АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №214/239/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1825/К/17 суддя Попов В.В.
Категорія - 27 (І) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Бродько Анатолій Іванович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10.10.2008 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1 000,00 грн., який згодом було збільшено, на платіжну картку зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у Заяві. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором станом на 30 листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 11 136,49 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10.10.2008 року суму заборгованості у розмірі 11 136,49 грн., яка складається з наступного: 6608,18 грн. - заборгованість за кредитом, 3259,91 грн. - заборгованість по процентам, 500,00 грн. - заборгованість по пені та комісії, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 518,40 грн. - штраф (процентна складова).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, відповідач зазначає, що суд не взяв до уваги її клопотання щодо витребування від позивача інформації про рух грошових коштів і матеріалів кредитної справи та не перевірив правильність нарахування заборгованості. Також, вказує на те, що розгляд справи відбувся за її відсутності, у зв'язку з чим вона була позбавлена можливості заявити клопотання про застосування наслідків строку позовної давності, тоді як значна частина позовних вимог перебуває поза межами цього строку. Крім того, відповідач вважає, що суд мав би взяти до уваги її докази про те, що кредитну картку у неї було викрадено та вона не користувалася кредитними коштами. При цьому, вважає, що при встановленні вини ОСОБА_5 у викраденні кредитної картки та списання з неї грошових коштів, саме позивач повинен буде повернути їй грошові кошти у відповідності до вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні», яким передбачено, що у разі ініціалізації неналежного переказу з рахунку неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок власника коштів відповідну суму грошей.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» надав письмові заперечення на апеляційну скаргу та зазначив, що позов подано в межах позовної давності, на підтвердження чого надав інформацію про картку та рух коштів по картрахунку.

Відповідач ОСОБА_2, будучи завчасно (30.09.2017 року) належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за її апеляційною скаргою у порядку ч. 5 ст. 76 ЦПК України шляхом вручення судової повістки її представнику - адвокату Гузєву І.Г., який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 19 березня 2016 року (а.с. 28, 135), в судове засідання не з'явилася і про причини своєї неявки суд не повідомила, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 1 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складають заява, підписана відповідачем, Умови і Правила надання банківських послуг, Пам'ятка клієнта та Тарифи Банку (а.с. 6).

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належно не виконує, в результаті станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість у розмірі 11 136,49 грн., яка складається з наступного: 6608,18 грн. - заборгованість за кредитом, 3259,91 грн. - заборгованість по процентам, 500,00 грн. - заборгованість по пені та комісії, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 518,40 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 3-5)

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт укладення між сторонами договору про надання кредитного ліміту на платіжну картку, користування відповідачем кредитними коштами, а розмір заборгованості відповідає умовам договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 висловила свою згоду про укладення кредитного договору саме у вигляді Заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта та Тарифів Банку, що підтверджується її підписом (а.с. 6).

ОСОБА_2 отримала карту НОМЕР_1, яка перевипускалася у 2010 році, 2013 році та 2017 році, із терміном дії до липня 2018 року.

Розмір заборгованості, визначений позивачем, відповідає умовам Договору б/н від 10 жовтня 2008 року та ОСОБА_2 не спростований, ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розміру заборгованості за кредитним договором станом на 30 листопада 2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції не було досліджено рух коштів на кредитному рахунку, колегією суддів відхиляються, як такі, що суперечать матеріалам справи (а.с. 69-72).

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», для спростування доводів апеляційної скарги в цій частині, надав виписку з особового рахунку ОСОБА_2, яка лише підтверджує заявлені позовні вимоги та висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитна карта була викрадена та кошти було знято з рахунку позичальника ОСОБА_2 злочинним шляхом, без її відома та згоди, не можуть бути підставою для звільнення позичальника від обов'язку з виконання взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором б/н від 10 жовтня 2008 року, з огляду на наступне.

Так, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» надано визначення поняття «електронного платіжного засобу» ( п. 1.14 статті 1) та зазначено, що платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

В пункті 1.27 статті 1 вказаного Закону визначено, що платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу грошових коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків, через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

В пункті 16 статті 14 цього Закону передбачено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Пам'яткою клієнта та Тарифами Банку складає між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с. 6), і така згода стосується умов користування будь-якою отриманою карткою, як зарплатною, так і кредитною.

Згідно Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний: за п. 6.10 - застосовувати заходи до запобігання втрати картки, ПІНа (персонального ідентифіка-ційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їх незаконного використання; за п. 6.11 - інформувати банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, ПІНа або отримання звістки про їх незаконне використання; за п. 6.12 - у триденний термін після усної заяви про втрату картки, ПІНа надати письмову заяву в банк.

Згідно з п. 8.4. Умов і правил надання банківських послуг, клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжувались авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на картрахунку, і всі операції, які не супроводжувались авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа Платіжної системи.

Оскільки, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо звернення у триденний термін , встановлений п. 6.12 Умов і правил надання банківських послуг, із письмовою заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», вона несе відповідальність, передбачену п. 8.4. Умов і правил надання банківських послуг.

Отже, звернення відповідача до правоохоронних органів, якими порушено кримінальне провадження за фактом викрадення її майна, зокрема, кредитної картки, з якої в день крадіжки були зняті кредитні кошти, не звільняє її від повернення знятих коштів за положеннями пункту 8.4. Умов і правил, а отже і від всіх нарахованих на цю суму відсотків та неустойки.

Доводи відповідача щодо пропуску ПАТ КБ «ПриватБанк» позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог з огляду на наступне.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строки позовної давності колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Нормою ч.3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення ч. 3 ст. 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України №6-25цс15від 18 березня 2015року, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не заявляла про застосування позовної давності при розгляді справи судом першої інстанції, а суд першої інстанції не мав правових підстав для вирішення питання щодо дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 не мала процесуальної можливості звернутися до суду першої інстанції із такою заявою, колегією суддів відхиляються, оскільки, ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи судом першої інстанції та навіть неодноразово подавала до суду клопотання (а.с. 26, 27, 32-34, 36-37) та її представник ОСОБА_6 приймав участь у судовому засіданні 24.10.2016 року (а.с. 49), однак, не скористалася своїм правом звернутися до суду із заявою про застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності, тобто на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: