Справа № 172/1105/15-ц
Провадження № 2-з/172/6/17
У Х В А Л А

10.08.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Філіппова Є.Є.,

секретаря - Лук"яненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами заяву представника Публічного Акціонерного Товариства "Укрсоцбанк" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерого товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Васильківського районного суд Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерого товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

08.08.2017 року представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти на всіх рахунках відповідачів.

Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних законних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується такими видами, як накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такій захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Посилаючись на значну суму заборгованості за кредитним договором, тривале невиконання відповідачами своїх зобовязань, що випливають з кредитного договору та затягування розгляду справи, представник позивача в поданій заяві в порядку забезпечення позову просив накласти арешт на все майно та грошові кошти на всіх рахунках відповідачів.

Разом з тим, як вбачається з наданих до заяви документів, виконання зобовязань за кредитним договором, по якому позивач просить стягнути заборгованість забезпечене порукою та договором іпотеки, предметом якого є будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: сел. Васильківка, вул. Шевченко 45. Зазначене майно внесено до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Вказана обставина свідчить про відсутність можливості відповідачки ОСОБА_2 розпорядитись цим майном без згоди позивача, як іпотекодержателя, та, відповідно, про відсутність необхідності додаткового вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно, за наявності зареєстрованого у передбаченому законом порядку обтяження на нього згідно Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи викладене, а також те, що заявником не надано відомостей про інше нерухоме, рухоме майно та грошові кошти, що знаходяться у власності відповідачів, арешт на яке вимагає накласти заявник, суд приходить до висновку, що подана ним заява про забезпечення позову не піддягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.209,151-153 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника Публічного Акціонерного Товариства "Укрсоцбанк" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерого товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту- відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: