Справа № 263/230/17
Провадження № 2-о/263/59/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шевченко О.А., при секретарі Пахніц О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа - Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті батька. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьку помер його батько ОСОБА_2, про що є лікарське свідоцтво про смерть №5, видане відповідним органом на тимчасово окупованій території, але неналежного зразка. Після поховання заявник звернувся до Центрального районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС з проханням зареєструвати смерть батька ОСОБА_2 та видати йому відповідне свідоцтво. Однак у зв'язку з невідповідністю виданої довідки про смерть на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог діючого законодавства України, йому було відмовлено в реєстрації смерті та отриманні свідоцтва про смерть.

Заявник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення питання залишив на розсуд суду.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 10.10.1958 року, ОСОБА_2 є батьком заявника ОСОБА_1.

Згідно з копією паспорта, ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Білокуракіно, Білокуракінського району Луганської області.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 5 від ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого органами на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк де зазначено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьку. Згідно довідки про причину смерті до форми № 106/у № 5 від ІНФОРМАЦІЯ_2, причина смерті - хронічна судинно-мозгова недостатність, церебральний атеросклероз ІІ з артеріальною гіпертензією.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникові для оформлення у встановленому законом порядку свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 256 Цивільного-процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення майнових або інших прав громадян. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 13 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за таких певних обставин.

Згідно зі ст.14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На даний час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Лікарське свідоцтво про смерть видане медичним закладом тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Отже, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви про встановлення факту смерті особи, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть батька, видане державним органом України.

Керуючись ст. 13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 3, 8, 197, 214, 215, 223, 234, 256, ст.257-1, ч.1 п.5 ст.259, п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Білокуракіно, Білокуракінського району Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, місце смерті: місто Донецьк, Донецької області, причина смерті: хронічна судинно-мозгова недостатність, церебральний атеросклероз ІІ з артеріальною гіпертензією.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міст Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.А.Шевченко