Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/181/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.01.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Франко В.А.

секретар - Яковлєва Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Укртелеком» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.10.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укртелеком», третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кіровограда головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укртелеком», третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кіровограда головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про звільнення майна з-під арешту.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно постановою б/н від 07.06.2012 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ було накладено арешт на ? частину квартири, яка належить позивачу на праві приватної власності, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 12587289.

З листа начальника Фортечного відділу ДВС м. Кіровограда Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області від 09.08.2016 року № 36022 вбачається , що детальну інформацію щодо накладення арешту на майно ОСОБА_2 надати не мають можливості, оскільки виконавче провадження та журнали обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві знищено, у зв'язку з закінченням терміну зберігання, на підставі акту про знищення виконавчих проваджень та відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби».

Позивач зазначив, що на даний час не має жодних виконавчих листів та боргів, однак не може розпоряджатись своїм майном.

Крім того, позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить транспортний засіб БАЗ-2215, 2005 року випуску, на який також накладено арешт.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про накладення арешту на рухоме майно, відсутні.

Позивач звернувся до МРЕВ ДІБД із витягом, однак йому повідомлено, що відомості про арешт майна на автомобіль можуть бути вилучені із бази даних сказаного державного органу виключно за наявності відповідного рішення суду.

Просив суд зняти арешт, накладений державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, постанова б/н від 07.06.2012 року, з ? частини квартири, яка розташована АДРЕСА_2, реєстраційний номер обтяження 12587289 та з автомобіля БАЗ-2215, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

19.09.2016 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача - Кіровоградську філію ПАТ «Укртелеком» на належного - ПАТ «Укртелеком» (а.с. 45).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.10.2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що відповідно до довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.07.2005 року ОСОБА_2 є власником 1/2 квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 08.07.2005 року (а.с. 16).

Згідно до біржового договору (угоди) купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний №773966 від 22.02.2008 року ОСОБА_2 придбав транспортний засіб БАЗ-2215, 2005 року випуску, № кузову НОМЕР_2 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: транспортний засіб БАЗ-2215, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований на ОСОБА_2 (а.с. 18).

Згідно повідомлення третьої особи за вих. № 36022/09.08.2016 позивачу повідомлено про те, що детальну інформацію щодо накладення арешту на його майно надати не можливо, оскільки виконавче провадження та журнали обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві знищено, у зв'язку з закінченням терміну зберігання, на підставі акта про знищення виконавчих проваджень та відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» та рекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту з належного йому майна (а.с. 7).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.08.2016 року в Єдиному реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано 07.06.20120 року на підставі постанови б/н від 07.06.2012 року винесеної Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ: арешт 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 22.02.2208 року БАЗ-2215 СПГ, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу (а.с. 18).

Згідно до постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 07.06.2016 року при примусовому виконані виконавчого листа № 2-10270 виданого 30.03.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 боргу за надані телекомунікаційні послуги в сумі 336,08 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн., судовий збір в сумі 51 грн., а в сього: 507,08 грн. на користь ВАТ «Утелеком», накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а саме на автомобіль БАЗ-2215, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, що належить боржнику - ОСОБА_2.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч.1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним . Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання Торжника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Однак з такими висновками суду погодитись не можливо, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що згідно до постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 07.06.2016 року при примусовому виконані виконавчого листа № 2-10270 виданого 30.03.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 боргу за надані телекомунікаційні послуги в сумі 336,08 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн., судовий збір в сумі 51 грн., а в сього: 507,08 грн. на користь ВАТ «Утелеком», накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а саме на автомобіль БАЗ-2215, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, що належить боржнику - ОСОБА_2.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна посилаючись на ст.. 60 Закону України «Про виконавче провадження», яка вказує на те, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зазначаючи при цьому , що згідно до повідомлення третьої особи за вих. № 36022/09.08.2016 позивачу повідомлено про те, що детальну інформацію щодо накладення арешту на його майно надати не можливо, оскільки виконавче провадження та журнали обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві знищено, у зв'язку із закінченням терміну зберігання, на підставі акта про знищення виконавчих проваджень та відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» та рекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту з належного йому майна (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що майно, яке є предметом спору і на яке накладене арешт належить позивачу, а не боржникові, а тому посилання позивача на частину 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку є необґрунтованим оскільки відсутній спір відносно майна на яке накладено арешт.(а.с.14-16).

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

В матеріалах справи відсутні належні докази про те, що виконавче провадження відповідно до якого накладено арешт на майно яке є предметом розгляду , було завершене.

Відсутні також належні докази на підтвердження того , що виконавче провадження було знищене відповідно до діючого законодавства.

Пояснення позивача , що ним було сплачено борг перед відповідачем по справі, а квитанція яка підтверджує сплату боргу передана державному виконавцю не підтверджені належними доказами.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для зняття арешту судом, з майна яке є предметом судового розгляду відповідно до діючого законодавства - відсутні.

Відповідно до п. 4 ст. 309 ЦК України зазначені обставини є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення , яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Укртелеком», третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кіровограда головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.10.2016 року - скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Укртелеком», третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кіровограда головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: