АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Грегуль О.В.
№22-ц/796/773/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа №754/5652/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Панченка М.М.

при секретарі: Куркіній І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури №3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 1000000 грн. в якості компенсації за нанесену йому моральну шкоду.

В мотивування вимог посилався на те, що він звертався із заявами до Прокуратури Деснянського району міста Києва (Київської місцевої прокуратури №3) про скоєння щодо нього правопорушень, передбачених ст. 367, ст. 382 КК України, але вказані відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У зв'язку із протиправною бездіяльністю відповідача він звертався до суду зі скаргами на бездіяльність прокурорів щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявами. Зазначені скарги були задоволені судом. Вважає, що неправомірною бездіяльністю відповідача йому заподіяно моральну шкоду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційного суду, позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача Київської місцевої прокуратури №3 проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що реалізація позивачем наданого йому чинним кримінально - процесуальним законодавством України свого права на оскарження дій (бездіяльності) відповідача, вчинених останнім у межах наданих йому кримінально - процесуальним законодавством України повноважень та задоволення його скарг, не є правовою підставою для відшкодування моральної шкоди.

Проте колегія суддів не може погодитися в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частинами 1, 3 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 22.04.2015 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Деснянського району м. Києва - задоволено та зобов'язано прокурора Деснянського району м. Києва внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення і розпочати досудове розслідування (а.с.15).

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 27.04.2015 року скаргу ОСОБА_1 - задоволено та зобов'язано прокурора Деснянського району м. Києва внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування згідно заяви ОСОБА_1 від 01.04.2015 року за №10-53/1835вх15 (а.с.16-17).

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року, задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов'язано прокурора Деснянського району м. Києва здійснити реєстрацію заяви ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення передбачене ст.367 КК України і повідомити його про внесення заяви про вчинене кримінальне правопорушення - злочин до ЄРДР (а.с.18-19).

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2015 року, задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов'язано посадову особу прокуратури Деснянського району м. Києва уповноважену здійснювати реєстрацію заяв, повідомлень про кримінальні правопорушення, здійснити реєстрацію заяви ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення і розпочати досудове розслідування (а.с.20-21).

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року, задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов'язано керівника Київської місцевої прокуратури № 3 внести до ЄРДР відомості і про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 КК України по заяві ОСОБА_1 від 28.03.2016 pоку, відносно слідчого Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 (а.с.22-23).

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2016 року, задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов'язано прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 внести відомості відносно ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, передбачене ст.367 КК України по заяві ОСОБА_1 від 22.02.2016 pоку, до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.24-25).

Згідно з ст. 214 КК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення встановлено «Інструкцією про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженою наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 року №125.

Статтями 303, 306 КПК України встановлено, що скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Сторонами по справі не заперечується, що вказані ухвали суду були виконані, що підтверджується копіями Витягів з кримінальних проваджень (а.с. 93, 96, 97, 99).

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки у справі, яка переглядається, з'ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є встановлені ухвалами Деснянського районного суду м. Києва протиправна бездіяльність прокурорів в частині невиконання своїх службових обов'язків щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то відсутні спеціальні підстави для застосування ст. 1167 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно з ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вищевказаних норм обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу (ст.1174 ЦК України) та не орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування (ст.1173 ЦК України), незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

До такого висновку дійшов Верховного Суду України у постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440-цс16, який згідно з ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Положення ст.1167 ЦК України, на яку посилався у позові позивач як на підставу відшкодування моральної шкоди стосується незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Положеннями ст.1173 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої саме органом державної влади.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Частиною 1 ст.33 ЦПК України визначено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка мала відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.

Проте позивач не звертався до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем - відповідну казначейську службу яка представляє державу Україну або про залучення до участі її у справі як співвідповідача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та про ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, але з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури №3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: