Справа № 541/2215/16-ц
Номер провадження 2/541/62/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 січня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі - Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про стягнення заборгованості по орендній платі, трьох процентів річних та пені,

в с т а н о в и в:

23.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про стягнення заборгованості по орендній платі, трьох процентів річних та пені.

23.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про стягнення заборгованості по орендній платі, трьох процентів річних та пені.

26.09.2016 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду було відкрито провадження по справах за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та об'єднано їх в одне провадження (а.с.27).

В направленому на адресу суду позові позивачка ОСОБА_1 зазначила, що на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку вона є власником земельною ділянки загальною площею 4,53 га., яка розташована на території Вовнянської сільської ради Миргородського району. На підставі договору оренди землі зареєстрованого 21 грудня 2012 року вона передала вище згадану земельну ділянку в оренду Приватному сільськогосподарському підприємству «Гарант-2005». В 2013 року позивачці було надано по одному примірнику договору оренди землі, акт про передачу та прийом земельної ділянки та додаток до договору оренди землі за яким орендна плата вноситься орендарем в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельного паю щорічно на суму 6171,16 грн.

Позивач ОСОБА_2 в позові зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 4,49 га. на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, яка розташована на території Вовнянської сільської ради Миргородського району. На підставі договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 25 грудня 2012 року він передав належну йому земельну ділянку в оренду Приватному сільськогосподарському підприємству «Гарант-2005». В 2013 році позивачці було надано по одному примірнику договору оренди землі, акт про передачу та прийом земельної ділянки та додаток до договору оренди землі за яким орендна плата вноситься орендарем в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельного паю щорічно на суму 6171,16 грн.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджували, що п.10 Договорів оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Також сторонами в додатку до договорів оренди землі погоджено розмір орендної плати, яка складає 6171,16 грн. Не зважаючи на договірні відносини відповідач починаючи з 2013 року не вірно проводив розрахунок по орендній платі, оскільки останнім не здійснювалося збільшення орендної плати на індекс інфляції. Дотримання відповідачем строків внесення орендної плати позивачами не оскаржується. Зокрема, в 2013 році позивачам не враховано індекс інфляції 100,5, зважаючи на що недоплата становить 30 грн. 86 коп. В 2014 році позивачам не враховано індекс інфляції 100,5 та 124,9 зважаючи на що недоплата становить 1575,17 грн. В 2015 році позивачам не враховано відповідачем індекс інфляції 100,5, 124,9 143,3 зважаючи на що недоплата становить 3392,37 грн. Сума заборгованості кожному з позивачів становить 4998,40 грн.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання то позивачі набули право на отримання 3% річних від суми боргу, що за підрахунками позивачів становить по 162,50 грн. кожному.

Також позивачі вважають, що набули право на отримання пені в розмірі 1% несплаченої суми за кожен день прострочення, що за їх підрахунками складає по 20385 грн. кожному.

Просять суд стягнути з ПСП «Гарант-2005» на користь кожного з них по 20385,85 грн. суми боргу за договором оренди, яка складається з наступних платежів: 4998,40 грн. -сума боргу, 162,50 грн. сума 3% річних та 15224,95 сума пені.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час судового розгляду справи, але направили на адресу суду заяви з яких вбачається, що позов ними підтримується, а справу вони просять розглянути у їхню відсутність.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_3 позови підтримав з підстав викладених в позовних заявах, просив їх задовольнити, як законні та обґрунтовані стягнувши на користь позивачів заборговані суми та понесені ними витрати при зверненні з позовом до суду, які складаються із сплаченого ними судового збору та витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала та в його задоволенні просила відмовити. Пояснила, що між позивачами і відповідачем було укладено договори оренди землі, які були зареєстровані в Державному реєстрі 21.12.2012 року та відповідно 25.12.2012 року. Договори укладені в письмовій формі, підписані сторонами. Пунктом 9 договорів оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі щорічної суми 3514,33 грн. Отже, саме таку суму орендної плати повинен сплачувати відповідач позивачам щорічно. Всі зміни до договору оренди повинні вноситься в такому ж порядку, як був укладений основний договір та проходити відповідну державну реєстрацію. Додаток до договорів оренди, де міститься положення про збільшення суми орендної плати до 6171,16 грн., не підписаний позивачами та не пройшов відповідної реєстрації, а отже не можна вважати, що він набрав чинності, тому відповідач повинен був сплачувати щорічну суму орендної плати кожному з позивачів виходячи з суми зазначеної в договорі -3514,33 грн. Вважає, що суму 6171,19 відповідач сплачував позивачам помилково. Всі нарахування, які передбачають договори оренди землі укладені між позивачами та відповідачем, на суму орендної плати 3514,33 грн. відповідачем були зроблені та позивачами отримані, а тому претензії позивачів є безпідставними. Зважаючи на викладене, відповідач не має перед позивачами жодної заборгованості, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками земельних ділянок розташованих на території Вовнянської сільської ради відповідно площею 4,53 га та 4,49 га, що підтверджується копіями державних актів на земельні ділянки (а.с.6; 18).

Між позивачкою ОСОБА_1 та ПСП «Гарант-2005» та між позивачем ОСОБА_2 та ПСП «Гарант-2005» було укладено договори оренди землі, які набрали чинності з моменту реєстрації в Управлінні Держземагенства у Миргородському районі відповідно 21.12.2012 року та 25.12.2012 року (а.с.7-8; 19-20).

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі».

Пунктом 10 зазначених Договорів оренди передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: до 20.12. поточного року. Пункт 13 Договорів оренди землі: розмір орендної плати переглядається при умові індексації грошової оцінки. За пункт 14 Договорів оренди землі - у разі не внесення орендної плати у строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Однією із істотних умов договору оренди землі (ст. 15 ЗУ «Про оренду землі») є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Судом з'ясовано, що при укладенні між сторонами договорів оренди землі пунктом 9 було передбачено розмір орендної плати щорічно на суму 3514,33 грн..

Позивачами надано суду додатки до договорів оренди землі стосовно орендодавця ОСОБА_5 від 21.12.2012 року, та стосовно орендодавця ОСОБА_2 від 25.12.2012 року за умовами яких орендна плата вноситься орендарем в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельного паю щорічно на суму 6171,16 грн. (а.с.9;21). Дані додатки підписані виключно орендарем та не пройшли відповідної реєстрації.

Надані представником позивачів адвокатом ОСОБА_6 документи під назвою додаткова угода від 27.02.2013 року (а.с.59-60) з дописками зробленими самими позивачами в листопаді 2016 року, що вбачається зі слів представника позивачів ( додатки в тому вигляді в якому вони були направлені позивачам підприємством мають місце на аркушах справи 9; 21) не можуть сприйматися судом як належні докази по справі, оскільки подібні зміни, внесені позивачами до додатків, не узгоджені з підприємством.

Отже, при здійсненні розрахунків з орендної плати умови додатків (а.с.9; 21), чи додаткових угод, як стверджує представник позивачів, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 36 Договорів оренди землі передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

З 01 січня 2013 року законодавство України не передбачає державної реєстрації договорів оренди землі у зв'язку із запровадженням процедури реєстрації права оренди.

Аналізуючи положення Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року за № 1141, слід дійти висновку, що якщо зміни, які вносяться в договір оренди землі додатковою угодою, зачіпають інформацію, яка вноситься в реєстр, подавати додаткову угоду на реєстрацію необхідно.

Сторонами не заперечується, що додатки (додаткові угоди) від 21.12.2012 року та відповідно від 25.12.2012 року (а.с. 9, 21), якими змінено розміри орендної плати та нормативно-грошову оцінку землі не були зареєстровані, хоча такі зміни відповідно до п. 44 зазначеного вище Порядку підлягають внесенню в реєстр.

Отже, відсутні законні підстави для обрахунку орендної плати в розмірі 5 % від нормативно-грошової оцінки землі, що були визначені в додатках.

Верховний Суд України у постанові від 20.08.2013 року висловив свою правову позицію у справі № 3-21 гс 13, зміст якої полягає у тому, що відповідно до статей 21, 30 Закону України „Про оренду землі, статті 24 Закону України „Про плату за землю» та статей 628, 632 ЦК України законодавча зміна нормативної грошової оцінки землі може бути підставою для зміни розміру орендної плати в односторонньому порядку, якщо це погоджено сторонами у договорі.

Умови укладених між сторонами договорів оренди землі (а.с.7-8;19-20) не містять положень щодо автоматичного збільшення нормативної грошової оцінки землі, що визначена ними при укладенні цих договорів у разі збільшенні її на законодавчому рівні.

Отже, виходячи з розміру орендної плати за землю визначеної умовами договорів оренди: 3514,33 грн., позивачі повинні були отримувати : 2013 рік : 3514,33 (розмір орендної плати) х 100,5% (індекс інфляції) = 3531,9 грн., фактично отримано 6171,19 грн.; в 2014 році: 3514,33 (розмір орендної плати) х 124,9% (індекс інфляції) = 4389,4 грн., фактично отримано 6171,19 грн.; в 2015 році: 3514,33 грн. (розмір орендної плати х 143,3% (індекс інфляції)= 5036,03 грн., фактично отримано 6171,19 грн. Тобто, в 2013, 2014, 2015 роках позивачі отримали більшу орендну плату, ніж визначена договорами оренди землі і як зазначає представник відповідачів, суми 6171,19 грн. були виплачені помилково бухгалтерією підприємства, зважаючи на відсутність державної реєстрації додатків до договорів оренди землі, противне судом не встановлено.

Зважаючи на вище викладене, відсутні правові підстави для обрахунку розміру орендної плати позивачам виходячи з суми 6171,19 грн., а отже орендну плату за землю позивачі за 2013, 2014 та 2015 рік помилково отримували в більшому розмірі ніж це визначено договорами оренди землі, тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,ст.ст. 629; 654; 792; 409 ЦК України, ст.ст. 13,15; 21; 32; 24,25 Закону України «Про оренду землі», суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про стягнення заборгованості по орендній платі, трьох процентів річних та пені.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області на протязі 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко