Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/413/17 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
Є.У.№ 310/961/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3, яка виступає в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, виселення,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що йому на підставі договору дарування від 06.11.2007 року належить житловий будинок, розташований за адресою: вул. Фестивальна,41 / вул. Бєдного Демяна,62, м. Бердянськ, Запорізької області. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за ним Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради Запорізької області 02.12.2007 року. Відповідачі вселилися в спірний будинок та проживають у ньому, як члени сім'ї попереднього власника, яким був його батько ОСОБА_10 Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в будинку з 24 листопада 1985 року, ОСОБА_7 - з 24 листопада 1985 року, ОСОБА_3 - з 05 березня 2002 року, ОСОБА_5 - з 02 жовтня 2004 року. У вищевказаному будинку, за відсутності його згоди також були зареєстровані малолітні діти відповідача ОСОБА_3: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З вересня 2015 року він постійно проживає в належному йому будинку по вул. Фестивальна, / Бєдного Дем'яна, 41/62. в м. Бердянську, але позбавлений права користування усім будинком, оскільки відповідачі намагаються чинити йому перешкоди у цьому, займаючи фактично всі житлові приміщення будинку. 29 січня 2016 року він направив на ім'я відповідачів листи з вимогою виселитися з житлового будинку та знятися з реєстрації в ньому протягом 5 календарних днів з моменту отримання листів, але в зазначений строк відповідачі добровільно будинок не залишили, з реєстрації не знялися і продовжують в ньому проживати, чим порушують його право власності.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому на праві приватної власності майном - житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Фестивальна,41 / вул. Бєдного Дем'яна. 62, м. Бердянськ, Запорізька область. Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5 В, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Фестивальна,41 / вул. Бєдного Дем'яна, 62. м. Бердянськ, Запорізька область. Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_7 Ю, ОСОБА_3 В, ОСОБА_5 на його користь судові витрати.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від05 липня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_6 в користуванні та розпорядженні належним йому на праві приватної власності житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Фестивальна, 41 / вул. Бєдного Дем'яна, 62 в м. Бердянську Запорізької області.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Фестивальна, 41 / вул. Бєдного Дем'яна,62 в м. Бердянську Запорізької області.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 по 275,6 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні питання про усунення перешкод у користуванні будинком та виселенні, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи та чинне законодавство.

Так, за ст. 319 ч. 1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Також за ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом першої інстанції було встановлено, та не заперечується сторонами, що за нотаріально посвідченим договором дарування від 06 листопада 2007 року, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: вул. Фестивальна, буд. 41 / вул. Бєдного Дем'яна, буд. 62, м. Бердянськ, Запорізька область. Його право власності зареєстровано комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради Запорізької області 02.12.2007 року за №20879233.

Право власності позивача не оспорено.

Відповідачі займають належний на праві власності позивачеві будинок. Листом від 29.01.2016 року ОСОБА_6 просив відповідачів усунути йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, але останні не виселилися та з реєстрації не знялися.

Заперечуючи проти судового рішення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначали, що вони є членами є членами сімї власника, а відтак мають право проживати у будинку.

За ст. ст. 64, 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство, а також, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (ч.2 ст. 3 СК України).

Разом з тим, судом першої інстанції було встановлено, відповідачі не є членами сімї позивача, разом з ним не проживають та не пов'язані з ним спільним побутом, а тому вони не набули право користування житловим будинком, що йому належить. Тож в розумінні ст. 405 ЦК вони не можуть вважатися особами, які набули право користування будинком.

Суд першої інстанції зясовував питання правового статусу відповідачів як мешканців будинку. Він правильно зазначив, що право мешканців будинку похідно від права власника, який надав їм право користування житлом. Оскільки право попереднього власника на будинок за адресою: вул. Фестивальна, буд. 41 / вул. Бєдного Дем'яна, буд. 62, м. Бердянськ, Запорізька область припинилось, то припинилось і право на користування ним у відповідачів.

Факту існування договору найму або сервітуту не встановлено та в апеляційній скарзі відповідачі про це не зазначають.

Також суд врахував, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 забезпечені житлом і зберігають за собою право користування іншими житловими приміщеннями (а.с.13, 97). Судом надане обґрунтування виселення малолітніх дітей з зазначенням про те, що в силу ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Отже місце проживання малолітніх дітей є похідним від наявності права на проживання батьків, тому малолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_9 підлягають виселенню зі спірного житла разом з їх матірю.

Зазначення в апеляційних скаргах про те, що відповідачі тривалий час користувалися житлом та сплачували комунальні послуги та здійснювали поліпшення житла не тягне за собою визнання за ними права користування житлом за відсутності на це згоди власника и відсутності договору.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: