березень 2015 20 047,47 х 110,8% 100% = 22 212,59 - 20 047,47 = 2 165,12

квітень 2015 20 047,47 х 114,0% 100% = 22 854,11 - 20 047,47 = 2 806,64

травень 2015 20 047,47 х 102,2% 100% = 20 488,51 - 20 047,47 = 441,04

червень 2015 20 047,47 х 100,4% 100% = 20 127,65 - 20 047,47 = 80,18

липень 2015 оскільки інфляція складала 99,0%, індексація не проводиться

серпень 2015 оскільки інфляція складала 99,2%, індексація не проводиться

вересень 2015 20 047,47 х 102,3% 100% = 20 508,56 - 20 047,47 = 461,09

жовтень 2015 оскільки інфляція складала 98,7%, індексація не проводиться

листопад 2015 20 047,47 х 102,00% 100% = 20 448,41 - 20 047,47 = 400,94

грудень 2015 20 047,47 х 100,7% 100% = 20 187,80 - 20 047,47 = 140,33. При цьому, сума компенсації за 28 днів цього місяця складатиме 126,74грн. (140,33 / 31день * 28 днів)

всього за вищевказаний період - 8 065,49грн.

Інші вимоги позову, а саме щодо нарахування та стягнення 3% річних та індексу інфляції на нараховані судом суми у зв'язку з затримкою виплати заробітної плати, задоволенню не підлягають, оскільки є надуманими та безпідставними. Положення ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані до заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Те ж саме стосується і вимог щодо нарахування індексу інфляції на стягнуті за судовими рішеннями суми за затримку розрахунку по заробітній платі, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонами необхідно провести відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (з подальшими змінами та доповненнями).

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.1п.1), 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2016 року - скасувати і ухвалити у справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення інфляційних витрат та 3% річних від суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період затримки розрахунку з 06 січня 2015 року по 14 грудня 2015 року в сумі - 55 036,92грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_1 компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 06.01.2015року по 14.12.2015 року в розмірі 8 065,49грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» на користь держави судовий збір 631,02грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -