27 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., МостовоїГ.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_5, третя особа - Приватне підприємство «Ксенія», про стягнення заборгованості за договором поруки,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», подану представником Одринським Кирилом Андрійовичем, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_5 на свою користь заборгованість за договором поруки у розмірі 2 529 826 грн 17 коп.
На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що між ним та приватним підприємством «Ксенія» (далі - ПП «Ксенія») було укладено кредитний договір від 08 листопада 2011 року № KRR-22-1338/11, за умовами якого банк надав ПП «Ксенія» кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000 грн з кінцевим терміном повернення до 08 травня 2013 року; на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, у зв'язку із чим станом на 07 серпня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 2 529 826 грн 17 коп., позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № KRR-22-1338/11 від 08 листопада 2011 року та договором поруки № KRR-22-1342/11 від 08 листопада 2011 року у розмірі 2 529 826 грн 17 коп. Вирішено питання про судові витрати.
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» - Одринський К.А. просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК) від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 08 листопада 2011 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ПП «Ксенія» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000 грн, а позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені графіком, але не пізніше 08 травня 2013 року (а.с 9-17). Крім того, 08 листопада 2011 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно з умовами якого останній поручився перед банком за виконання ПП «Ксенія» взятих на себе кредитних зобов'язань у повному обсязі. (а.с.38-40, 41).

Відповідно до п. 3.2. Договору поруки, відповідач, як поручитель, зобов'язаний був виконати пред'явлену йому позивачем вимогу в повному обсязі в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги.

Також встановлено, що у зв'язку із неналежним виконанням ПП «Ксенія» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 07 серпня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 2 529 826 грн 17 коп (а.с. 5-6).

На підставі п. 5.4 ст. 5 Кредитного договору банк направляв ПП «Ксенія» лист-вимогу № 61-05-517 від 12 грудня 2012 року про дострокове повернення кредиту. Однак, в порушення вимог п. 5. 4 ст. 5 Кредитного договору у вказаний строк боржник не виконав законні вимоги банку достроково повернути всю суму кредиту та проценти за користування кредитом.

15 січня 2013 року банком на адресу поручителя було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 42), а з позовом до суду із даним позовом банк звернувся у жовтні 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У договорі поруки від 08 листопада 2011 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника (момент повного виконання) за кредитним договором.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених банком позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що банк звертався до поручителя з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений, то в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинила свою дію. Позовна заява ПАТ «ПУМБ» була подана до суду у жовтні 2013 року, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня

2017 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», подану представником Одринським КириломАндрійовичем, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня

2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_5, третя особа - Приватне підприємство «Ксенія», про стягнення заборгованості за договором поруки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Г.І. Мостова