У х в а л а

06 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільно нажитого майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю та стягнення вартості майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 31 січня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився

син - ОСОБА_6

Зазначала, що у період шлюбу, а саме 19 липня 2006 року, ними було придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу був оформлений на ОСОБА_5

Оскільки сімейні стосунки з ОСОБА_5 погіршилися, останній не визнає її права на частину квартири, як на спільне майно, то вона звернулася до суду за захистом своїх прав та, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила визнати квартиру АДРЕСА_2 в

м. Житомирі спільною сумісною власністю подружжя, провести її поділ, виділивши їй з неповнолітнім сином у власність 2/3 частки квартири, припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 на 1/3 належної йому частки в спірній квартирі, присудивши грошову компенсацію в розмірі 83 930 грн, визнати за нею та неповнолітнім сином ОСОБА_6 право власності на 1/3 частку вказаної квартири.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом та просив визнати квартиру АДРЕСА_1 його особистою власністю та зобов'язати ОСОБА_4 повернути йому правовстановлюючі документи на дане помешкання, а саме договір купівлі-продажу від 19 червня 2006 року. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти в сумі 34 950 грн, як вартість 1/2 частини майна, яке було придбано в період їх шлюбу та яким заволоділа остання.

На обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначав, що спірну квартиру він придбав в період шлюбу з ОСОБА_4, проте, за власні кошти, які отримав від продажу квартири АДРЕСА_3 в

м. Житомирі. Однак, при розлученні ОСОБА_4 забрала правовстановлюючі документи на квартиру і вивезла з квартири все придбане під час шлюбу майно.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_2 в

м. Житомирі особистою приватною власністю ОСОБА_5

У задоволенні позову ОСОБА_5 в частині зобов'язання повернути правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі-продажу від 19 червня 2006 року, та стягнення вартості 1/2 частини спільно нажитого майна в сумі 34 950 грн відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12 січня

2016 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від

26 жовтня 2015 року в частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 і в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог

ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано квартиру АДРЕСА_2 в

м. Житомирі спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Визнати за ОСОБА_4 і ОСОБА_5 право власності по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 за кожним.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільно нажитого майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю та стягнення вартості майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Попович О.В., ЗавгородняІ.М., Писана Т.О.