Справа № 182/2499/17
Провадження № 2/0182/2420/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.12.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Тихомиров І.В.

секретаря Рахуба О.Г.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час свого навчання.

Свої вимоги мотивує тим, що він народився 20 травня 1999 року від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який був зареєстрований 05 вересня 1998 року та припинений 15 квітня 2014 року.

На даний час він є студентом четвертого курсу денної форми навчання Комунального вищого навчального закладу «Нікопольський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради, за спеціальністю «Початкова освіта», за державним замовленням.

Відповідач працює та має змогу надавати матеріальну допомогу на його утримання на час навчання, але від надання такої допомоги він ухиляється. Матеріальних коштів його матері ОСОБА_5 не вистачає.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 повинен надавати допомогу на утримання своєї дитини на період навчання, добровільно дану допомогу не надає, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на період навчання у розмірі 25% від заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали та зазначили, що 25 квітня 2016 року між відповідачем та ОСОБА_5, за участю на той час неповнолітнього ОСОБА_1, був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у звязку з передачею права власності на нерухоме майно, який був посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим № 1590.

За умовами зазначеного договору, відповідач з метою припинення обовязку зі сплати аліментів на користь неповнолітнього сина ОСОБА_1 передав у його власність належну йому на праві особистої приватної власності ? частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, вартістю 120 000,00 грн.

Крім того представник відповідача ОСОБА_4 пояснила, що у відповідача склалась інша сімя, оскільки 23 вересня 2014 року він уклав шлюб з ОСОБА_7 та 26 грудня 2015 року в них народилася дитина ОСОБА_8. Тому на утриманні відповідача ОСОБА_3 знаходиться малолітня дитина, а також дружина ОСОБА_7, яка на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Враховуючи наведені обставини ОСОБА_3 та його представник просили відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_9 свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі та пояснили, що позивач ніде не працює, оскільки навчається та стипендію не отримує, тому фактично знаходиться на утриманні матері ОСОБА_5, коштів якої не вистачає для їх утримання. Батько добровільно матеріальної допомоги йому не надає.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 народився 20 травня 1999 року від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який був зареєстрований 05 вересня 1998 року та припинений 15 квітня 2014 року (а.с.3,4).

Після розірвання шлюбу між батьками позивач залишився проживати разом з матірю.

На даний час ОСОБА_1 навчається на четвертому курсі денної форми навчання Комунального вищого навчального закладу «Нікопольський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради, за спеціальністю «Початкова освіта», за державним замовленням (а.с.2,39).

Згідно довідки Комунального вищого навчального закладу «Нікопольський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради за № 329 від 29 вересня 2017 року, очікуваний термін навчання ОСОБА_1 30 червня 2018 (а.с.39).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2016 року у відповідності до ст. 190 СК України між відповідачем та ОСОБА_5, за участю на той час неповнолітнього ОСОБА_1, був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у звязку з передачею права власності на нерухоме майно (далі Договір), який був посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим № 1590 (а.с.18,19).

Пунктом 2 вказаного Договору визначено, що відповідач з метою припинення обовязку зі сплати аліментів на користь неповнолітнього сина ОСОБА_1 передає у його власність належну йому на праві особистої приватної власності ? частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно п. 6 Договору вартість ? частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на 19 квітня 2016 року складає 120 000,00 грн. (а.с.18 на звороті).

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, який не отримує стипендію; матеріальне становище відповідача, який працює в СП «Нікопольське моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ Українська залізниця» та розмір його середньомісячної заробітної плати становить 5 928,17 грн. (а.с.23); можливість надання матеріальної допомоги позивачу його матірю ОСОБА_5 яка працює та її середньомісячна заробітна плата складає 6 177,73 грн. (а.с.36).

Суд також приймає до уваги, той факт, що на утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружина ОСОБА_7, яка на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, (а.с.16, 22).

З урахуванням викладених обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості та приймаючи до уваги той факт, що відповідач за рік до досягнення ОСОБА_1 повноліття, у відповідності до ст. 190 СК України передав у його власність належну йому на праві особистої приватної власності ? частку у праві спільної часткової власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартістю 120 000 грн. 00 коп., суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,14,15,57,60,88,212,213-215,218 ЦПК України, 182,190, 199 СК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10