АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/1495/16-ц Головуючий в І-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1625/К/17 суддя Коваль Н.В.
Категорія - 5 (І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар - Видрик А.А.

за участю: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9, до ОСОБА_4, треті особи: служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання права часткової власності на нерухоме майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9, треті особи: служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання права часткової власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності їй ОСОБА_2, чоловіку ОСОБА_1 та їхнім дітям: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3, кожному по 1/5 частині квартири.

З метою поліпшення житлово-побутових прав дітей, вона мала намір відчужити відповідачу ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, а трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_4 подарувати своїм дітям, з отриманням кожним з них права власності на 1/6 частину вказаної квартири, для чого отримала дозвіл органу опіки і піклування на укладення вищевказаних договорів.

Однак, при зверненні до нотаріальної контори з метою укладення та нотаріального посвідчення вище вказаних договорів, державний нотаріус постановою від 01.02.2016 року відмовила їй у вчинені нотаріальних дій, посилаючись на не можливість укладення законним представником дітей договорів, в інтересах дитини, самим з собою, оскільки представник не може виступати в одному договорі у двох правових становищах одночасно. Крім того, ОСОБА_2 повідомлено нотаріусу про те, що ОСОБА_9 є недієздатною та ОСОБА_2, як матір, призначено опікуном, але документів в підтвердження цього не надано, що свідчить про відсутність повноважень на укладення договору від імені ОСОБА_9

Вважаючи, що укладення вказаних правочинів відповідає інтересам дітей, тоді як нотаріально їх посвідчити не виявилося можливим, просила суд, уточнивши позовні вимоги, поновити порушені права дітей та визнати за нею, її чоловіком та дітьми, за кожним окремо, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_5.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9, треті особи: служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6, який мала намір укласти з нею ОСОБА_2 відповідає інтересам її дітей та, враховуючи неможливість його нотаріального посвідчення, просила суд визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_6.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9 та зустрічного позову ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення первісних та зустрічних позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом було встановлено тільки порушення інтересів неповнолітньої ОСОБА_9, тоді як не встановлено порушення інтересів інших малолітніх дітей подружжя у звязку з укладенням правочинів. Також судом не враховано, що навіть у разі укладення договору дарування на користь малолітніх дітей, від імені яких буде виступати їх батько ОСОБА_1, згода ОСОБА_2, як матері, на укладенні такого договору потрібна обовязково. Поза увагою суду залишилося й те, що кватира № 16 в буд. № 8 по вул. Садова в с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, судом не було враховане повне визнання зустрічних позовних вимог позивачами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення первісних та зустрічних позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що суд не врахував того факту, що ОСОБА_4 продала належну їй на праві власності квартири та на підставі розписки надала виручені від її продажу грошові кошти своїй онуці ОСОБА_2 для придбання квартири АДРЕСА_1 з умовою дарування їй в подальшому квартири АДРЕСА_6, й станом на теперішній час вона фактично залишилася без житла. Також послався на те, що судом не було враховане повне визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовних вимог ОСОБА_4

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2000 року та є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 та неповнолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 8-12, 28, 31, 32, 33, 34 т.1).

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1, та їх діти: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право власності САС № 930177 від 26.11.2011 року, виданого на підстав розпорядження Нікопольської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області за № 129 від 06.09.2011 року, є власниками квартири АДРЕСА_7, й кожному з них належить право на 1/5 її частину (а.с. 26-27 т.1).

Також за позивачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.10.2013 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_8 (а.с. 23-24, 25 т.1).

З метою поліпшення житлово-побутових умов дітей, ОСОБА_2, як законний представник дітей, 30.10.2015 року звернулася до районної комісії з питань захисту прав дитини Криворізької РДА Дніпропетровської області з метою отримання дозволу на продаж двокімнатної квартири АДРЕСА_7, в якій по 1/5 частці права власності належить її дітям ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_1Д та на укладення договору дарування належної їй трикімнатної квартири дітям (а.с. 89, 90 т.1).

Рішенням районної комісії з питань захисту прав дитини Криворізької районної державної адміністрації № 10/1 від 11.11.2015 та розпорядженням голови Криворізької РДА № Р-403/0/56-15 від 12.11.2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на продаж квартири АДРЕСА_9, за умови одночасного дарування на ім'я дітей ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_8 (а.с. 6-7 т. 1).

Постановою державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної конторивід 01.02.2016 року ОСОБА_2 відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у посвідченні вище вказаних договорів дарування та купівлі-продажу (а.с. 14 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9, до ОСОБА_4 про визнання права часткової власності на нерухоме майно, та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9 про визнання права власності на нерухоме майно, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення предявлених як первісних, так і зустрічних позовних вимог, оскільки позивачами обрано не належний спосіб захисту їх прав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 ч.1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, за змістом наведених вимог, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України наведено перелік способів захисту прав та інтересів, до яких належить також і визнання права.

Предявляючи вимоги до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_10 за кожним у розмірі 1/6 її частини, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, послалися на порушення їх інтересів та інтересів їх дітей у звязку з неможливістю укладення правочинів купівлі-продажу та дарування нерухомого майна.

В свою чергу, ОСОБА_4, предявляючи до ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9 про визнання права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_11, послалася на порушення своїх прав у звязку з неможливістю відчуженням вказаної квартири.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, серед іншого є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 ст. 60 ЦПК України цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9 за первісним позовом та позивачем ОСОБА_4, за зустрічним не надано суду жодних допустимих та належних доказів в підтвердження порушення їхніх прав, інтересів дітей, які б підлягали захисту в судовому порядку в спосіб визнання права на нерухоме майно за позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх дітьми права, а також за позивачем ОСОБА_4 за зустрічним позовом.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 зі згоди свого чоловіка ОСОБА_1 зверталася до органу опіки та піклування з заявою про надання дозволу на продаж двокімнатної квартири АДРЕСА_92, за умови одночасного дарування дітям (лише дітям) трьохкімнатної квартири АДРЕСА_5, на що й було надано дозвіл органу опіки і піклування, що підтверджується рішенням районної комісії з питань захисту прав дитини Криворізької районної державної адміністрації № 10/1 від 11.11.2015 та розпорядженням голови Криворізької РДА № Р-403/0/56-15 від 12.11.2015 року (а.с. 6-7, 89, 90 т. 1).

Отже, дозвіл було надано органом опіки та піклування за умови дарування квартири лише дітям, тобто по 1/4 трьохкімнатної квартири кожному із дітей, а не 1/6 частини цієї квартири АДРЕСА_5, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що не відповідають інтересам дітей та суперечать дозволу органу опіки та піклування, вимоги позивачів про визнання права часткової власності на нерухоме майно (а.с. 6,7 т.1).

Також, під час вирішення справи, судом правомірно враховано положення ч. 3 ст. 238 ЦК України, відповідно до якої представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, що й стало підставою для відмови нотаріусом ОСОБА_2 у вчиненні правочину, а саме в продажу та дарування квартири (а.с. 14 т.1).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2, ОСОБА_1, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої доньки ОСОБА_9 та зустрічного позову ОСОБА_4, оскільки позивачами не доведено порушення їхніх прав та наявність підстав для захисту їх прав в спосіб визнання права власності.

Доводи представника позивача в апеляційній скарзі, що судом було встановлено тільки порушення інтересів неповнолітньої ОСОБА_9, тоді як не встановлено порушення інтересів інших малолітніх дітей подружжя у звязку з укладенням правочинів колегія суддів вважає безпідставними та такими що спростовуються матеріалами справи, зокрема постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2016 року, в якій встановлено порушення ст. 238 ЦК України та інтересів всіх дітей у разі укладенні правочинів купівлі-продажу та дарування квартир.

При цьому, доводи апеляційної скарги представника позивача про неврахування судом першої інстанції, що навіть у разі укладення договору дарування на користь малолітніх дітей, від імені яких буде виступати їх батько ОСОБА_1, згода ОСОБА_2, як матері, на укладенні такого договору потрібна обовязково, колегія суддів вважає безпідставними оскільки за змістом ст. 238 ЦК України першочергове значення має те, щоб при вчиненні правочину не відбувався збіг в одній особі законного представника дітей, від імені яких він діє та особи, яка вчиняє правочин в своїх інтересах.

З цих же підстав не мають правового значення доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що кватира № 16 в буд. № 8 по вул. Садова в с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_6 з підстав неналежно обраного способу захисту та доведеності того, що таке визнання права власності суперечитиме інтересам дітей подружжя ОСОБА_2, які є співвласниками цієї квартири і без згоди органу опіки та піклування відчуження цієї квартири є неможливим. Та у судовому порядку з заявлених підстав не підлягає захисту право ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про неврахування судом того факту, що ОСОБА_4 продала належну їй на праві власності квартири та на підставі розписки надала виручені від її продажу грошові кошти своїй онуці ОСОБА_2 для придбання квартири АДРЕСА_1 з умовою дарування їй в подальшому квартири АДРЕСА_6, й станом на теперішній час вона фактично залишилася без житла колегією суддів не враховуються, оскільки жодного правового значення для вирішення цієї справи не мають.

Не може погодитися колегія суддів і з доводами апеляційних скарг представників сторін про визнання кожною стороною заявлених позовів, оскільки відповідно до ст. 174 ЦПК України суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо визнання ним позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки судом встановлено, що визнання позову із сторін порушить права дітей подружжя ОСОБА_2.

Отже, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, та ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: