Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/117/17
Провадження № 2/321/130/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України ( далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 серпня 2014 року на а/ш Харків-Сімферопіль на 348 км. з вини водія ОСОБА_2 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1, який належав йому на праві власності. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП були пошкоджені автомобілі НОМЕР_2, який належав на праві власності ОСОБА_3. Спричинена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до ОСОБА_1 (транспортно) страхового бюро України з відповідною заявою. У звязку з настанням події, передбаченої п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі, а саме по заяві ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 09 жовтня 2014 року, на рахунок виконавця робіт ПП ОСОБА_5 платіжним дорученням: від 15 січня 2015 року № 1/24355 в розмірі 7048,19 грн., керуючись нормами п. 41.1 ст. 41 Закону та наказом про сплату № 168 від 14 січня 2015 року. Крім того, за послуги аварійного комісару згідно акту виконаних робіт та рахунку № 190, позивачем перерахована сума 838,57 грн. п/д № 8847 від 22 грудня 2014 року. Всього затрати позивача складають 7886,76 грн. Відповідач добровільно не відшкодував витрати МТСБУ. Внаслідок зазначеного, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 7886 грн. 76 коп., а також судові витрати, які складаються з судового збору та правових витрат.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та не явки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд, відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України, ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 4 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно п.6 даної постанови особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.1.6 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів власники транспортних засобів-юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 38.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією i здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень п. 40.3 ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону.

Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В судовому засіданні було встановлено, що 25 серпня 2014 року на а/ш Харків- Сімферополь на 348 км. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21063», державний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3, під керування водія ОСОБА_4, який належав на праві власності ОСОБА_3. Автомобілі отримали механічні пошкодження. У відповідності до ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП було складено адміністративний протокол по відношенню до водія ОСОБА_2 за порушення ним вимог ПДР України, що призвело до скоєння ДТП. Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 листопада 2014 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді 1-го року позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.Постанова набрала законної сили (а.с. 6 ).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 який керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1, та з вини якого сталася ДТП, на час скоєння ДТП не була застрахована відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 7-8)

При цьому, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, а саме: ОСОБА_3 була застрахована, що підтверджується Полісом ОСЦПВВНТЗ (або іноземним сертифікатом «Зелена картка « серії АС 8475424 з терміном дії до 13 листопада 2014 року, виданого ПрАТ «Українська страхова компанія» Княжа Вієнна ОСОБА_7»). ( а.с.7)

01 грудня 2014 року ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 09 жовтня 2014 року, звернувся до МТСБ України з заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особі не була застрахована (а.с.4)

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № 36/09/14, складеного 22 вересня 2014 року, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «ВАЗ 2103» державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає 7048 грн. 19 коп. (а.с. 9-14)

Крім того, за послуги аварійного комісару згідно акту виконаних робіт та рахунку № 190, позивачем перерахована сума 838,57 грн. п/д № 8847 від 22 грудня 2014 року ( а.с. 26-27)

Відповідно до наказу МТСБУ №168 від 14 січня 2015 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих - ОСОБА_3, фінансовому управлінню МТСБУ було наказано сплатити 7048 грн. 19 коп. за шкоду заподіяну в результаті ДТП, яке було перераховано на рахунок ПП ОСОБА_5, який був вказаний в заяві про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП та підтверджується платіжним дорученням № 1/24355 від 15 січня 2015 року.( а.с. 24)

Як було встановлено судом ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з повідомленнями про необхідність компенсації витрат МТСБУ у сумі 7886 грн. 76 коп., оскільки він є особою, відповідальною за шкоду завдану потерпілому ОСОБА_3 (а.с. 28-29)

Отже, з відповідача на користь МТСБУ підлягає стягненню 7886 грн. 76 коп. в якості регресного відшкодування шкоди, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України обґрунтовані відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення судових витрат, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В даному випадку сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 43828 від 05 липня 2016 року і квитанцією від 16 лютого 2017 року (а.с. 13, 45), підлягає до стягненню з відповідача.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем ОСОБА_1 (транспортним) страхововим бюро України було надано контракт про надання правової допомоги від 27 вересня 2012 року за № 67 (а.с. 30-32), додаткову угоду №37 до Контракту(а.с. 33), Договір про надання юридичних послуг від 09 червня 2009 року (а.с. 34) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с. 35), тому витрати на оплату правової допомоги також підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування в розмірі 7886 грн. 76 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн., витрати на правову допомоги в сумі 2000 грн., а всього: 11486 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 76 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8