№ 207/488/17
№ 2/207/676/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Мозоль О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Південного району про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 просить встановити факт, що вона постійно проживала з ОСОБА_3 з 2006 року.

Одночасно позивач просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області загальною площею 51,4 м.кв., житловою площею 29,8 м.кв. в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_4, 1916 року є рідною бабусею позивачки. Під час війни вона бабка проживала з ОСОБА_5 , від цих стосунків народила мати позивачки - ОСОБА_6. ОСОБА_7 під час війни загинув. 28.09.1950 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила своє прізвище з ОСОБА_4 на прізвище чоловіка ОСОБА_4

У бабусі була рідна сестра, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка 12.08.1956 року уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила своє прізвище з ОСОБА_4 на прізвище чоловіка ОСОБА_4 Від шлюбу у них народився син, ОСОБА_10. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_10 номер.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла - ОСОБА_11.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла її сестра, двоюрідна бабуся позивачки - ОСОБА_12. Після її смерті залишилася спадщина, яка складалася з частини квартири АДРЕСА_2, єдиним спадкоємцем був її чоловік, ОСОБА_3, який спадщину прийняв за рішенням суду Балтійського району м. Дніпродзержинська від 28.07.2006 року.

Після смерті двоюрідної бабусі позивачки, ОСОБА_12. її чоловік, ОСОБА_3 залишився проживати один, потребував догляду та допомоги. Позивачка, яка вважала його своїм дідусем, з 2006 року почала постійно проживати разом з ОСОБА_3 в належній йому квартирі АДРЕСА_3. Допомагала йому, готувала їжу, прала, прибирала, робила покупки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер. Позивачка організовувала поховання, яке здійснила за власний рахунок.

У встановлений законом шестимісячний термін вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, Геращенко Г.В., після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Але листом нотаріуса від 10.02.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, як спадкоємцю за законом, оскільки не підтверджений факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, ОСОБА_3.

Тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом свого майнового права та інтересу.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засідання позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача - Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заперечення на позов в яких зазначив, що відсутні докази на підтвердження факту проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. Просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи № 14/2016 яка заведена після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, перевіривши надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Дніпродзержинським бюро ЗАГС, актовий запис № 16 (а.с.9).

12 серпня 1956 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим міським бюро ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 685 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_7 року народилася ОСОБА_6. ОСОБА_16 і ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Дніпродзержинським міським ЗАГС, актовий запис № 1173 (а.с.10).

20 вересня 1950 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим міським бюро ЗАГС м. Дніпродзержинська 28.09.1950 року, актовий запис № 2089 (а.с.10).

17 вересня 1966 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_17 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим міським бюро ЗАГС м. Дніпродзержинська 17.09.1966 року, актовий запис № 1143 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_8 року народилася ОСОБА_2. Батьки ОСОБА_17 і ОСОБА_18, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Палацом щастя м. Дніпродзержинська 1 серпня 1979 року, актовий запис № 2154 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_19, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 21.03.1977 року Баглійським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 527 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04.01.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська, актовий запис № 6 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_12, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 22.12.2005 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 1409 (а.с.14).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.07.2006 року визначена частка власності в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_20 - 1/2 частка, ОСОБА_3 - 1/2 частка. Визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_3 після смерті дружини ОСОБА_12 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10.02.2016 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 157 (а.с.19).

ОСОБА_2 здійснила поховання ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про поховання (а.с.20), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання ОСОБА_3, виданим ОСОБА_2, договором-замовленням на організацію та проведення поховання (а.с.20-22).

25.02.2016 року приватним нотаріусом Геращенко Г.В. було проведено реєстрації спадкової справи спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.23).

Листом приватного нотаріуса Геращенко Г.В. від 10.02.2017 року ОСОБА_2 було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємцю за законом, оскільки не підтверджений факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, ОСОБА_3 (а.с.24).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_3 знала на протязі 40 років до його смерті, оскільки мешкала по-сусідству. У 2006 році померла його дружина, він залишився один. На прохання ОСОБА_3 у 2006 році, за адресою: АДРЕСА_1 до нього переїхала проживати ОСОБА_2 Вони мешкали разом до самої смерті ОСОБА_3 тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Позивачка доглядала ОСОБА_3, вела господарство, а після його смерті здійснила похорон за власні кошти.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що є подругою ОСОБА_2 З 2006 року позивачка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3, однією сім'єю: вела господарство, купувала ліки, продукти харчування, здійснювала догляд за останнім. В лютому 2016 року ОСОБА_3 помер. Позивачка самостійно, за власні кошти здійснила його похорон.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись особа за захистом свого невизнаного, оспорюваного або порушеного права.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають зі спадкоємцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Як встановлено у судовому засіданні позивачка не відмовлялася від прийняття спадщини.

Преамбулою Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно ст. 67 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Відповідно до п.4.11. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5 для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а територіальною громадою (як органу до якого переходить відумерле майно) відмовлено у визнанні права позивача на спадкове майно, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні у порядку ст.392 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що ОСОБА_2 дійсно з 2006 року постійно проживала з ОСОБА_3 однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1 до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто не менше п'яти років, а тому позовні вимоги в цій частинні підлягають задоволенню.

При цьому, судом не встановлено інших спадкоємців, крім позивачки, які б мали намір прийняти спадщину або які мають право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне також задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в частинні визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 51,4 м.кв., житловою площею 29,8 м.кв. в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Адміністрації Південного району про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт спільного постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року, з 2006 року і по день його смерті.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа - 51,4кв.м, житлова площа - 29,8 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня проголошення, через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.О.Бистрова