Справа №423/806/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року

Попаснянський районний суд Луганської області

у складі:

головуючої судді Архипенко А.В.

за участю: секретаря судового засідання Іваненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,-

встановив:

Заявниця звернулась до суду із дійсно заявою, в якій зазначає, що вона є дочкою ОСОБА_2, який був зареєстрований та постійно проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому після початку проведення, в квітні 2014 року, антитерористичної операції на території Луганської області вона разом з батьком ОСОБА_2 переїхали як переселенці до м.Попасна Луганської області, де зареєструвались за адресою: вул. Леваневського буд. 99 м.Попасна Луганської області.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 повернувся до місця свого постійного мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_2 зз метою перевірки свого житла, яке в дійсний час знаходиться на тимчасово не підконтрольній території України. При цьому, 20 січня 2017 року ОСОБА_2помер внаслідок постінфарктного кардіосклерозу з гіпертонічною хворобою, про що Первомайською центральною міською багатопрофільною лікарнею 20.01.2017 року було видано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2, після чого ОСОБА_2 був похований на одному з кладовищ м.Первомайська Луганської області.

14 березня 2017 року заявниця, яка є громадянкою України та бажала зареєструвати смерть свого родича згідно українського законодавства, звернулася до Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2, але у здійсненні такої державної реєстрації їй було відмовлено, оскільки заявницею на підтвердження факту смерті свого родича був наданий документ, який був виданий медичним закладом на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Посилаючись на вищенаведені обставини, заявник в поданій заяві просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, який помер 20 січня 2017 року в м. Первомайську Луганської області, так як встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання допомоги на поховання та оформлення права на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2

До початку судового засідання заявниця надала заяву, в якій справу просила розглянути без її участі.

Представник зацікавленої особи Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області згідно наданої телефонограми справу просив розглянути без його участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із наданих заявником письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, із наданих заявником письмових доказів судом встановлено, що заявниця є громадянкою України, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією паспорта заявника (а.с.3)., проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується довідкою від 23.02.2017 року № 5125 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ( а.с.6).При цьому згідно наданих заявником письмових доказів на а.с.5-7 судом встановлено, що заявниця дійсно є рідною дочкою ОСОБА_2, який був зареєстрований та постійно проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

При цьому після початку проведення в квітні 2014 року антитерористичної операції на території Луганської області ОСОБА_2 переїхав як переселенець до м.Попасна Луганської області, де зареєструвався за адресою вул. Леваневського буд. 99 м.Попасна Луганської області.

Також судом із наданих заявником письмових доказів було встановлено, що ОСОБА_2 в грудні 2016 року повернувся до місця свого постійного мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке в дійсний час знаходиться на тимчасово не підконтрольній території України. При цьому 20 січня 2017 року ОСОБА_2 помер внаслідок постінфарктного кардіосклерозу з гіпертонічною хворобою, про що Первомайською центральною міською багатопрофільною лікарнею 20.01.2017 року було видано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2А.(а.с.8), після чого ОСОБА_3 був похований на одному з кладовищ м. Первомайська Луганської області.

Крім того, судом встановлено, що 14 березня 2017 року заявниця звернулася до Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2, але у здійсненні такої державної реєстрації їй було відмовлено, що підтверджується відповідними доказами на а.с.11.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини по справі, суд зазначає наступні вимоги діючого законодавства України та норми міжнародного законодавства.

Так, відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території і такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, у звязку з чим копія такого рішення негайно після його проголошення видається особам, які брали участь у справі, або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Крім того, питання реєстрації смерті певної особи регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., а також деякими міжнародними правовими актами.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку.

Також, суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обовязковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі обєкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

За цих обставин надані заявником медичні документи, а саме лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2, суд вважає як відповідний та належний доказ, який дійсно підтверджує факт смерті ОСОБА_2, не дивлячись на те, що медична установа, яка видала ці документи, знаходиться на території м. Первомайська Луганської області, яке тимчасово не контролюється органами державної влади України. А тому, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд вважає заявлені заявником вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., керуючись ст.ст.10,60,212-215,256,257-1,259,292-294 ЦПК України, суд

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, який народився 24 червня 1926 року в селищі Калиново Боровського району Харківського області та який був зареєстрований за адресою: Україна, АДРЕСА_1, визнавши датою його смерті 20 січня 2017 року, місцем смерті Україна, місто Первомайськ Луганської області, причиною смерті постінфарктний кардіосклероз з гіпертонічної хворобою.

Рішення в частині реєстрації факту смерті підлягає негайному виконанню.

Копію рішення після його проголошення видати заявнику або невідкладно надіслати на адресу Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - для повідомлення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області через Попаснянський районний суд.

Суддя: А.В. Архипенко