АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисак І.Н.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар: Костюк Л.С.,

заявник: ОСОБА_1,

заінтересовані особи: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернівецькій області, ПСП «Мамаївське»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Мізюком В.М.,

повний текст якого складено 25 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме одержання виробничої травми, що стало наслідком трудового каліцтва та мало місце 10.10.1986 року о 23 год. 50 хв. при виконанні трудових обовязків в колгоспі ім.Леніна в с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

У запереченнях на апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернівецькій області та ПСП «Мамаївське» просять рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі,

Провадження №22-ц/794/1372/17 Категорія 69

перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 жодних доказів, які б підтверджували, що нещасний випадок стався з позивачем на території підприємства або поза цією територією при виконанні завдань адміністрації підприємства, а також на транспорті підприємства при слідуванні з роботи, не надано.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 в період з лютого 1986 по квітень 1987 років працював в колгоспі ім.Леніна, 10 жовтня 1986 року близько 23 год. 50 хв. при виконанні розвантажувальних робіт на залізничній станції м.Кіцмань стався нещасний випадок, внаслідок якого заявник отримав різного роду травми.

У період з 11.10.1986 року по 06.11.1986 року перебував на лікуванні у Кіцманській ЦРЛ, під час якого дізнався, що розслідування по даному випадку не проводилося, акт не складався.

Акт про нещасний випадок було складено 08.06.1990 року, в даному акті були допущені помилки.

3 січня 1992 року рішенням Кіцманського народного суду Чернівецької області у задоволенні позову ОСОБА_1 до колгоспу ім.Леніна про відшкодування шкоди, заподіяної здоровю відмовлено. Цим же рішенням встановлено, що інвалідність заявника настала внаслідок травми отриманої ним в побуті 18.10.1988 року, а не від травм на виробництві (а.с.32).

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.07.2014 року закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіцманському районі про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.33).

Із заперечень, які знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що ПСП «Мамаївське» заперечує проти встановлення факту, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 під час виконання ним трудових обовязків (а.с.26-28, 40-41).

У пункті 1 Постанови № 5 від 31.01.1995 року з наступними змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які не пов'язані з наступним вирішенням спору про право.

У п.9 зазначеної Постанови визначено, що при застосуванні п.3 ст.273 ЦПК, яким передбачено встановлення каліцтва на виробництві або у зв'язку з виконанням державних чи громадських обов'язків, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по соціальному страхуванню, судам слід мати на увазі, що з дня введення в дію Закону України «Про охорону праці» (2694-12) (з 24 листопада 1992 року) справи про встановлення таких фактів не розглядаються в порядку окремого провадження. Питання, пов'язані із встановленням факту каліцтва на виробництві, коли виникає з приводу цього спір, а також, якщо при каліцтві в зв'язку з виконанням державних чи громадських обов'язків пенсія призначається особам, які внаслідок цього стали інвалідами, вирішуються в порядку встановленому для розгляду трудових спорів.

Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідності до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Пунктом 4 ч.1 ст.374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Викладене свідчить про те, що між ОСОБА_1 та ПСП «Мамаївське», яке може бути зацікавленою особою, а не третьою, як зазначив заявник, існує спір про право, який має розглядатися не в окремому порядку, а в позовному провадженні, а тому оскаржуване рішення відповідно до ч.4 ст.315, п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 залишенню без розгляду.

Всупереч зазначеним вимогам закону, суд вирішив спір про право на пенсію (матеріальне забезпечення) в порядку окремого провадження.

За таких обставин справи, постановлене з порушенням вимог процесуального права рішення суду підлягає скасуванню, а подана заявником заява - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.294, 315, 374 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2017 року у даній справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернівецькій області, ПСП «Мамаївське», про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_1, що він має право подати позов на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: А.І. Владичан

ОСОБА_2