Справа № 184/2068/16-ц
Номер провадження 2/184/32/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та просить усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком НОМЕР_1 з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування ним.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідачка - ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок № 61 з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Право власності позивачки на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами зареєстровано рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 13.10.2004 року. Згідно заповіту ОСОБА_3 від 15.10.1987 року позивачка є спадкоємицею даного будинку. 24.01.2014 року до ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_2 з проханням тимчасово зареєструвати її у житловому будинку, який належить позивачу, на що вона дала згоду. Протягом цих років, після того, як позивачка зареєструвала відповідача у вказаному житловому будинку, вона не тільки не проживала у ньому, а ще і жодного разу не з'являлась за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом голови квартального комітету №18 від 19.11.2016 року. Сам факт реєстрації відповідача в житловому будинку позивача порушує її права як її власника та це створює для неї відповідні незручності, які обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Державна виконавча служба може накласти арешт на майно позивача, що знаходиться в її житловому будинку внаслідок можливих боргів відповідача, постійне місце проживання якої до сих пір зареєстровано в будинку позивача.

Відповідно до Конституції України та ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідачка не була членом сім'ї позивачки, будь-якого права власності на її житловий будинок у неї не було та немає. Відповідачка не користується вказаним житловим будинком і не проживає в ньому з тих пір, як її зареєстровано, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування ним.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положення ст.ст. 16, 391, 286 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття відповідача з реєстрації в цьому житловому будинку. Тому позивачці потрібно усунути перешкоди в користуванні ним шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування ним. В зв'язку з чим позивачка і змушена звернутися до суду з цим позовом.

Позивач зазначає про те, що на сьогоднішній день позивачка підтримує зв'язок з відповідачем в телефонному режимі. ОСОБА_1 відомо те, що вона зараз прописана та проживає в АДРЕСА_2 як громадянин РФ. У цьому ж селищі проживає її донька зі своєю родиною у приватному будинку. А своїй матері ОСОБА_2 вони купили квартиру, де вона мешкає та прописана. Вона не заперечує проти зняття її з реєстрації в житловому будинку позивача, але вона фізично та по стану здоров'я немає можливості приїхати до м. Покров для вирішення цього питання.

Таким чином, суд вважає необхідним усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком НОМЕР_1 з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування ним.

Керуючись ст. ст. 16, 317, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 - 213, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди у користуванні житловим будинком НОМЕР_1 з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування ним.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 - днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш