У х в а л а

іменем україни

13 грудня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Петришина Андрія Миколайовича про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду від 24 вересня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок по АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2007 року в розмірі 100 610,42 доларів США.

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № ROHPGA20410236 від 19 липня 2007 року в розмірі 100 610,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 серпня 2012 року складає 765 609 грн 30 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок загальною площею 72,50 кв. м, житлова площа 35, кв. м та земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», шляхом укладення від імені ОСОБА_3, ОСОБА_5 договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів не нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6 з житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 06 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Рівненського міського суду від 24 вересня 2013 року залишено без змін.

05 червня 2014 року представник ОСОБА_3 - адвокат Петришин А.М. звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду від 24 вересня 2014 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, просив скасувати вказане рішення суду та в задоволенні позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Петришина А.М. про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року задоволено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року скасовано і призначено справу до розгляду на 27 серпня 2014 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2016 року у задоволенні первинного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 07 грудня 2016 року, апеляційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» та Пилипаки А.П. задоволено частково, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року та рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2016 року скасовано, заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення та ухвалу суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ПАТ КБ «ПриватБанк», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції, вважаючи рішення апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2014 року нововиявленою обставиною, виходив з того, що на час скасування рішення від 24 вересня 2013 року відповідачам ОСОБА_3 житловий будинок в АДРЕСА_1, не належав, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог банку та звернення стягнення на предмет іпотеки; при цьому судом відмовлено і в задоволенні зустрічного позову про визнання договору іпотеки недійсним, оскільки власником земельної ділянки та будинковолодіння є не іпотекодавець.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу та рішення місцевого суду та залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення першої інстанції від 24 вересня 2013 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, виходив із відсутності підстав для такого перегляду, оскільки ухвалене судове рішення Рівненського міського суду від 24 вересня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке переглядалось у зв'язку із нововиявленими обставинами, обґрунтоване не скасованим рішенням Рівненського міського суду від 30 травня 2007 року, а порушенням ОСОБА_3 кредитного зобов'язання, забезпеченого іпотекою.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є зокрема: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Як роз'яснено у п. п. 3, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» (далі - Постанова), нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК).

Відповідно до п. 20 Постанови судам роз'яснено, що за змістом частини другої статті 307 ЦПК апеляційний суд відповідно до наданих йому повноважень має право постановити ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення, постановленої з порушенням норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання. Нормами ЦПК не передбачено права апеляційного суду постановляти ухвалу про задоволення такої заяви і скасування ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

За вимогами ст. 365 ЦПК Українирозгляд заяви у зв'язку з нововиявленими обставинами здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами без задоволення.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд після скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами і ухвалення судом першої інстанції нового судового рішення мав перевірити його законність по суті та прийняти судове рішення за результатами розгляду апеляційної скарги відповідно до положень ст. 307 ЦПК України(пункти 20, 21 Постанови).

Таким чином повноважень скасовувати таке судове рішення і постановляти процесуальний документ з приводу розгляду заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами по суті наведених обставин, відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати заяву по суті, апеляційний суд не має.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено із порушенням норм процесуального права.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 05 червня 2014 року представник ОСОБА_3 - адвокат Петришин А.М., звернувшись до суду із заявою про перегляд рішення суду від 24 вересня 2014 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, посилався на віднайдені в ЄДРСР тексти судових рішень за подібними правовідносинами та на висновки експертно-економічного дослідження по кредитному договору між банком та ОСОБА_3, проведеного на його замовлення після розгляду справи та набрання рішенням законної сили, вважаючи їх істотними для справи обставинами, які не були та не могли бути відомі особі, що звертається із заявою (а. с. 181-184, 188-207, т. 1).

Крім того заявник посилався на те, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2014 року було скасовано рішення Рівненського міського суду від 30 травня 2007 року, в результаті чого право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 припинено і предмет іпотеки, на який було звернуто стягнення рішенням від 24 вересня 2013 року - відсутній.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, при оцінці рішення апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2014 року щодо наявності підстав вважати його нововиявленою обставиною, має врахувати, що на час ухвалення рішення від 24 вересня 2013 року його не існувало, і між цими двома рішеннями не існує матеріально-правового зв'язку, а факти, встановлені в одній із справ, не мають значення для іншої справи, воно не відноситься до предмету доказування, не спростовує факти, покладені в основу судового рішення від 24 вересня 2013 року.

При цьому рішення Рівненського міського суду від 24 вересня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке переглядалось у зв'язку із нововиявленими обставинами, обґрунтоване не скасованим рішенням Рівненського міського суду від 30 травня 2007 року, а порушенням ОСОБА_3 кредитного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, і рішенням апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2014 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не позбавлялись права власності на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, а їм було лише відмовлено у визнанні права власності на самочинні добудови. (а. с .220-222, т. 1).

За таких обставин колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне вийти за межі касаційної скарги та скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року, рішення цього ж суду від 28 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О. Писана