Справа № 426/5308/17
УХВАЛА

16 березня 2017 року , м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Осіпенко Л.М. при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,-

Встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та просить стягнути з держави Російська Федерація на свою користь відшкодування моральної шкоди 997150 (девятсот девяносто сім тисяч сто пятдесят) гривень, що на день подачі позову до суду за офіційним курсом Національного Банку України складає 35 000 (тридцять пять тисяч) Євро та стягнути з держави Російська Федерація на свою користь відшкодування збитків (упущеної вигоди) 160000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень, що є еквівалентом 5616 (пять тисяч шістсот шістнадцять) Євро за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

За наявності підстав, зазначених у ст.ст. 20,21,22 ЦПК України, суддя зобовязаний заявити самовідвід. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, передбачено ст. 23 цього кодексу.

Зі змісту перелічених статей слідує, що суддя зобовязаний взяти самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом.

Вищеперелічені положення ЦПК України є своєрідною гарантією постановлення законного та обґрунтованого рішення, дотримання судом принципу законності при розгляді цивільних справ. При здійсненні правосуддя суддя повинен бути не тільки незалежним та підкорюватися лише закону, а й безстороннім та неупередженим. При цьому на практиці можуть виникати певні обєктивні підстави, за якими суддя може заявити самовідвід.

В даному конкретному випадку можна акцентувати увагу на деяких обєктивних факторах. Так, суддя Осіпенко Л.М. працювала суддею Жовтневого районного суду м. Луганська, зареєстрована та проживала до липня 2014 року в м. Луганську. У звязку з проведення антитерористичної операції на території частини Луганської області, зокрема у м. Луганську, перемістилася до м. Сватове, Луганської області, де також перебуває на обліку як переміщена особа з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою № 7142 від 09.03.2017 року.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Згідно положень Кодексу суддівської етики, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обовязків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обовязків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обовязків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З аналізу наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він визначивши концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представив не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Норма про самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя.

Обставини, викладені суддею в обґрунтування самовідводу, у разі подальшого розгляду справи, можуть викликати сумнів у неупередженості судді як у стороннього спостерігача, так і сторін у справі, оскільки суддя Осіпенко Л.М. також перемістилася з м. Луганська до м. Сватове, Луганської області у звязку з обставинами, які є аналогічними вкладеним заявником у своїй заяві.

Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі «Про деякі питання застосування норм ЦПК» №10-72/0/4-13 від 16 січня 2013 року, з метою уникнення сумніву в об'єктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо з матеріалів справи, що передана судді, вбачається наявність підстав для самовідводу, передбачених ст.ст. 20, 21 ЦПК України, з урахуванням принципу цивільного процесуального права - процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) - питання про самовідвід судді може бути вирішено до відкриття провадження у справі як шляхом постановлення ухвали про самовідвід судді, якому розподілено справу для розгляду, так і шляхом подання відповідної заяви. Після цього справа підлягає повторному автоматичному розподілу без участі цього судді (стаття 25 ЦПК).

За даних обставин, з метою унеможливлення виникнення різного роду сумнівів у об'єктивності та неупередженості судді при розгляді дійсної справи, у відповідності до правил суддівської етики, з урахуванням принципу цивільного процесуального права процесуальної економії, яка дає можливість вирішити питання про самовідвід на даній стадії, самовідвід підлягає задоволенню.

Інші обставини, які б викликали сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, відсутні.

Керуючись ст.ст. 20-25 ЦПК України, -

Ухвалив:

Задовольнити самовідвід судді Осіпенко Л.М. у цивільній справі № 426/5308/17 та передати матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України до канцелярії Сватівського районного суду Луганської області для визначення іншого судді згідно порядку, встановленому ст. 11-1 ЦПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.М.Осіпенко