Справа № 395/1330/16-ц Провадження № 2/395/86/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Орендовського В.А.,

при секретарі - Сотченко Я.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Новомиргородська районна державна адміністрація про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 р. до суду надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, в якому позивач вказав, що 07 березня 2016 року померла його баба ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями у с. Розлива Новомиргородського району Кіровоградської області, по вул. Польовій, 35.

Спадкоємцем за законом є позивач, оскільки його батько (єдиний син померлої ОСОБА_4І.) ОСОБА_5 також помер 06 травня 2009 року, інших спадкоємців на дану спадщину немає. При зверненні позивача до нотаріуса щодо прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на обєкт спадкування. Тому позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 07 березня 2016 року, право власності на вище вказаний житловий будинок.

Під час судового розгляду справи представник позивача позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявився, проте до суду надійшла заява сільського голови з проханням розглядати справу без участі представника сільради, при цьому заперечень проти задоволення позову ОСОБА_3 сільська рада немає.

Представник третьої особи повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, не заперечують проти задоволення позову.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин.

У судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2016 року померла ОСОБА_4, яка за ступенем родинного зв'язку є бабою позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 221615, актовий запис № 4 від 09.03.2016 року, вчиненого виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, копією свідоцтв про народження позивача та його батька ОСОБА_5, копією паспорту позивача, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 15.032016 року.

За життя померла ОСОБА_4 мала житловий будинок з надвірними будівлями в с. Розлива, Новомиргородського району, Кіровоградської області, по вул. Польова, 35, що підтверджується копією технічного паспорту на будинок від 28.10.2016 року, архівною довідкою № 441 від 04.11.2016 р. виданої Новомиргородською дільницею БТІ, довідками № 544 від 16.11.2016 р., № 241 від 15.03.2016 р., виданих виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області копією облікової картки обєкта по господарського обліку на 2011-2015 роки.

Син померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (батько позивача) помер 06 травня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 221679, актовий запис № 08 від 08.05.2009 року, вчиненого ОСОБА_3 сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області, копією свідоцтв про народження позивача та ОСОБА_5

Відповідно до ст.1266 ч.1 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, тобто спадкують майно за правом представлення.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивач є спадкоємцем по закону, інших спадкоємців на дану спадщину немає, що підтверджується копією спадкової справи № 15-2016, оглянутої в судовому засіданні.

При зверненні позивача до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, йому було відмовлено в оформленні спадщини на вищевказаний будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на обєкт спадкування, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 159/02-31 від 10 листопада 2016 року.

Згідно до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно до ст.3 ч.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З усього вище наведеного слідує, що право власності померлої ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями у с. Розлива Новомиргородського району Кіровоградської області, по вул. Польовій, 35, не може піддаватись сумніву, а відтак, таке може бути успадковане позивачем, як спадкоємцем за законом.

Проаналізувавши наведені норми законодавства, зваживши у сукупності вказані вище обставини, у тому числі відсутність відомостей про інших спадкоємців, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на згаданий житловий будинок з надвірними будівлями.

Керуючись ст.ст.212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 07 березня 2016 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований у с. Розлива Новомиргородського району Кіровоградської області по вул. Польовій, 35.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя: В. А. Орендовський