Справа № 126/2513/17
Провадження № 2/126/974/2017
"27" листопада 2017 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд
в складі головуючого судді Губко В.І.
секретар Бурлака А. .І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" про повернення земельної ділянки шляхом її звільнення,-
20 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Прогрес» було укладено договір оренди землі № 58, згідно якого, вона передала відповідачу належну їй на підставі державного акту серії ЯА № 097032 від 21 жовтня 2005 року земельну ділянку площею 2,88 га в оренду на десять років.
12 серпня 2007 року між матір'ю позивачки ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір оренди землі № 349, згідно якого ОСОБА_2 передача відповідачу належну їй на підставі державного акту серії ЯА № 097031 від 21 жовтня 2005 року на право власності земельну ділянку площею 2,89 га в оренду на десять років.
Пунктом 8 вищевказаних Договорів оренди земельних ділянок, належних ОСОБА_1, площею відповідно: 2,88 га та 2.89 га, встановлено, що договори укладено на десять років: до 20 липня 2017 року та 12 серпня 2007 року. Після закінчення строку дії кожного з договорів орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Позивач з відповідачем більше не укладала ніяких правочинів стосовно вказаних належних їй земельних ділянок, так як мала бажання в подальшому самостійно користуватися землею.
Позивач неодноразово зверталась до керівництва ТОВ «Прогрес» с. Серединка усно та з відповідними письмовими заявами, в яких попередила орендаря про небажання продовжувати з ним орендні відносини і намір забрати належні їй на праві приватної власності земельні ділянки в особисте користування.
Відповідачем не надано жодної письмової відповіді на вказані звернення.
Представник позивача, ОСОБА_3, до початку розгляду справи по суті надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що вбачається з поштових повідомлень про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного:
Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ч.2ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
ОСОБА_1 являється власницею земельної ділянки, яка розташована на території Серединської сільської ради Бершадського району Вінницької області, площею 2,88 га, що підтверджується копією Державного акту серії ЯА № 097032 від 21 жовтня 2005 року та земельної ділянки, яка перейшла їй у спадок після смерті матері ОСОБА_2 та розташована на території Серединської сільської ради Бершадського району Вінницької області площею 2,89 га, що підтверджується копією Державного акту серії ЯА № 097031 від 21 жовтня 2005 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, і сторони користуються свободою в укладенні договору, в тому числі у визначенні умов договору, але з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а абзац другий цієї норми визначає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також всі ті умови, щодо яких хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
20 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Прогрес» було укладено договір оренди землі № 58, згідно якого, вона передала відповідачу належну їй на підставі державного акту серії ЯА № 097032 від 21 жовтня 2005 року земельну ділянку площею 2,88 га в оренду на десять років.
12 серпня 2007 року між матір'ю позивачки ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір оренди землі № 349, згідно якого ОСОБА_2 передача відповідачу належну їй на підставі державного акту серії ЯА № 097031 від 21 жовтня 2005 року на право власності земельну ділянку площею 2,89 га в оренду на десять років.
Пунктами 8. вищевказаних Договорів оренди земельних ділянок, належних ОСОБА_1, площею відповідно: 2,88 га та 2.89 га, встановлено, що договори укладено на десять років; після закінчення строку дії кожного з договорів орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про оренду землі» зазначає, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
За змістом вищевказаних договорів, кожен із них укладено на десять років, тобто термін дії вищевказаних договорів оренди земельних ділянок закінчився відповідно: 20 липня 2017 року та 12 серпня 2007 року.
Після вказаних дат позивач з відповідачем більше не укладала ніяких правочинів стосовно вказаних належних їй земельних ділянок, так як мала бажання в подальшому самостійно користуватися землею.
Так, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.
Позивач зверталась до керівництва ТОВ «Прогрес» с. Серединка усно та з відповідними письмовими заявами, в яких попередила орендаря про небажання продовжувати з ним орендні відносини і намір забрати належні їй на праві приватної власності земельні ділянки в особисте користування.
Відповідачем не надано жодної письмової відповіді на вказані звернення.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги, тому в порядку ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір сплачений ОСОБА_1 за звернення до суду із даним позовом, про що в матеріалах справи наявна відповідна квитанція.
Керуючись ст. ст. 6, 15, 387, 626, 627, 628, 638 ЦК України, ст. 13, 34, Закону України "Про оренду землі", керуючись ст.ст. ,3, 10, 11, 60, 213, 215, 360-7 ЦПК України, суд -
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В. І. Губко