АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-310/10 Головуючий суддя І інстанції Проценко Л. Г.
Провадження № 22-ц/790/990/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2016 року по цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 про обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року старший державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 звернувся до суду із поданням про обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_3.

В обґрунтування подання зазначив, що постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.07.2014 року ВП 44062262 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Харкова, від 20.04.2010 року № 2-310/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 87415,97 доларів США, пені 1093,03 грн., судового збору у розмірі 1700,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30,00 грн., витрат на виклик відповідача в судове засідання через публікацію в газеті «Слобідський край» 108,34 грн.

Вказав, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2014 року була направлена на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, супровідним листом відділу від 21.07.2014 року № 18120/в-2 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення не було виконано боржником у добровільному порядку в установлений законом семиденний строк. На підставі цього державним виконавцем було розпочате примусове виконання даного рішення.

Державним виконавцем були направлені запити до компетентних органів для зясування майнового стану боржника, наявності в нього майна, яке може бути реалізоване в порядку примусового виконання рішення.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби від 06 квітня 2016 року № 0.64-6588/0/15-16, відомостей про перетинання кордону ОСОБА_3 в базі даних не виявлено.

28 липня 2016 року отримані відповіді Пенсійного фонду України, згідно яких не знайдено інформацію стосовно ОСОБА_3 як про боржника, який працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, про його останнє місце роботи чи про отримання ним пенсії.

01 серпня 2016 року держаному виконавцю надано відповідь Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами № НОМЕР_1, згідно якої, інформація про номери рахунків ОСОБА_3 до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила.

Того ж дня, надійшла відповідь ДПС України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб № НОМЕР_2, якою повідомлено, що інформація стосовно ОСОБА_3 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

05 серпня 2016 року отримана інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 65132014, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких за ОСОБА_3В, зареєстровані земельні ділянки, які є предметом іпотеки АБ «Укргазбанк», ПАТ «Дельта Банк», АТ «Український Інноваційний банк».

Проте, відповідно до положень п. 1 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, який був чинний під час примусового виконання, державний виконавець був позбавлений можливості реалізувати належні боржнику земельні ділянки.

Відповідно до інформації з Бази даних «АМТ» транспортні засоби за ОСОБА_3 не зареєстровані.

Старшим державним виконавцем Ступіним В.В. 01 серпня 2016 року був здійснений вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі, за наслідками якого був складений акт про те, що ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не проживає, майно, на яке можливо звернути стягнення згідно з законом, відсутнє.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2016 року подання старшого державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_4 про обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 задоволено. Тимчасово відмовлено у виїзді за кордон України громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк до закінчення провадження у цивільній справі № 2-310/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 87415,97 доларів США, пені 1093,03 грн., судового збору 1700,00 грн., витрат ІТЗ 30,00 грн., витрат на виклик 108,34 грн.

Не погодившись з вказаною ухвалою, 07 грудня 2016 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що є незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням норм процесуального права та за неповного встановлення обставин, що мають значення для вирішення питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Просить постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_4 про обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_3.

В обґрунтування скарги зазначив, що судом не було встановлено факту його свідомого ухилення від виконання зобовязань.

Як на підставу своїх заперечень посилався на те, що він не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, оскільки старшим державним виконавцем до матеріалів подання додано єдину копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення без зазначення змісту кореспонденції та дати її направлення боржнику. Вказує, що дане повідомлення було повернуто на адресу відправника без вручення. Зазначає, що відсутність джерел доходу, відкритих поточних рахунків та транспортних засобів саме по собі не може свідчити про свідоме ухилення від виконання зобовязання. Також боржником ставиться під сумнів достовірність акту старшого державного виконавця, яким встановлено, що він не проживає за адресою, вказаною у виконавчому документі. Відзначає, що факт його відсутності за вказаною адресою також не може бути доказом його ухилення від виконання рішення суду. ОСОБА_3 окремо вказує, що ухвала Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2013 року про оголошення його у розшук не мала бути врахована судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, адже не містить відомостей про набрання нею законної сили. Зазначає, що ним в іпотеку було передано дві земельні ділянки, на одну з яких було звернення стягнення у рахунок часткового задоволення вимог кредитора. Наявність у іпотеці у ПАТ «Укргазбанк» другої земельної ділянки, а також неврегульованість механізму реалізації арештованого майна (земельних ділянок) не свідчить про наявність з його боку умисних дій, направлених на ухилення від виконання рішення суду. Також посилається на те, що не було надано оцінку відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка міститься в матеріалах справи, згідно якої, відсутні відомості про перетинання ним державного кордону. Просить врахувати факт застосування судом першої інстанції норм права, що втратили чинність на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

ОСОБА_4 представником Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, суду надано заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить її відхилити з мотивів безпідставності її доводів, та залишити без змін оскаржувану ухвалу, яка є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів, вислухавши пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини по справі.

На виконанні у Ленінського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській обл. знаходиться виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Харкова по справі №2-310/10 від 20.04.2010р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 87415,97 доларів США, пені 1093,03 грн., судового збору 1700,00 грн., витрат ІТЗ 30,00 грн., витрат на виклик 108,34 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2013 року боржника ОСОБА_3 оголошено у розшук. При цьому згідно до наявної в матеріалах справи належно посвідченої копії вказаної ухвали, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції знаходилося зведене виконавче провадження, у тому числі з виконання виконавчого листа № 2-310, виданого 20.04.2010 року Ленінським райсудом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі 696093,89 грн. Виконавчі документи були предявлені за місцем знаходження мацна боржника, а саме: трьох земельних ділянок у с. мала Данилівка. Всі виконавчі листи, у тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови державного виконавця направлялися рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації боржника у АДРЕСА_2. До відділу поверталися листи з відмітками пошти вибув, не живе, за спливом строку зберігання (а.с. 11). При цьому боржник не надав доказів про те, що вказана ухвала районного суду втратила свою чинність.

Постановою Ленінського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_3 Згідно акту державного виконавця від 01.08.2016р. ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 не мешкає, а його майно відсутнє. У власності ОСОБА_3 є земельна ділянка за адресою Харківська область, Дергачівський район, смт. Мала Данилівка, вул. Академіка Книги, 8 та Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, Колосистий проїзд, 8, на які накладено заборони відчуження. За запитами державного виконавця до органів пенсійного фонду, та ДПС, джерел доходів ОСОБА_3 не знайдено. Транспортні засоби за ОСОБА_3 не значаться.

Провадження стосовно ОСОБА_3 по справі про стягнення з нього заборгованості є незакінченим. Рішення суду добровільно ним не виконується.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця в порядку ст. 377-1 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_4 доведено факт свідомого ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Із наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження ВП № 44062262, які були досліджені районним судом, належним чином посвідчені копії якого перебувають в матеріалах справи, вбачається, що виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-310/10, виданого 20.04.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення вищевказаної заборгованості було відкрито за заявою представника Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» від 15.07.2014 року. При цьому, як вбачається із копії вказаного виконавчого листа рішення районного суду набрало законної сили ще 26 серпня 2010 року, після чого неодноразово зверталося стягувачем до примусового виконання у 2010, 2012, 2014 роках, однак на протязі більше, ніж пять років боржник ніких коштів не сплатив.

На аркуші справи 10 знаходиться ксерокопія поштового відправлення з повідомленням про вручення поштового відправлення, адресоване ОСОБА_3 на адресу АДРЕСА_4, 61052, яке було повернуто на адресу відправника без вручення зі спливом строку зберігання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21 квітня 1999 року у редакції, що була чинна на момент відкриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_3, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Виходячи з наведеного, вважається, що боржник був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. При цьому відсутність легальних джерел доходів на протязі тривалого часу, при наявності у нього власності трьох земельних ділянок, свідчить, що боржник їх приховує від примусового стягнення і таким чином на протязі тривалого часу ухиляється від виконання рішення суду, чим порушується передбачена п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантія на розгляд справи на протязі розумного строку. Під час апеляційного розгляду представник боржника надала квитанції про сплату ним заборгованості банку за договором кредиту, які датовані 2008 роком (а.с. 65-68), тобто до ухвалення рішення Ленінським районним судом м. Харкова рішення від 15 березня 2010 року про стягнення боргу за кредитним договором та відшкодування судових витрат і тому колегія суддів їх не бере до уваги.

Таким чином, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні свідчить невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону «Про виконавче провадження», зокрема уникнення контактів із виконавчою службою; ненадання достовірних відомостей про свої доходи. Наведені з цього приводу у скарзі заперечення є необгрунтованими і спростовуються тривалим невиконанням ОСОБА_3 рішення суду, доказів поважних причин для цього боржником не надано.

Як на підставу своїх заперечень ОСОБА_3 посилається на можливість задоволення вимог кредитора шляхом реалізації майна, переданого у іпотеку, однак ніяких реальних дій боржник зі свого боку не вчинив. Відсутності наміру боржника перетнути державний кордон на момент звернення держаного виконавця з поданням про обмеження його у праві виїзду за межі України за законом не позбавляє суд права обмежити таке право у майбутньому.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги представник апелянта ОСОБА_5 зазначає, що заборона перетину кордону повністю паралізує господарську діяльність ОСОБА_3, який має намір виїздити за кордон для організації підписання контрактів з іноземними інвесторами та продовжити здійснювати будівельну діяльність, однак доказів на підтвердження цієї заяви, відповідні контракти тощо, до справи не були надані (а. с. 64)

Таким чином, суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, всебічно дослідив обставини, що мають значення для справи, та дійшов обґрунтованого висновку про доцільність задоволення подання старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 про обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, таке обмеження права на відповідає закону, є пропорційними і необхідними для забезпечення виконання покладеного на нього судом обовязку, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного колегія суддів у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, відмовляє у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 і залишає оскаржувану ухвалу по даній справі без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307,п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий

Судді -