АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1095/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Котелевець А.В.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2016 року ОСОБА_3, посилаючись на положення статті 117 КЗпП України, звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку у якості компенсації затримки виплат при звільнення працівника і, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» (далі за текстом - ДП «Харківський електромеханічний завод») - 10327 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Суд вирішив стягнути з ДП «Харківський електромеханічний завод» на користь позивача 7 328 грн. 87 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку, а також вирішив стягнути з ДП «Харківський електромеханічний завод» на користь держави судовий збір у розмірі 1 378 грн.

В апеляційній скарзі ДП «Харківський електромеханічний завод», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати на ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу представник відповідача обґрунтовує посиланням на неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, вважає, що суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Представник відповідача також вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки при звільнені визначальними є такі юридичні значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільнені та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Окрім того, позивач вже зверталася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації та середнього заробітку, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.10.2016 року було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі у розмірі 11532,47 грн. та компенсацію в сумі 232,09 грн.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу відповідача не визнала і просила її відхилити, вказуючи, що адміністрація заводу продовжує порушувати її трудові права, попри її неодноразові звернення так і не здійснила з нею остаточного розрахунку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що як на день звільнення, так і на час розгляду справи в суді з вини відповідача не здійснено розрахунку з колишнім працівником підприємства ОСОБА_3, а відтак з ДП «Харківський електромеханічний завод» на її користь належить стягнути, згідно вимог ст.117 КЗпП України, середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки воно ухвалдене у відповідності із законом.

Так, відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала на підприємстві з 1979 року, а за наказом №140-к від 01.08.2016 року звільнена з посади складальника електричних машин і апаратів за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням чисельності. (а.с.14.)

26 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ДП «Харківський електромеханічний завод» в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні по час фактичного розрахунку в розмірі 10327 грн., вказуючи, що ДП «Харківський електромеханічний завод» не здійснило розрахунку при її звільненні, хоча і не заперечувало заборгованість.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

З матеріалів справи вбачається, що суд, виконуючи вимоги ст.ст. 10, 74, 76, 127, 158 ЦПК України, надіслав рекомендованими листами зі зворотнім повідомленням про вручення поштової кореспонденції на адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками, однак відповідачем всі вони проігноровані, письмові заперечення з обґрунтуванням заперечень на позов ОСОБА_3 відповідач не надав, а тому, зважуючи на таке відношення відповідача до здійснення процесуальних права та виконання процесуальних обов'язків, а також на наявність наданих позивачем довідок за підписом виконуючого обов'язки директора «Харківський електромеханічний завод» О.І.Тищенко та виконуючої обов'язки головного бухгалтера П.В.Сухоставської про нараховану заробітну плату ОСОБА_3 та про заборгованість підприємства перед нею, суд постановив рішення, яким позов задовольнив частково, з урахуванням фактичного розміру суми, яка підлягає стягненню.

ОСОБА_3 подавала апеляційну скаргу на рішення Московського районного суду м.Харкова від 05.12.2016 року, не погодившись з частковим задоволенням позову, однак у подальшому від апеляційної скарги відмовилася, скориставшись таким правом, передбаченим ст.300 ЦПК України. Ухвалою апеляційного суду від 04 травня 2017 року заява ОСОБА_3 задоволена, апеляційне провадження в частині апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року закрито.

Апеляційний суд відхиляє доводи представника ДП «Харківський електромеханічний завод» щодо неповноти з'ясування обставин справи та щодо неправильного застосування норм матеріального і процесуального права з посиланням на інше рішення з позовом ОСОБА_3, вважаючи їх суб'єктивним баченням відповідача чергового способу ухилення від погашення заборгованості, яка утворилася у зв'язку з невиплатою заробітної плати та затримкою розрахунку при звільненні працівника ОСОБА_3

Твердження представника відповідача про неповноту суперечить наявним в матеріалах справи письмовим доказам, наданим позивачем ОСОБА_3 на підтвердження її доводів про обставини, посилаючись на які вона обґрунтовувала позовні вимоги, а посилання представника відповідача на інше рішення, ухвалене Московським районним судом м.Харкова 25.10.2016 року, не свідчить про наявність підстав для скасування чи зміни рішення від 05.12.2016 року, оскільки у тій справі вирішувались вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а рішенням, яке переглядається, вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, який, як стверджує ОСОБА_3, до цього часу так і не здійснено.

Ці доводи ОСОБА_3 відповідачем не спростовані.

Разом з тим, саме сторона, згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, зобов'язана доводи ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, шляхом надання належних та допустимих доказів у передбаченому законом порядку та відповідній стадії розгляду справи.

Особливості з'ясування обставин у справах даної категорії обумовлені тим, що саме у відповідача знаходяться письмові докази, які мають значення для справи.

Несумлінне здійснення відповідачем (представниками відповідача) процесуальних прав та обов'язків свідчать про ухилення ним від сприяння в з'ясуванні обставин справи, а відтак впливає і на оцінку судом доказів у їх сукупності.

Інші доводи представника відповідача не є суттєвими і також не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: А.В. Котелевець

О.А. Кружиліна