Справа № 141/1216/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді Лисака О.І.

за участю секретаря Невмержицької Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, за відсутності сторін,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, згідно із яким позивач з 15.05.2007 року проживає та користується домоволодінням № 59 з господарськими будівлями і земельними ділянками по вул. Лісова (до перенайменування Чапаєва) в с. Сологубівка Оратівського району Вінницької області та доглядає за цим будинком і господарськими будівлями та прибудинковою територією, сплачує відповідні земельні податки. 15.05.2007 року позивач викупила це майно у ОСОБА_3, сплативши йому за все 8 000 гривень, він отримав гроші, натомість написав розписку у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про те, що отримав кошти за проданий ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та земельними ділянками, передав позивачу ключі від будинку та будівель, претензій до позивача не має. При цьому обіцяв переоформити на позивача документи, проте на неодноразові звернення ОСОБА_1А ОСОБА_3 не бажає оформляти належний договір купівлі - продажу у нотаріуса, хоча претензій ніяких до позивача не має. Позивач сплатила ОСОБА_3 всі 8 000 ґрн. за домовленістю, та виготовила техпаспорт на житловий будинок з господарськими будівлями в БТІ у грудні 2017 року, проте не оформила далі нічого.

На сьогоднішній день позивач продовжує проживати і користуватися вказаним житловим будинком з господарськими будівлями більше 10 років - з 2007 року, добросовісно та безперервно володіє і відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за ним та утримує прибудинкову територію, постійно робить в ньому поточний і капітальний ремонти. Дану нерухомість позивач набула законним шляхом, сплативши за неї свої кошти, користується нею відкрито, всі про це знали та знають, покращує домоволодіння та ремонтує його, виготовила за свої кошти техпаспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, тому ОСОБА_6 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 59 з господарськими будівлями, що розташовані по вул. Лісова (до перенайменування Чапаєва), с. Сологубівка Оратівського району Вінницької області за набувальною давністю. Справу просить розглянути без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_7, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Від учасників процесу до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з слідуючого.

Відповідно до розписки від 15.05.2007 року ОСОБА_3 в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 продав житловий будинок в с. Сологубівка по вул. Чапаєва громадянці ОСОБА_1 і котримав кошти в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 49 по вул. Лісова, в с. Сологубівка Оратівського району Вінницької області, власником записана ОСОБА_1.

Відповідно до архівного витягу рішення 9 сесії 22 скликання ОСОБА_2 сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області від 12.09.1997 року «Про передачу у приватну власність земельну ділянку громадянам для ведення домашнього господарства» вирішено передати у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,51 га, яка розташована в с. Сологубівка по вул. Чапаєва

Згідно із рішенням 7 сесії 7 скликання ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області вулицю Чапаєва в с. Сологубівка перейменовано на Лісова.

Як вбачається з інформації Вінницької філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Вих. № 2014/03-04/16 від 24.10.2017 року, станом на 21.10.2016 року у словник вулиць с. Сологубівка внесено всі відповідні зміни.

Відповідно до письмових свідчень ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в їх присутності ОСОБА_3 продав житловий будинок в с. Сологубівка по вул. Лісова, 59 (колишня Чапаєва) ОСОБА_1 і отримав кошти в сумі 8 000 (вісім тисяч гривень). Свідчення завірені секретарем Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_9 11.12.2017 року та зареєстровано в реєстрі за № 39 та № 40.

Згідно довідки № 431 від 08.12.2017 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області громадянці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, про те, що житловий будинок, який розташований в селі Сологубівка по вул. Лісова,49, Оратівського району Вінницької області побудований в 1967 році.

Відповідно до довідки № 432 від 08.12.2017 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області, про те, що ОСОБА_1 користується житловим будинком, який розташований в селі Сологубівка по вул. Лісова, 59, Оратівського району Вінницької області з травня місяця 2007 року, обкошує буряни, обробляє присадибну земельну ділянку, сплачує земельний податок

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України - власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 322 власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до розяснень , що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, зазначено, що для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнішній володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Таким чином, починаючи з 15.05.2007 року позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа житловим будинком по вул. Лісова, 59 (до перенайменування Чапаєва) в с. Сологубівка Оратівського району Вінницької області і продовжує відкрито, безперервно володіти житлом, тому в розумінні ст. 344 ЦК України набув право власності на це майно за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

На підставі ст.ст. 16, 319, 322, 344, 377 ЦК України, керуючись ст.ст.130, 174, 212, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок № 59 з господарськими будівлями, що розташовані по вул. Лісова (до перенайменування Чапаєва), с. Сологубівка Оратівського району Вінницької області за набувальною давністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області.

СУДДЯ О.І. Лисак