Провадження №2/522/2875/17
19 січня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна з чужого незаконного володіння,-
Позивач 26.06.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, та, уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 22.11.2016 року (а.с.142), просив визнати спадщину після смерті ОСОБА_3, що складається з 531/1000 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 145,6 кв.м., житловою площею 86,9 кв.м., відумерлою; витребувати у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради 531/1000 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 145,6 кв.м., житловою площею 86,9 кв.м. у ОСОБА_1.
Представник позивача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 26.12.2016 року) у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Підтримала усі пояснення та обставини, надані у позовній заяві.
Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Суд, з урахуванням вимог ст.. 169 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та третьої особи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 травня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності 531/1000 частин квартири АДРЕСА_2, що складають 77, 36 кв.м. її загальної площі. Саме такі відомості були внесені 23.06.1994 року в реєстраційну книгу 9 пр, стор 65 КП «БТІ» ОМР (а.с.15).
Співвласниками зазначеної квартири є ОСОБА_6, якій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.2002 року (а.с.19), посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальною конторою, належить 274/1000 частини квартири АДРЕСА_3 та ОСОБА_7, якій на підставі договору дарування від 06.03.2008 року (а.с.22), посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори, належить 157/1000 частини квартири АДРЕСА_3.
Звертаючись до суду з відповідним позовом, Одеська міська рада просила визнати спадщину після смерті ОСОБА_3, у вигляді зазначених 531/1000 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 145,6 кв.м., житловою площею 86,9 кв.м., відумерлою, посилаючись при цьому на відсутність спадкоємців за законом та заповітом на спадщину, та сплив одного року з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
У відповідності до положень ч. 3 ст. 140 Конституції України та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, є сільські, селищні, міські ради.
Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Проте, з витребуваної судом копії спадкової справи №110/2014 до майна ОСОБА_3, померлої 15.10.2013 року (а.с.96-115), судом встановлено, що після себе ОСОБА_8 залишила заповіт, посвідчений 26 листопада 2009 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, реєстровий № 3-3772, згідно якого вона заповіла ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 77, 36 кв.м.(а.с.108-109 на звороті).
Після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_2 у встановлений ст.ст. 1269, 1270 ЦК України шестимісячний строк особисто подала до нотаріальної контори заяву про прийняття після неї спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді частини квартири АДРЕСА_2.
Проте, 24 червня 2014 року державний нотаріус винесла постанову, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищеназване нерухоме майно, мотивуючи свою відмову тим, що правовстановлюючі документи про належність майна померлій на частину квартири АДРЕСА_2 не співпадають з даними КП «БТІ» ОМР від 28.04.2014 року за № 2467-11/405.
У фактичному користуванні ОСОБА_8 знаходиться: 12-кухня пл. 13,8 кв.м., 13 - житлова кімната пл. 17,7 кв. м., 15 - коридор пл. 4,7 кв. м., 16 - житлова кімната пл. 8, 4 кв.м., 17 - житлова кімната пл. 22, 9 кв. м., 452/1000 частин приміщень загального користування: коридорів загального користування 1; 3, що складає 452/1000 частини квартири АДРЕСА_2.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2015 року (а.с.138) було задоволено позов ОСОБА_2 та визнано за нею право власності на 452/1000 частини квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після померлої 15.10.2013 року ОСОБА_3, що складаються з приміщень: 12 кухні площею 13,8 кв.м., 13 житлової кімнати площею 17,7 кв.м., 15 коридору площею 4,7 кв.м., 16 житлової кімнати площею 8,4 кв.м., 17 житлової кімнати площею 22,9 кв.м., 452/1000 частин приміщень загального користування: коридорів загального користування 1, 3.
Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1217, 1258 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином, ОСОБА_2, як спадкоємниця майна померлої 15.10.2013 року ОСОБА_3 за заповітом, також згідно рішення суду від 19.11.2015 року, є власником 452/1000 частини квартири АДРЕСА_5, які відповідають 531/1000 частинам квартири, стосовно яких заявлено вимоги ОМР у даній справі.
Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Відповідно до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
За вказаних обставин, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог Одеської міської ради щодо визнання спадщини після смерті ОСОБА_3 у вигляді 531/1000 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 145,6 кв.м., житловою площею 86,9 кв.м., відумерлими, а тому відмовляє у їх задоволенні.
Оскільки, підстав для задоволення основних вимог ОМР судом не встановлено, вимоги позивача щодо витребування спірного майна як похідні також не підлягають задоволенню.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 1,11, 15-16, 319, 321, 328, 346, 387, 392, 1220, 1277, ЦК України, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57-59, 60, 64, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд
У задоволенні позову Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м Одеси на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Домусчі Л.В.