Справа № 163/3031/16-ц
Провадження № 2/163/50/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Павлуся О.С.,

при секретарі Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його матір ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1, Волинської області, яку, в порядку ст. 1268 ЦПК України, прийняв його брат ОСОБА_3, який, в свою чергу, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не оформивши правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння.

Позивач зазначає, що він є спадкоємцем другої черги після смерті свого брата- ОСОБА_3. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнають.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виданої виконкомом Зачернецької сільської ради Любомльського району № 436 (а.с.4) вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №2 особового рахунку НОМЕР_1 за 2011-2015 роки по АДРЕСА_1 постійно проживала і була зареєстрована ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір'ю був зареєстрований ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Архівним витягом сформованим 07.11.2016 року з рішення №4 сесії Зачернецької сільської ради Любомльського району, Волинської області від 22.12.1999 року стверджується, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.5).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.3).

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Відповідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки виданої виконкомом Зачернецької сільської ради Любомльського району № 436 (а.с.4) вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 проживав і був зареєстрований разом з нею її син - ОСОБА_3, який є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, відповідно як син останньої, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.4),

ОСОБА_3 спадщину прийняв в порядку ст. 1269 ЦК України, що вбачається з вищевказаної довідки.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.3).

Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Матеріалами справи доводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_3, як брат спадкодавця, що стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 (а.с.4).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_3 заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

ОСОБА_1 у відповідності до ст. 1297 ЦК України в строки передбачені ст. 1270 ЦК України звернувся нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Проте постановою приватного нотаріуса від 09.11.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, Волинської області останньому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.7).

Згідно матеріалів спадкової справи №63/2016, інших спадкоємців немає.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі об'єкти, які знаходяться по по АДРЕСА_1, Волинської області були побудовані в 1982, 1986, 1983 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди, літньої кухні, сараю, вбиральні, колодязю, огорожі, які знаходяться по АДРЕСА_1, Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідач в своїй заяві позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1, Волинської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.