Справа № 214/6118/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на рішення державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою 27.10.2016 року, уточнивши вимоги, просила суд: скасувати постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) від 04.10.2016 року, ВП №52485206, ВП №52485296 по виконанню виконавчих листів № 214/4922/13-ц, виданих Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.07.2015 року про солідарне стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору в розмірі 4 303 204,09 грн.; зобовязати Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрити виконавчі провадження.

В обґрунтування вимог скарги вказала, що 29.09.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило на адресу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області заяви про відкриття виконавчих проваджень по виконанню вказаних виконавчих листів, натомість постановами державного виконавця від 04.10.2016 року у відкритті виконавчих проваджень з приводу їх примусового виконання стягувачеві відмовлено з посиланням на ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з пропуском строку предявлення виконавчих документів до виконання. Вважаючи неправомірними дії ДВС, а відмову у відкритті виконавчих проваджень незаконною, представник звернулася до суду зі скаргою, посилаючись на те, що вирішуючи питання про відкриття виконавчих проваджень, державним виконавцем залишено поза увагою, що вперше виконавчі листи № 214/4922/13-ц, видані Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.07.2015 року про солідарне стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору предявлено вчасно до примусового виконання - 09.03.2016 року та повернуто у звязку з відмовою у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», що є свідченням переривання строку давності предявлення їх до виконання відповідно до ст.23 цього Закону та свіченням предявлення їх до виконання стягувачем 29.09.2016 року повторно.

В судове засідання представник заявника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_4 не зявилась, однак подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги скарги підтримала та наполягала на її задоволенні в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, однак надав клопотання про розгляд скарги за його відсутності, заперечував проти її задоволення. Заперечень, на які представник посилався в клопотанні, на адресу суду не надходило.

За даних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи положення п.4 постанови Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 року, суд вважає за можливе скаргу розглянути за відсутності осіб, які не зявились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду судом скарги.

Суд, дослідивши вимоги скарги, враховуючи позицію сторін, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.124Конституції України, ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року змінено рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.11.2014 року про стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML-11/45/2008 від 08.04.2008 року, а саме зменшено розмір заборгованості з 4 767 122,15 грн. до 4 303 204,09 грн., зменшено розмір заборгованості за тілом кредиту з 935 202,49 грн. до 925 420,23 грн., зменшено розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з 3 741 936,19 грн. до 3 377 783,86 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.191-193 ц/с № 214/4922/13-ц).

На виконання вказаного рішення суду апеляційної інстанції відповідно до ст.368 ЦПК України Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.07.2015 року видано виконавчі листи (а.с.5,6).

Згідно заяви представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 18.05.2015 року (а.с.199 ц/с № 214/4922/13-ц), виконавчі листи представник отримала 16.07.2015 року, що підтверджується її особистим підписом на заяві.

Судовим розглядом встановлено, а заінтересованою особою не спростовано, при першому предявленні виконавчих листів на виконання 14.03.2016 року державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (з наступними змінами і доповненнями) у звязку з «… наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження», що підтверджується відповідними відмітками на зворотній стороні виконавчих листів (а.с.5,6-звороти).

Повторно із заявами про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчих листів № 214/4922/13-ц, виданих Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.07.2015 року представник стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до ДВС 29.09.2016 року шляхом направлення їх поштовою кореспонденцією, які згідно повідомлення надійшли на адресу ДВС 03.10.2016 року (а.с.7,8,9).

Натомість у відкритті виконавчих проваджень за вказаними виконавчими документами постановами від 04.10.2016 року державним виконавцем відмовлено з посиланням на п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (з наступними змінами і доповненнями) пропуск строку пред'явлення документів до виконання.

Надаючи оцінку правомірності рішень Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області щодо прийняття рішення про відмову у відкритті виконавчих проваджень, суд керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (з урахуванням змін та доповнень до набрання чинності 05.10.2016 року Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року), виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних,юридичних осіб.

Як слідує з ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що також кореспондується з п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», в якій передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, у тому числі самим державним виконавцем.

Згідно ч.ч.1,2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, при цьому такий строк обчислюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Так, видаючи виконавчі листи на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року, ухваленого за результатами перегляду рішення Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 24.11.2014 року, судом першої інстанції визначено строк предявленнях їх до виконання в 1 рік з моменту набрання рішенням суду законної сили відповідно 21.04.2015 року, тобто до 21.04.2016 року, що відповідає п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції, чинній на момент видачі судом виконавчих документів).

Обґрунтовуючи вимоги скарги, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначала про неправомірність відмови державним виконавцем у відкритті виконавчих проваджень через пропущення стягувачем строку на пред'явлення виконавчих документів до виконання, оскільки вважала, що мало місце переривання строку давності предявлення їх до виконання.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано випадки переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання, зокрема, вказано, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання (п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження», після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, доводи сторін щодо дотримання чи пропущення строку предявлення виконавчого документу до виконання підлягають перевірці у взаємозв'язку із зазначеними положеннями ст.ст.22, 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Так, вперше виконавчі листи стягувачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предявлено до виконання 09.03.2016 року в межах строку, проте постановами державного виконавця від 14.03.2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказані обставини в ході судового розгляду заінтересованою особою не спростовані та доведені обсягом наявних у справі доказів в їх сукупності, а тому суд приходить до висновку, що при першому предявленні до виконання виконавчих листів, виданих Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.07.2015 року, строк давності предявлення їх до виконання перервався та почав свій відлік строком в 1 (один) рік з 14.03.2016 року, тобто фактично спливає 14.03.2017 року.

Втім, приймаючи 04.10.2016 року постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень, державним виконавцем залишено поза увагою факт повторного предявлення їх стягувачем до примусового виконання, тому суд приходить до висновку про істотність доводів представника заявника в цій частині та невідповідність дій ДВС положенням Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні оскаржуваних процесуальних рішень.

Той факт, що при первинному предявленні виконавчих листів до виконання в їх прийнятті до виконання державний виконавець відмовив свідчить про переривання строку давності, адже в ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) вказівки на прийняття виконавчого документу до виконання як обовязкової умови переривання строку немає, а лише зазначено про сам факт предявлення його до виконання.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За правилами ст.383 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.387 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року №14, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи заявника.

Оскільки в ході судового розгляду знайшли підтвердження обставини неправомірності постанов державного виконавця про відмову у відкритті виконавчих проваджень від 04.10.2016 року, ВП № 52485206, ВП № 52485296 по виконанню виконавчих листів № 214/4922/13-ц, виданих Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.07.2015 року про солідарне стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору, адже повторно подані стягувачем виконавчі листи, які за своїм змістом відповідають вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», предявлено в межах строку, а відтак законні підстави для відмови в їх прийнятті відсутні, тому суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 59-61, 384-388 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на рішення державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52485206 (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) від 04.10.2016 року по виконанню виконавчого листа № 214/4922/13-ц, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.07.2015 року про солідарне стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору в розмірі 4 303 204,09 грн.

Визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52485296 (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) від 04.10.2016 року по виконанню виконавчого листа № 214/4922/13-ц, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.07.2015 року про солідарне стягнення із ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору в розмірі 4 303 204,09 грн.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрити виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів № 214/4922/13-ц, виданих Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.07.2015 року про солідарне стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору в розмірі 4 303 204,09 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 (п'яти) днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 (п'яти) днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Євтушенко О.І.