Ухвала

іменем україни

15 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до обласного комунального закладу Сумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса», третя особа - ОСОБА_6, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою обласного комунального закладу Сумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса» на рішення апеляційного суду Сумської області від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2 вересня 2013 року він працював в обласномукомунальному закладі Сумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса» на посаді тренера-викладача з футболу.

Наказом відповідача від 3 грудня 2015 року № 32-к його було звільнено із займаної посади на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. Підставою для винесення цього наказу був акт про появу на роботі в стані алкогольного сп'яніння, складений 27 листопада 2015 року.

Позивач, вважаючи своє звільнення незаконним, просив скасувати наказ обласного комунального закладу Сумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса»від 3 грудня 2015 року № 32-к, поновити його на посаді тренера-викладача з футболу в обласному комунальному закладіСумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати завдану йому моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 31 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ОСОБА_5 Поновлено ОСОБА_5 на посаді тренера-викладача з футболу в обласному комунальному закладі Сумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса» з 3 грудня 2015 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача 10 970 грн 19 коп. середньогозаробітку за час вимушеного прогулу, з утриманням з цієї суми податків та інших обов'язкових платежів, та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що позивач ОСОБА_5 з 2 вересня 2013 року по 3 грудня 2015 року працював на посаді тренера-викладача з футболу в обласному комунальному закладі Сумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса», отримуючи середню заробітну плату у сумі 2 036 грн 51 коп.

Наказом в. о. директора обласного комунального закладуСумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса» ОСОБА_6 від 3 грудня 2015 року № 32-к ОСОБА_5 було звільнено із займаної посади на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. Підставою для винесення цього наказу був акт про появу позивача на роботі в стані алкогольного сп'яніння, складений 27 листопада 2015 року.

Разом із цим встановлено, що 26 листопада 2015 року ОСОБА_5 працював, проводячи тренування за розкладом. Тренування проходило на відкритому полі футбольного центру. При появі на роботі позивач перебував у стані сп'яніння.

26 листопада 2015 року комісією у складі заступника директора ОСОБА_6, інструктора-методиста ОСОБА_7, інструктора-методиста ОСОБА_8, адміністратора-чергового ОСОБА_9, завідувача спортивного комплексу ОСОБА_10 було складено акт про виявлення працівника в стані сп'яніння та освідування (а. с. 32). У акті зафіксовано появу на робочому місці ОСОБА_5 у стані алкогольного сп'яніння, ознаками якого є: різкий запах з алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, безглузді розмови, агресивна поведінка, нецензурна лексика.

Позивач відмовився від надання пояснень щодо цього, від підписання акта та від добровільного проходження медичного огляду.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 склали доповідні на ім'я директора футбольного центру ОСОБА_11 про появу ОСОБА_5 на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння (36-38, 41).

Аналогічні доповідні склали сторож ОСОБА_12, адміністратор-черговий ОСОБА_9 (а. с. 39, 40).

У доповідних вищезазначені особи вказували на те, що ОСОБА_5 перебував у стані сп'яніння, що виражалося у запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкій ході, висловлюваннях брутальною лайкою.

27 листопада 2015 року складено акт про появу ОСОБА_5 на роботі в стані алкогольного сп'яніння (а. с. 7).

За вказаним випадком проводилося службове розслідування, в результаті якого було складено висновок, у якому викладено обставини появи ОСОБА_5 в нетверезому стані на робочому місці 26 листопада 2015 року (а. с. 53, 54).

30 листопада 2015 року відповідач звернувся до профспілкового органу з приводу звільнення позивача.

1 грудня 2015 року профспілковим комітетом обласного комунального закладу Сумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса» надано згоду на звільнення ОСОБА_5 за появу на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння, про що складено протокол № 2 (а. с. 47, 48).

Отже, на підставі наявних у справі належних і допустимих доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача були правові підстави для звільнення позивача з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з його появоюна роботі в нетверезому стані.

Скасовуючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, зокрема, показань свідків, які були досліджені місцевим судом, й, не досліджуючи нових доказів, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Однак такий висновок апеляційного суду не відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам КЗпП України.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу обласного комунального закладу Сумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр «Барса» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 31 березня 2016 року скасувати, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: