АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про визнання операцій по списанню коштів з карткового рахунку недозволеними,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Златобанк» про зобов'язання відповідача відшкодувати 88 953,69 грн., шляхом відновлення залишку коштів на картковому рахунку НОМЕР_1 міжнародної платіжної картки, емітованої ПАТ «Златобанк».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2013 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.11.2013 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2013 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2016 заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд, відкриваючи провадження в справі за заявою, вбачав нововиявлені обставини. Вказав, що за фактом незаконного зняття коштів з кредитної картки заявника службового розслідування не проводилося та дозволу на збільшення лімітущодо зняття готівки позивач не надавав, а тому вважає дані обставини нововиявленими.

Справа № 761/5038/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1604/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заявник в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, щовикладені в заяві доводи не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджується фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення, не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, та не є нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК України.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2013 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Златобанк» про зобов'язання відповідача відшкодувати 88 953,69 грн., шляхом відновлення залишку коштів на картковому рахунку НОМЕР_1 міжнародної платіжної картки, емітованої ПАТ «Златобанк» (т. 1, а. с. 2-5). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2013 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі (т. 1, а. с. 165-172). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.11.2013 рішення суду першої інстанції залишено без змін (т. 1, а. с. 212-215). У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2013 за нововиявленими обставинами, вказавши, що згідно листа ПАТ «Златобанк» на ім'я прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва за фактом незаконного зняття коштів з кредитної картки позивача службового розслідування не проводилося та згідно електронного листа ПУМБ Степанця Р.В. запит на збільшення лімітів щодо зняття готівки здійснювався працівниками Банку, а тому дані обставини є нововиявленими, оскільки на час розгляду справи вони не були і не могли бути відомими.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України, у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ.

Для визначених п. п. 3, 4 ч. 2ст. 361 ЦПК Українинововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012 нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. П. 4 обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Таким чином, законодавець зазначив, що необхідними умовами для визнання обставин нововиявленими є те, що вони існували на час розгляду справи; не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Матеріали справи свідчать, що згідно листа ПАТ «Златобанк» на ім'я прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва від 14.04.2016 за фактом незаконного зняття коштів з кредитної картки позивача службового розслідування не проводилося (т. 1, а. с. 234а). Відповідно до електронного листа від 30.06.2016 працівника ПУМБ Степанця Р.В. передбачено, що ліміти змінювались за письмовим зверненням працівників Банку (т. 1, а. с. 235).

З матеріалів справи вбачається, що про не проведення службового розслідування Банком позивачу було відомо під час розгляду справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, та враховувалось останні при ухваленні відповідних рішень.

Доводи апеляційної скарги про те, що збільшення лімітів щодо зняття готівки здійснювалося працівниками Банку, не підтверджено матеріалами справи, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для зміни ухвали суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову ВСУ від 13.05.2015 у справі №6-71цс15, який змінив свою правову позицію в спірних правовідносинах , як на підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, є необґрунтованими, оскільки останньої не існувало на час розгляду справи та не могло бути враховано судом при винесенні рішення по суті позовних вимог.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і посилання в апеляційній скарзі на те, що суд, відкриваючи провадження в справі за заявою, вбачав нововиявлені обставини, оскільки відповідно ст. 364 ЦПК України, суд лише перевіряє відповідність поданої заяви формі та змісту.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги апеляційної скарги є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Крім того, приймаючи таке рішення, колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Христов проти України» від 19.02.2009, в якому зазначено: «…суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставиться під сумнів. …жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення лише з однією метою - домогтись повторного розгляду та винесення нового рішення у справі» та вимоги ч. 2 ст. 308 ЦПК України.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а тому ухвала суду першої інстанції не може бути скасованою з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено останню з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,304,312,313,314,315,325,361,363,365 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк