Справа № 182/346/14-ц
Провадження № 2/0182/972/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.12.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

за участю: представника позивача - Жовтяк О.В., Носик В.С.

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк „ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ „ПриватБанк") звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 квітня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір про надання споживчого кредиту № DNH4KР26520218, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в розмірі 38 964,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 42 місяці по 12 жовтня 2009 року включно.

Відповідно до умов Договору № DNH4KР26520218від 10 квітня 2006 року відповідач зобов'язувався належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти, комісії) у терміни, встановлені кредитним договором.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, відповідач ОСОБА_5 не виконує, у зв'язку з чим у нього склалась заборгованість за кредитом.

У зв'язку з цим, 08 листопада 2006 року Нікопольським міськрайонним судом за заявою ЗАТ КБ "ПриватБанк" правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" було видано судовий наказ щодо стягнення ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором в сумі 45 285,00 грн.

Таким чином, станом на 24 грудня 2013 року заборгованість ОСОБА_5 перед Банком, з урахуванням суми, яка вже була стягнута з відповідача за судовим наказом, становить 485 595 грн. 95 коп. та складається з наступного:

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 157 335,71 грн.;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 304 660,43 грн.

- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.,

- штраф (процентна складова) - 23 099,81 грн.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_5 протиправно, всупереч умов надання споживчого кредиту, не повертає позивачу кредит, представник позивача просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечив та просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити ПАТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні позову (а.с.24,25).

Під час судового засідання, представники позивача Жовтяк О.В. та Носик В.С. позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з позовною вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як встановлено судом, 10 квітня 2006 року ОСОБА_5 на підставі Заяви Позичальника № DNH4KР26520218 отримав від ЗАТ КБ „ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ „ПриватБанк" у кредит грошові кошти у розмірі 38 964,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 42 місяці по 12 жовтня 2009 року включно (а.с.6,7).

Відповідно до умов заяви Позичальника № DNH4KР26520218 від 10 квітня 2006 року відповідач зобов'язувався сплачувати заборгованість за кредитом в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 410,20 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов (а.с.6 зв).

Крім того, заявою Позичальника № DNH4KР26520218 від 10 квітня 2006 року визначено, що Заява разом з запропонованими Банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між відповідачем та Банком кредитно-заставний договір (а.с.6 зв.).

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань взятих на себе за кредитним договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, 08 листопада 2006 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за спірним кредитним договором в сумі 45 285,00 грн. (а.с.3), за яким відповідач сплачує заборгованість до цього часу.

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту „Розстрочка" (Стандарт) передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю п'ять років.

Проте суд не може вважати Умови надання споживчого кредиту фізичним особам доказом збільшення позовної давності ("Розстрочка") (Стандарт»), виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, в Заяві Позичальника № DNH4KР26520218 від 10 квітня 2006 року відсутня домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності (а.с. 6).

Відповідно до Заяви Позичальника № DNH4KР26520218 від 10 квітня 2006 року відповідачу ОСОБА_5 надано строковий кредит в сумі 38 964,90 грн., на 42 місяця, по 12 жовтня 2009 року включно.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у Договорі питання повернення коштів та визначили умови такого повернення коштів.

Тому суд приходить висновку, що строк позовної давності в даному випадку сплив в 13 жовтня 2012 року, в той час як позивач звернувся із вказаним позовом до суду 17 січня 2014 року.

Ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

До того ж, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не містять підпису позичальника ОСОБА_5, що ставить під сумнів ознайомлення відповідача в момент укладання договору саме з цими ж Умовами.

Таким чином, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в своїх постановах у цивільних справах № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-1926цс15 від 04 листопада 2015 року та № 6-900цс16 від 16 листопада 2016 року.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема письмового договору, скріпленого підписами сторін, про збільшення позовної давності, а тому відсутні підстави вважати, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в межах строків позовної давності.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості по відсоткам за кредитним договором № DNH4KР26520218 від 10 квітня 2006 року в розмірі 485 595,95 грн. необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.207,256-259, 261,266 ЦК України, ст.ст.10,11,212, 213 - 215,218 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити Публічному Акціонерному Товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» в задоволенні позову ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Тихомиров