Справа №198/765/16-ц
Провадження №2/0198/14/17
19 січня 2017 року Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Костельникової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юр'ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.
На даний час у вищезазначеному будинку зареєстровано 4 особи: позивач, донька позивача ОСОБА_3, син позивача ОСОБА_4 та колишня дружина ОСОБА_2
Оскільки реєстрація відповідачки в будинку перешкоджає власнику в реалізації права власності, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить їх задовольнити на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.
Відповідачка в судові засідання не з'явилась жодного разу, на виконання вимог ч. 9 ст.74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Вісті Придніпров'я» № 1 від 12.01.2017 року (а.с. 31), причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову в повному обсязі не заперечує.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову в повному обсязі не заперечує.
Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Юр'ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 22.11.2011 року, належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Право власності на вказану нерухомість зареєстровано за ОСОБА_1 в КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" 28.11.2011 року за номером 27788498 (а.с. 9).
Згідно з довідками № 545 та № 546, виданими Шандрівською сільською радою Юр'ївського району Дніпропетровської області 28.11.2016 року, в зазначеному житловому приміщенні зареєстровані: позивач, його донька ОСОБА_3, син ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 7,8).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 14 листопада 2008 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 11).
Як встановлено під час судового розгляду, після розірвання шлюбу, а саме з 2008 року, відповідачка не проживає у зазначеному житловому будинку. Ні позивач, ні члени його сім'ї ніяких договорів тимчасового користування житлом (оренди, найму чи піднайму) з ОСОБА_2 не укладали, ніяких обов'язків перед нею не мають.
Акт обстеження фактичного проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації № 56 від 20.12.2016 року, складений комісією у складі представників органу місцевого самоврядування - Шандрівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, а саме: сільського голови Васецького І.М., секретаря сільської ради Десятерик І.А. та депутата Данильченко В.Д. в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, свідчать про те, що відповідачка за адресою зареєстрованого місця проживання не мешкає з 16.08.2008 року (а.с. 30).
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 перешкоджає позивачу у здійсненні ним права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним нерухомим майном.
Позивач в свою чергу ніяких перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням відповідачці не чинив, за захистом порушеного права остання не зверталась. Спроб вселитись до житлового приміщення ОСОБА_2 не робить, не приймає участі в утриманні будинку.
Доказів того, що відповідачка не втратила інтересу до права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, матеріали справи не містять.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР та передбачають правомочності щодо використання житла для особистого проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
У разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами ст. ст. 405, 406 ЦК України. Так, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 протягом тривалого часу (понад 8 років), суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визнати ОСОБА_2 такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн., який сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213-215, 224, 294 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.
Рішення суду, що набрало законної сили, є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: І.О.Гайдар