Справа № 392/1685/16-ц
Провадження № 2/392/195/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно за законом. У своєму позові позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно житловий будинок, з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Оникієве, вул. Молодіжна, буд. 8, в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_6, який помер 13 вересня 2012 року.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 13 вересня 2012 року помер його батько ОСОБА_6, після його смерті залишилась спадщина житловий будинок з надвірними буділями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Оникієве, вул. Молодіжна, буд. 8. Спірне нерухоме майно було побудовано колгоспом «Побєда» у 1979 році, проте будинок був наданий для проживання його батьку, який повністю сплатив його вартість в розмірі 9085 грн..

Після реорганізації у 2002 році колгоспу «Побєда» в СТОВ «Побєда» було передано безоплатно жилі будинки із колгоспу «Побєда» в СТОВ «Побєда» для послідуючої їх передачі колгоспникам, що повністю оплатили їх вартість, в тому числі і батькові позивача. Батько позивача оплатив вартість будинку, однак у встановленому законом порядку не зареєстрував право власності.

Після смерті свого батька позивач, будучи його сином, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Проте, йому було відмовлено з тих підстав, що право власності на спадковий житловий будинок на ім'я померлого ОСОБА_6В не зареєстровано, у зв»язку із чим позивач змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

В судове засідання представник позивача не з»явився, через канцелярію суду представником була подана заява про розгляд справи у його відсутність, зазначаючи, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовільнити.

Від представника відповідача ОСОБА_2 сільської ради Маловисківського району надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради (а.с. 70).

Від відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи у їхню відсутність, у яких вони вказують, що не заперечують проти задоволені позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

19 липня 1977 року народився ОСОБА_1, батьками якого є: батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_9 (а.с. 7).

13 вересня 2012 року помер батько позивача ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 9 ).

З реєстраційного посвідчення Кіровоградського обласного об»єднаного бюро технічної інвентаризації вбачається, що жилий будинок (домоволодіння, розташований в с. Оникієво по вулиці Молодіжній № 8 зареєстрований за колгоспом «Победа» на праві особистої власності на підставі рішення ОСОБА_10 райради № 86 від 17.03.1988 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим номером № 188 від 15 грудня 1992 року (а.с. 8).

В протоколі № 5 зборів колгоспників колгоспу «Победа» Маловисківського району від 29 листопада 2002 року серед іншого зазначається, шо було вирішено передано безоплатно в СТОВ «Победа» жилі будинки для послідуючої передачі їх колгоспникам, які повністю оплатили їх вартість, де за порядоковим № 8 зазначено, що ОСОБА_6 с. Оникієво, вартість будинку 9085 грн. (а.с. 11).

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради від 13.12.2016 року № 908 в с. Оникієве по вул. Молодіжна, 8 проживав на правах власника з 1980 року по день смерті ОСОБА_6 (помер 13.09.20125 року), згідно по господарської книги № 3 сторінка № 15, особовий рахунок № 104 (а.с 8).

Крім того, проте, що померлий ОСОБА_6 був господарем будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Оникієве, вул. Молодіжна, буд. 8 підтверджується й іншими матеріалами справи (а.с. 36, 59, 60-63).

Суд приходить до висновку, що після оплати вартості спірного будинку померлий ОСОБА_6 не зареєстрував право власності на нього в Маловисківському бюро технічної інвентарізації та неодержав правовстановлюючі документи на нього.

З матеріалів спадкової справи № 540/2012 року від 12 грудня 2012 року (а.с. 33-55), вбачається, що на випадок своєї смерті ОСОБА_6 зробив розпорядження, яким серед іншого заповів:

- жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в селі Оникієвє, по вулиці Молодіжній під номером 8 Маловисківського району, Кіровоградської області сину ОСОБА_4.

Заповіт від 29 червня 2010 року, посвідчений секретарем Оникіївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області ОСОБА_11, реєстровий № 134, який не скасований, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 32755988 від 12.12.2012 року (а.с. 38).

У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» серед іншого зазначається, що Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК ( 435-15 ). Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина 1 статті 1220 ЦК України встановлює, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 3, 4 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Обєктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Враховуючи викладене, державна реєстрація свідоцтва про право власності та державна реєстрація права власності на нерухому річ є за своєю правовою природою окремими видами реєстрацій.

Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно підпунктів 4.15., 4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Враховуючи визнання позову відповідачами та ту обставину, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на будинок в зв»язку з відсутнісю реєстрації права власності на спадковий житловий будинок на ім»я померлого ОСОБА_6, тому суд вважає, що є правомірними вимоги позивача і належним способом захисту звернення до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, яке видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною 2 статті 1270, статтею 1276 ЦК України, не раніше зазначених у цих статтях строків, із наданням документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 статті 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять набуття права помелим 13 вересня 2012 року ОСОБА_6 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Оникієве, вулиця Молодіжна, 8, Маловисківського району Кіровоградської області та прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1, шляхом звернення до нотаріальної контори.

Враховуючи вище наведене суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, і такими, що підялагють задоволенню.

Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України, суд виходить з наступного.

В чатина 1 статті 88 ЦПК України серед іншого зазначається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Проте, суд вважає, що спірні правовідносини виникли не з вини відповідачів і вони прав позивача не порушували, у зв»язку із чим суд вважає, що судові витрати пов»язані із розглядом справи необхідно залишити по фактично понесеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212 -215, 218, 222, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити.

В порядку спадкування за законом у першу чергу після смерті батька ОСОБА_6, який помер 13 вересня 2012 року, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), право власності на житловий будинок літ. «Аа» загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 40,7 кв., з надвірними будівлями і спорудами: сарай літ. «Б», погріб літ. «В», лазня літ. «Г» та паркан, що знаходяться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Оникієве, вул. Молодіжна, буд. 8.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Д.М. Кратко