Справа № 2-во/490/6412/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою про виправлення описки в рішенні суду в частині вказання адреси домоволодіння, що є предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна №2948 від 18.11.1998 року, а саме: «домоволодіння, розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. 68 Десантників, буд. 2» замість вірного «домоволодіння, розташоване за адресою: м. Миколаїв, провулок Ізмаїльський, буд. 20», а також в частині вказання позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Миколаїв, провулок Ізмаїльський, буд. 20, оскільки при винесенні рішення содом у вказаному рішенні не зазначені вказані позовні вимоги.

Сторони до судового засідання не з*явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутністю сторін, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 219 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про внесення виправлень.

Рішенням Центрального районного суду від 26.10.2016 року задоволено позов задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Товарна біржа «Нерухомість-південь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Однак, в рішенні суду від 26.10.2016 року допущено в частині вказання адреси домоволодіння, що є предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна №2948, укладеного 18.11.1998 року на Товарній біржі «Нерухомість-південь» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме: «домоволодіння, розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. 68 Десантників, 2» замість вірного «домоволодіння, розташоване за адресою: м. Миколаїв, провулок Ізмаїльський, 20».

Відповідно до ст. 208 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 3896 та 38911 цього Кодексу, - постановленням ухвали.

Згідно ч. 2 ст. 218 ЦПК України, після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення.

За приписами статті 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Крім того, стаття 220 ЦПК України визначає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

З системного аналізу вищезазначених норм чинного цивільно-процесуального закону можна зробити висновок, що після проголошення рішення, суд який його ухвалив позбавлений права на його скасування або зміну, виключенням лише є виправлення описок чи арифметичних помилок, які не змінюють суті самого рішення та ухвалення додаткового рішення з виключних підстав, перелік яких є вичерпним і однією з яких є не вирішення судом питання про судові витрати.

Судом же встановлено, що незважаючи на вимоги зазначених норм ЦПК України заявниця звернулася до суду не із заявою про ухвалення додаткового рішення в порядку визначеному ст. 220 ЦПК України (оскільки нею фактично ставиться питання про те, що судом не було вирішено питання щодо визнання права власності на нерухоме майно), а із заявою про виправлення описки, що чинним цивільно-процесуальним законодавством України після ухвалення судом рішення не допускається.

Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про порушення заявницею порядку звернення до суду визначеного ЦПК України, а тому її заява про виправлення описки в частині вказання позовних вимог щодо визнання за нею права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Миколаїв, провулок Ізмаїльський, буд. 20, не може вважатися такою, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України і підстави для її задоволення у вказані частині відсутні.

За такого, заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 219 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

Виправити описки в тексті рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Товарна біржа «Нерухомість-південь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, вказавши адресу домоволодіння, що є предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна №2948, укладеного 18.11.1998 року на Товарній біржі «Нерухомість-південь» між ОСОБА_2. та ОСОБА_1, а саме: «домоволодіння, розташоване за адресою: м. Миколаїв, провулок Ізмаїльський, 20».

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 294 296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова