Провадження №4-с/447/2/17
Справа №447/2194/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Головатий А. П.

за участю секретаря судового засідання Волківської Н.Б.,

представника скаржника ОСОБА_1, державного виконавця Марутяка О.І.,

боржника ОСОБА_2, представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: державний виконавець Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5, ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця,-

в с т а н о в и в :

26.10.2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд зі скаргою на неправомірні дії та постанову державного виконавця від 10.10.2016 року у виконавчому провадженні №47533516 про закінчення виконавчого провадження. Свої вимоги обгрунтовує наступним. Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2015 року визначено місце проживання ОСОБА_6 з матір'ю ОСОБА_7 та зобов'язано ОСОБА_2 повернути дитину матері. Дане рішення набрало законної сили 22.04.2015 року. До цього часу рішення не виконано. Постановою від 10.10.2016 року державний виконавець закінчив виконавче провадження, оскільки прийшов до висновку, що ним було вчинено всі дії спрямовані на виконання рішення суду у примусовому порядку, однак, вони виявилися безрезультатними. Однак, рішення суду є обов'язковим до виконання, а державний виконавець наділений широким колом повноважень для виконання рішень суду у примусовому порядку. Таким чином, державний виконавець повинен у межах виконавчого провадження вжити всіх заходів до виконання рішення суду, а не констатувати факт неможливості його виконання.

В судове засідання заявник не з'явилася, уповноважила на представництво своїх інтересів ОСОБА_1, представник заявника у судовому засіданні скаргу підтримав.

Державний виконавець Марутяк О.І. проти задоволення скарги заперечив. Пояснив, що ним було вчинено всі дії спрямовані на виконання рішення суду у примусовому порядку, однак, вони виявилися безрезультатними.

Заінтересовані особи - ОСОБА_2 та його представник проти задоволення скарги заперечили, оскільки вважають постанову такою, що відповідає вимогам закону.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, матеріали виконавчого провадження №47533516, надані у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2015 року суд ухвалив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_7 та зобов'язати батька ОСОБА_2 повернути малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, матері ОСОБА_7

08.05.2015 року на примусове виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2015 року було видано виконавчий лист. На підставі даного виконавчого листа постановою від 14.05.2015 року було відкрито виконавче провадження №47533516.

15.02.2016 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, в обґрунтування якої наведено наступне. В ході вчинення виконавчих дій державним виконавцем вжито заходів, передбачених ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, здійснено перевірку виконання рішення суду та встановлено, що рішення добровільно боржником не виконано, у зв'язку з цим на боржника було накладено штрафи, та 15.06.2015 року скеровано в поліцію подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду. Також, 30.06.2015 року державним виконавцем скеровано подання про примусове проникнення до житла в якому перебуває дитина. За результатами розгляду вищевказаного подання було прийнято ухвалу про надання дозволу на примусове проникнення до житла, яку 29.10.2015 року було скасовано. Тому виконати рішення суду за місцем знаходження дитини немає можливості. Крім того, державним виконавцем було скеровано до суду подання про розшук дитини, ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 11.08.2015 року дане подання було задоволено, а дитину оголошено у розшук. 24.12.2015 року, 12.01.2016 року та 28.01.2016 року державному виконавцеві надійшли повідомлення про те, що дитина знаходиться за адресою: вул. Миру, 22 в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області, на підставі яких розшук припинено. 01.12.2015 року державному виконавцю надійшло повідомлення про те що дитина навчається дистанційно, тому виконати рішення за місцем навчання дитини теж не видається можливим. У задоволенні подання державного виконавця про зміну порядку і способу виконання рішення суду було відмовлено і судом апеляційної інстанції дану ухвалу суду І інстанції залишено без змін.

15.02.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку було скасовано судом. 02.08.2016 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. 26.08.2016 року було проведено виконавчі дії у ході яких відбулася розмова між стягувачем та ОСОБА_6 через вікно будинку. Дитина йти до матері відмовилася. Про це було складено акт. Ухвалою від 27.09.2016 року Миколаївського райнного суду Львівської області відмовлено у задоволенні заяви про встановлення порядку та способу виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У ході судового розгляду державним виконавцем не було надано суду достатніх доказів того, що у межах наданих йому повноважень немає можливості організувати виконання рішення суду у примусовому порядку. Деяка інформація викладена у постанові про закінчення виконавчого провадження застаріла, зокрема, про місце та форму навчання дитини, яка надана ще 01.12.2015 року. А отже вимоги заявника про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо завершення виконавчого провадження, визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця від 10.10.2016 року про закінчення виконавчого провадження підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 14, 386, 387 ЦПК України, ст.63 Закону України Про виконавче провадження, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу задоволити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 щодо завершення виконавчого провадження ВП №47533516 з виконання виконавчого листа №447/482/14-ц, виданого 08.05.2015 року Миколаївським районним судом Львівської області.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 від 10.10.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП №47533516 з виконання виконавчого листа №447/482/14-ц, виданого 08.05.2015 року Миколаївським районним судом Львівської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Головатий А. П.