Справа № 749/918/17
Номер провадження 2/749/271/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. м.Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Шаповал З.О.,

з участю секретаря Мирошниченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ справу за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення з останньогона свою користь заборгованості за кредитним договором на загальну суму 56462,92 грн, яка складається з наступного:

6879,62 - заборгованість за кредитом;

43756,49 грн заборгованість по процентам за користування кредитом;

2900,00 грн заборгованість за пенею та комісією;

250 грн штраф (фіксована частина);

2676,81 грн штраф (процентна складова);

Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.09.2008 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображена у розрахунку заборгованості за договором та продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, чим порушує права позивача.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК " в судовому засіданні відсутній, в позовній заяві зазначив, що не заперечує справу розглянути за відсутності представника банку.

У судовому засіданні відповідач відсутній, до суду надав заяви відповідно до яких просить справу розглянути без його участі, позов визнає частково, просить застосувати строк позовної давності до заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафу, пені та комісії.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Судом по справі встановлено, що 09.09.2018 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (далі по тексту - Банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви (а.с. 4).

Згідно зі вказаною анкетою-заявою № 081660161 ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг; ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді; зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг (надалі Умови та Правила), а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Також відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» №081660161 (а.с. 4 на звороті).

Відповідно до зазначеного кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Таким чином, позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу картку з установленим лімітом кредитної лінії.

Відповідач, скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання щодо їх своєчасного повернення не виконав, у зв'язку чим, станом на 30.06.2017 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку (а.с. 26-24) позивача становить 56462,92 грн, яка складається з наступного:

6879,62 - заборгованість за кредитом;

43756,49 грн заборгованість по процентам за користування кредитом;

2900,00 грн заборгованість за пенею та комісією;

250 грн штраф (фіксована частина);

2676,81 грн штраф (процентна складова);

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання.

Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень статті 625 ЦК України.

Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи відповідачем зроблено заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності.

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності суд виходить з наступного.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно правової позиції, висловленої ВСУ у постановах № 6-14цс14 від 19.03.2014, № 6-134цс14 від 01.10.2014, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Оскільки строк дії у картки відповідача не закінчився. Банк звернувшись з позовом до суду 08 серпня 2017 року, а тому суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 6879.62 грн.

Звертаючись до суду ПАТ КБ „ПриватБанк в позовній заяві зазначав, що кредитна заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 56 462,92 грн, з них заборгованість за пенею та комісією становить 2900 грн. Оскільки суду не надано доказів нарахування комісії та пені окремо, а підтверджено розрахунком заборгованості лише заборгованість по комісії, то суд вважає, що сума заборгованості в розмірі 2900 грн є заборгованістю по комісії.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував, а відповідач повинен сплатити комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. А тому в задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення комісії в розмірі 2900 грн слід відмовити.

У відповідності до положень п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань передбачених договором більше, ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500.00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с.8 зворотній бік).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Висновок Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15).

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 р. № 6-100цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПКУкраїн є обов`язковою для судів, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Звертаючись до суду з позовом банк просив суд також стягнути з відповідача штрафи 250 грн (фіксована частина), 2676,81 грн (процентна складова), нарахування яких передбачено при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених договором більше, ніж на 120 днів, не надавши при цьому доказів нарахування штрафів в межах строків позовної давності (1 рік), оскільки порушення договірних зобов`язань ОСОБА_1 виникла ще в грудні 2014 року і банк мав право на застосування штрафів. За наявності заяви про застосування строків позовної давності, в задоволенні позовних вимог банку, щодо стягнення штрафів в розмірі - 250 грн (фіксована частина), 2676,81 грн (процентна складова) слід відмовити в зв`язку з пропуском строків звернення.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, то вони підлягають стягненню в межах строку позовної давності, тобто за період з 04.08.2014 по 04.08.2017, та виходячи з наданого банком розрахунку (а.с. 26-27) їх сума становить 43229,24 грн.

Виходячи з викладеного, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненя з відповідача на користь позивача за кредитним договором, в межах строків позовної давності, складає 50108 грн. 86 коп., з яких:

6879,62 грн заборгованість за тілом кредиту;

43 229,24 грн заборгованість за відсотками;

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 3-6, 10, 11, 15, 31, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.09.2008 року станом на 30.06.2017 року в розмірі 50108 (п`ядесят тисяч сто вісім) грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (ЄДРПОУ - 14360570) судові витрати понесені при зверненні до суду, судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1419, 94 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернігівської області через суд, який постановив рішення.

Суддя З.О.Шаповал