Єдиний унікальний номер 243/6311/16-ц Номер провадження 22-ц/775/106/2017
Єдиний унікальний номер 242/6311/16-ц Головуючий у 1 інстанції Мірошниченко Л.Є.
Номер провадження 22-ц/775/106/2016 Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Будулуци М.С.,Дундар І.О.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадщину

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1., просить скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадщину відмовлено, - та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1. в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та їх суперечливість; вважає, що суд порушив положення ст. 213 ЦПК України та роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обмежившись тим, що навів пояснення свідків, допитаних в судовому засіданні, але не дав вмотивованої оцінки цим доказам та не зазначив, які докази визнаються судом, а які відхиляються та з яких мотивів; приймаючи рішення, суд зробив суперечні висновки, зазначивши, що в судовому засіданні встановлено проживання позивачки однією сім'єю із спадкодавцем з липня 2014 року, а в подальшому зазначив, що в судовому засіданні не надано будь-яких доказів того, що позивачка навіть з липня 2014 року була пов'язана з Павлюками спільним побутом та вони мали по відношенню друг до друга взаємні права та обов'язки стосовно їх фінансового бюджету та матеріального забезпечення; крім того, апелянт вважає, що висновок суду про те, що наведені докази, а саме пояснення свідків, не дають підстав для висновку, що позивачка мешкала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше 5 років, також суперечить зібраним доказам; наводячи пояснення ОСОБА_1., суд спотворив їх та не навів обставини, на які посилалася позивачка; вважає, що показання позивачки частково підтверджують показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1.

У судовому засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_1. та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідачки у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що з 27 квітня 2000 року позивачка ОСОБА_1. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Батьками ОСОБА_7 були ОСОБА_4 та ОСОБА_8.

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 13 листопада 1992 року кооперативна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4.

Судом також встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_9. Протягом шести місяців, а саме 11.04.2016 року відповідачка ОСОБА_2, яка є спадкоємицею другої черги - племінницею спадкодавця ОСОБА_1., яка за правом представлення спадкує ту частку у спадщині, яка належала рідному брату спадкодавця - ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

В передбачений законом термін позивачка ОСОБА_1. також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що вона є спадкоємцем 4 черги, оскільки проживала з померлим однією сім'єю.

5 липня 2016 року приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Павченко А.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.2 зазначеної статті не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи ОСОБА_1. у задоволенні її позовних вимог суд виходив з недоведеності нею факту проживання однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини з родиною Павлюк; позивачкою з огляду на положення ч.2 ст. 1259 ЦК України не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець ОСОБА_4 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був в безпорадному стані.

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч.2 ст. 1259 ЦК).

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка ОСОБА_1. посилалась на те, що вона, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю більше ніж 5 років на час відкриття спадщини, є спадкоємцем четвертої черги, а оскільки є спадкоємиця другої черги, якою є відповідачка, то вона не має права на спадщину. Посилаючись на те, що на протязі всього часу сумісного проживання з ОСОБА_4 він потребував сторонньої допомоги, оскільки за станом здоров'я він страждав на гіпертонічну хворобу серця II ступеня, поперечний остеохондроз, хронічний риніт, вібраційну хворобу першого-другого ступеню, кохлеоневрит легенів, яку йому надавала вона, просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, що залишилася після його смерті, а також змінити черговість одержання права на спадкування на майно ОСОБА_4, визнавши за нею право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадщину.

Розглядаючи зазначені позовні вимоги ОСОБА_1. суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи позивачки на обґрунтування цих позовних вимог і заперечення відповідачки ОСОБА_2, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позивачка ОСОБА_1. не проживала зі спадкодавцем однією сім'єю постійно не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3, матеріально не забезпечувала спадкодавця ОСОБА_4, а останній не був у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво.

Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують і є безпідставними.

Перевіряючи пояснення ОСОБА_1. апеляційним судом не встановлено їх спотворення судом першої інстанції. При цьому пояснення ОСОБА_1. як свідка, зводяться в основному до надання допомоги ОСОБА_8, в той час, як в позовних вимогах позивачка просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, посилаючись на те,що саме він потребував допомоги в силу свого стану здоров'я.

Перевіряючи пояснення допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13 апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що їх показання не підтверджують те, що ОСОБА_1. страждав на тяжку хворобу або через каліцтво був в безпорадному стані. Навпаки, з їх пояснень, як і з пояснень позивачки ОСОБА_1., вбачається, що ОСОБА_4 самостійно рухався, навіть ходив на ринок, самостійно розписувався за отримання пенсії, восени 2015 року сам їздив до родичів у Дніпропетровську область.

Так, з пояснень свідків вбачається, що вони бачили ОСОБА_1. в родині ОСОБА_4, вона їм допомагала. При цьому свідок ОСОБА_12 - рідна сестра позивачки пояснила, що позивачка ОСОБА_1. постійно почала проживати з ОСОБА_4 останні 2-3 роки, коли ОСОБА_8, а до цього постійно приїжджала (коли потрібні були якісь операції) з міста Донецька, де знаходилась за своїм родом діяльності. Зазначені пояснення позивачкою не спростовані, навпаки, в судовому засіданні суду першої інстанції вона пояснила, що до війни проживала у Донецьку, оскільки працювала там у благодійному фонді, але кожну неділю приїжджала до ОСОБА_4. З пояснень свідка ОСОБА_11 вбачається, що вона як перукар приходила до ОСОБА_4 іноді один раз в місяць, іноді два рази; при цьому зв'язок по телефону вона підтримувала з ОСОБА_8 і за виконану роботу розплачувалась ОСОБА_8; іноді бачила в квартирі ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2007 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 були написані заяви до територіального Центру соціальних послуг про прийняття на обслуговування до відділення соціальної допомоги вдома у зв'язку з потребою сторонньої допомоги, оскільки син помер у 2005 році, а більше дітей немає.

З пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що такі соціальні послуги ОСОБА_4 надавали вони як працівники соціальної служби (ОСОБА_5 з 2008 року, ОСОБА_6 - з січня 2012 року), відвідуючи цю сім'ю два рази на тиждень вони виконували роботу, зазначену в заявах ОСОБА_4, як то доставка продуктів, прибирання квартири, ремонт житла, виклик лікаря та придбання ліків, оформлення різних видів соціальної допомоги, оплата комунальних послуг; при цьому, як пояснили ці свідки ОСОБА_4 знаходились на обслуговуванні у зв'язку з тим, що у них не було дітей, що передбачено Положенням про територіальний Центр соціальних послуг. З пояснень цих свідків також вбачається, що за станом здоров'я допомоги потребувала ОСОБА_8; ОСОБА_4 сторонньої допомоги не потребував, робив все самостійно, самостійно їздив до родичів у Дніпропетровську область. Позивачку ОСОБА_1. вони бачили в сім'ї ОСОБА_4, вона приїжджала з Донецька, допомагала їм і це була допомога як родички; постійно ОСОБА_1. стала знаходитись в сім'ї ОСОБА_4 з березня-квітня 2014 року, допомагала їй (ОСОБА_6.).

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що поясненнями свідків також не підтверджено проживання позивачки ОСОБА_1. однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_1. не менше 5 років.

Суперечливість висновку суду, на яку посилається в апеляційній скарзі апелянт, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки остаточний висновок судом зроблений вірно на підставі зібраних по справі доказів.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, оскільки не впливають на правильність висновків суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: