РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Шаповаловій С.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 р.ОСОБА_1звернулася до суду з позовом,в якому зазначає, що з 27.12.2002 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем,від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1

Шлюб між сторонами розірвано у 2010 р.,рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.06.2012 р.з відповідача на утримання дитини сторін стягнуто аліменти у розмірі 500 гр.щомісячно.

Посилаючись на те,що зазначених коштів на теперішній час не достатньо для забезпечення дитині належного утриманні,відповідач має матеріальну можливість приймати участь в утриманні доньки в іншому розмірі,однак добровільно від цього ухиляється,позивач просить суд збільшити розмір аліментів,які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини,до 1500 гр.,до її повноліття .

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові. Посилалася на те, що з відповідачем вони мають спільну доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2,яка проживає з нею,позивач на теперішній час не працює,самостійно забезпечити дитину усім необхідним не може,аліментів від відповідача 500 гр.для цього недостатньо через зростання потреби дитини та цін не усе необхідне.Відповідач має роботу та дохід,який,зважаючи на його спосіб життя,щонайменше становить 6000 гр.на місяць,тому може сплачувати аліменти у більшому розмірі,який вона визначила у сумі 1500 гр.Просить суд позов задовольнити у повному обсязі,стягнути з відповідача судові витрати по оплаті правової допомоги 300 гр.

Відповідач ОСОБА_1О.в судовому засіданні позов визнав частково,не оспорював викладених позивачкою обставин щодо неможливості на суму аліментів 500 гр.щомісячно забезпечити їх спільній дитини нормальні життєві умови та все необхідне.Пояснив,що на теперішній час він неофіційно виконує замовлення на виготовлення меблів,проте через зниження купівельної спроможності,закази отримує нестабільно,заробітки невеликі,фінансова успішність його бізнесової діяльності щомісяця зменшується.Крім того,з лютого 2017 р.він добровільно сплачує аліменти позивачці у розмірі 800 гр.,дає щотижня 100 гр.дитині на шкільне харчування,купує за потреби одяг та взуття,в період перебування дитини у лікарні оплачує ліки.Вважає,що за таких обставин розмір аліментів,визначених у твердій грошовій сумі,з урахуванням його участі у матеріальному забезпеченні дитини і в інший спосіб,можливо збільшити до суми 800 гр.,яку він вже сплачує добровільно.

Заслухавши учасників процесу, оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає частковому задоволенню,виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3,06.03.2003р.н.,яка проживає з матір*ю,на її утримання відповідач за рішенням суду з 18.06.2012 р.сплачує аліменти 500 гр.щомісячно.

Конституцією України проголошено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Крім того відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За поясненнями сторін,суми 500 гр.від відповідача не достатньо для нормального забезпечення дитини з урахуванням зростання її потреб,стану здоров*я,відсутності у матері самостійних доходів.

Добровільне збільшення розміру аліментів відповідачем з лютого 2017 р.до суми 800 гр.ставить позивача у залежність від доброї волі відповідача,який у будь-який час може добровільну сплату аліментів у більшому,ніж за рішенням суду,розмірі,припинити.

Водночас,при визначені розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача постійного місця роботи,мінливий характер його доходів,розмір яких визначити об*єктивно неможливо,участь в матеріальному забезпеченні спільної з позивачкою дитини не тільки шляхом сплати аліментів.

За таких обставин,доцільним в інтересах дитини для забезпечення їй матеріальної підтримки від батька є визначення аліментів у твердій грошовій сумі,виходячи з рівності обов*язків батьків утримувати дітей,у розмірі половини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2017 рік,з 01.01.2017 р.встановлено для дитини віком до 6 років до 18 років прожитковій мінімум у розмірі 1689 гр.,тому стягненню з відповідача на корись позивачки підлягають аліменти у розмірі 845 гр.щомісяця,до повноліття дитини.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гр.,від попередньої сплати якого позивач звільнена.

Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 300 гр.,суд виходить з наступного.

В обґрунтування позову в цій частині позивачка вказала,що нею на оплату юридичних послуг по складанню позовної заяви понесені витрати,на підтвердження чого посилається на акт приймання-передачі послуг адвоката ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2017 року між ОСОБА_1та адвокатом ОСОБА_4було укладено договір про надання правової допомоги ,яка полягала у складанні позовної заяви.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування,обставини справи,які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.1.2, 3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637,операції адвоката з фізичними особами,що пов*язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків є касовою операцією,квитанція до касового прибуткового ордеру є належним документальним підтвердженням факту внесення грошових коштів у касу адвоката та сплати суми гонорару.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано належного банківського документу, оформленого у встановленому порядку, що свідчить про оплату витрат, пов'язаних із наданням оплатної правової допомоги адвокатом.

За таких обставин суду прийшов до висновку про відсутність належних доказів на підтвердження вимог ОСОБА_1щодо відшкодування цих витрат та у позові в цій частині відмовляє.

Керуючись ст.ст.3,10,57,60,88,208-209,212-215,218,294 ЦПК України, ст.182-184,191-192 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5,на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_6,проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7,аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,у розмірі 845 гривень щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 09.02.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 в дохід держави судовий збір у сумі 640 гривень.

В іншій частині у позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів після його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко