Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/793/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.12.2017смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

Головуючої- судді: ОСОБА_1.,

при секретареві : Маковецькій Л.А.,

за участю позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка справу за

позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки , зняття його з реєстрації, стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 16713грн.45коп., пені в сумі 6352.08 грн., 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 2008,36 грн. , зобовязанням повернути земельну ділянку власнику та стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 8,2968 га, розташованої в межах території Володимирівської сільської ради, Доманівського району, Миколаївської області відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку. 22.04.2015р. дану земельну ділянку позивач передав в оренду ОСОБА_4 в строкове платне користування для ведення сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору визначений в 49 років. Договір оренди земельної ділянки ОСОБА_2 підписав, але з умовами договору вчасно не ознайомився. Відповідно до умов договору оренди землі- орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі, в розмірі 3% від вартості земельної ділянки, що складає 5571,15 грн. Орендна плата вноситься один раз за 49 років до 30.12.2015р. в сумі 272986,35 грн. Однак відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування землею та протягом 2015-2017рр. орендну плату не сплатив. При зверненні позивачем до орендаря щодо здійснення розрахунку по орендній платі ОСОБА_4 повідомив, що розрахунок відбувся, про що він має письмову розписку. 27.01.2017р. позивач звернувся до правоохоронного органу із заявою про вчинення шахрайських дій по відношенню до нього ОСОБА_4 За заявою ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження. В ході проведення досудового слідства було виявлено розписку про отримання позивачем коштів в сумі 272986,35 грн. за оренду землі. Почеркознавча експертиза не проводилась із-за ненадання ОСОБА_4 слідчому оригіналу розписки. Досудове слідство по справі було припинено.

Позивач вважає, що орендарем не були виконанні зобовязання щодо виплати орендної плати за користування землею, а заборгованість на даний час складає 16713,45 грн. Відповідно до ст..32 Закону України «Про оренду землі» несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Крім того, позивач вважає, що відповідач зобовязаний сплатити йому , крім заборгованості по орендній платі, пеню в розмірі 0,5% несплаченої суми за кожен день прострочки , що буде складати 6352,08 грн., 3% річних від простроченої суми, що складатиме 2008,36 грн. та судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, пояснивши суду, що орендну плату в сумі 272986,35 грн. ОСОБА_2 не отримував, розписку про отримання грошей від ОСОБА_4 писав, але гроші ОСОБА_4 пообіцяв виплати пізніше, а згодом взагалі відмовився від оплати. Не отримавши кошти від оренди землі, позивач бажає розірвати договір оренди земельної ділянки та повернути землю у своє користування.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги в судовому засіданні не визнали, пояснивши суду, що договір оренди земельної ділянки ОСОБА_2 підписав за власним бажанням. Кошти за оренду земельної ділянки в сумі 272986,35 грн. ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 в присутності свідків, про що ОСОБА_2 написав власноручно письмову розписку. Про виплачену суму оренди орендодавцю, відповідач повідомив фіскальну службу та сплатив за це податки. Вважають, що підстав для розірвання договору оренду не має, а тому просять в задоволені позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, допитаних в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.04.2015р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 8,2968 га,кадастровий номер :13:000:0517, розташованої в межах території Володимирівської сільської ради Доманівського району, Миколаївської області строком на 49 років. Договір оренди земельної ділянки був зареєстрований реєстраційною службою Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області 13.05.2015р., про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до умов даного Договору, а саме: п.9- орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3% від вартості земельної ділянки, що складає 5571, 15 грн.

Пунктом 11 Договору зазначено, що орендна плата вноситься один раз за 49 років до 30.12.2015р. в сумі 272986, 35 грн.

Пунктом 14 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,5 відсотків несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно п.12 Договору- передача орендної плати оформляється в письмовій формі.

Згідно оригіналу розписки від 22 квітня 2015р., ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 272986,35 грн. згідно с договором оренди земельної ділянки площею 8.30 га. Зазначені кошти отримав в присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_2 не заперечує факту підписання договору оренди земельної ділянки та написання особисто своєю рукою , без примусу, розписки про отримання коштів за оренду земельної ділянки. Однак, ОСОБА_2 стверджує, що при підписанні, договір оренди не читав, а розписку про отримання коштів написав за пропозицією ОСОБА_4, який пообіцяв сплатити зазначені в розписці кошти до кінця поточного року, але так і не сплатив.

Відповідно до ч1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 даної статті зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст..13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України від 6 жовтня 1998 р. «Про оренду землі».

Відповідно до ст..16 Закону України «Про оренду землі» , укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Статтею 19 зазначеного Закону передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Відповідно до ст..21 Закону «Про оренду землі»- розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

На вимогу однієї із сторін, відповідно до ст..32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно ст..24 зазначеного Закону- орендодавець має право вимагати від орендодавця своєчасного внесення орендної плати.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, що передбачено ст..611 ЦК України.

Відповідно до ст..651 ЦК України- договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Досліджуючи в судовому засіданні договір оренди земельної ділянки від 22.04.2015р., судом встановлено, що укладений за згодою сторін спірний договір оренди землі відповідає вимогам спеціального Закону України «Про оренду землі» і не порушує нічиїх прав.

Строк дії договору, розмір, форма, умови і строки внесення орендної плати, обумовлені договором, не суперечать вимогам діючого законодавства.

Умови договору погоджені сторонами, про що свідчать їх підписи та державна реєстрація договору.

Позивач не заперечує проти підписання договору, але зазначає, що не був ознайомлений зі змістом договору, хоча мав реальну змогу його прочитати. Необізнаність орендодавця з умовами договору за власною ініціативою є його безвідповідальністю і не є підставою для розірвання договору оренди.

Розписку про отримання орендної плати за весь період користування земельною ділянкою ОСОБА_2 написав власноручно, пояснивши, що писав її під диктовку ОСОБА_4 Кошти, зазначені в розписці, як стверджує ОСОБА_2, він не отримував, хоча розписку писав без здійснення на нього будь-якого тиску та відсутності погроз. Розписка написана ним на умовах довіри, що до закінчення поточного року орендар виплатить йому зазначену суму.

На підтвердження пояснень позивача, представник позивача посилається на висновок експертного дослідження № 04/10-17 від 31.10.2017р. психофізіологічної експертизи.

На підставі проведеного психофізіологічного дослідження з використанням компютерного поліграфа, спираючись на кількісні та якісні результати експертного та апаратно-програмного аналізу, отриманих психофізіологічних реакцій на предявлені запитання, з великою долею вірогідності, експерт зробив висновок, що інформація, яку надав ОСОБА_2 слідству про те, що 22.04.2015р., будь-яких грошових коштів згідно договорів оренди земельних ділянок, після написання ним відповідних розписок, за відсутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від ОСОБА_4 він не отримував- є достовірною.

Допитаний, в судовому засіданні, експерт-поліграфолог ОСОБА_8, висновок психофізіологічного дослідження підтримав повністю.

Однак, досліджуючи даний доказ по справі, судом встановлено, що в порушення вимог ст..106 ЦПК України, у висновку експерта немає відомостей, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Спеціаліст з проведення досліджень з використанням компютерного поліграфа ОСОБА_8 не входить до Реєстру судових експертів, не має свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта та не має стажу експертної роботи, але має стаж роботи в галузі проведення психофізіологічних досліджень з використанням компютерного поліграфа.

Зважаючи, що відповідно до ч 2 ст..76 ЦПК України доказами є лише висновки експертів, суд критично оцінює висновок психофізіологічного дослідження, так як його проведення не відповідає вимогам ст..102, 106 ЦПК України і тому є недопустимим.

Позивач ОСОБА_2 , крім висновку психофізіологічного дослідження факту неотримання ним коштів за оренду землі, інших письмових доказів на підтвердження своїх заперечень не надав.

Відповідно до ст..218 ЦК України- заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Розписка про отримання коштів за оренду землі, написано позивачем власноручно і ніякими доказами не спростована. Крім того, оригінал розписки був наданий суду відповідачем, тобто особою, яка передала кошти взамін на розписку.

Сплата орендної плати ОСОБА_2 та податків від доходу, зазначена у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, а саме: в період 4 кварталу 2016р. ОСОБА_2 отримав дохід в сумі 515531.38 грн. від надання майна в лізинг( оренду).

Згідно Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ОСОБА_4 в 4 кварталі 2016р. сплатив ІПН НОМЕР_1( ОСОБА_2О.) - 515531.38 грн., із яких утримано та перераховано податку 92795.64 грн.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача, підтвердили присутність їх в момент передачі коштів ОСОБА_4 ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_4 неодноразово спілкувався з ОСОБА_2 з приводу оренди землі, яка належить ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_3 неодноразово наголошувала в судовому засіданні, що ОСОБА_4 ввів в оману ОСОБА_2 при підписанні договору та написанні розписки.

Заявлена представником позивача вимога виходить за межі позовних вимог.

Однак, постановою ст..слідчого СВ Доманівського ВП Вознесенського ВП ГУНП у Миколаївській області від 19.09.2017р. кримінальне провадження за фактом шахрайських дій закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Доманівського районного суду від 18.10.2017р. постанова слідчого про закриття провадження за ч 1 ст.190 КК України від 19.09.2017р. була залишена в силі.

Враховуючи, що факт невиконання орендарем обовязків по своєчасній оплаті орендної плати, позивачем не доведений, суд приходить до висновку, що підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі не має, а тому в задоволені позову належить відмовити.

При наявності відсутності підстав для стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 16713.45 грн., відповідно відсутні підстави для стягнення інших нарахувань, а саме: пені в розмірі 6352.08 грн. та 3% річних від суми заборгованості в сумі 2008.36 грн..

Судові витрати, відповідно до ч 2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77,78,259, 263,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.04.2015р., зареєстрованого Реєстраційною службою Доманівського районного управління юстиції 13.05.2015р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та зняття його з реєстрації, стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 16713грн.45коп., пені в сумі 6352.08 грн., 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 2008,36 грн. , з зобов»язанням повернути земельну ділянку власнику та стягнення судових витрат- відмовити.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту його проголошення..

Апеляційне оскарження проводиться в порядку ст.354,355,356 ЦПК України.

Суддя : ОСОБА_1