Номер провадження 22-ц/775/13/17(м)
Категорія 57 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Лісового О.О.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2016 року позов залишено без руху на позивачу надано строк для сплати судового збору.

Ухвалою судді того ж суду від 19 жовтня 2016 року позовну заяву визнано неподаною і повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу задовольнити, пояснення представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4, який просив залишити ухвалу судді без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати та питання щодо прийняття позовної заяви передати на новий розгляд з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Залишаючи позовну заяву без руху в частині сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що, Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року в редакції станом на 01 вересня 2015 року виключено таку пільгову категорію позивачів, які звільняються від сплати судового збору, як споживачі - за позовами що пов'язані з порушенням їх прав, та у зв'язку з невиконанням вимог ухвали судді від 29 вересня 2016 року про залишення заяви без руху, позовна заява визнана неподаною та повернута.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Як вбачається з доводів позовної заяви, між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір споживчого кредиту, який вона вважає укладеним з порушенням її прав, як споживача.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. п. 1, 6, 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України від 1 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів».

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», просила визнати недійсним договір про відкриття кредитної лінії.

Зазначала, що є споживачем банківських послуг, а не виконавши вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та включивши до договору несправедливі умови, банк порушив її права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 зазначав, що вона відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

Згідно із цією нормою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Закон України «Про захист прав споживачів» у цій частині у зв'язку із прийняттям Закону України «Про судовий збір» (у редакції від 08 липня 2011 року) не змінений, з нього не виключена вказівка про звільнення споживачів від сплати судового збору.

За таких обставин при чинності Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлені права споживача, визначені механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, серед яких право на звернення до суду, складовою забезпечення якого є звільнення споживача від сплати судового збору, саме по собі незазначення споживачів у переліку осіб, що згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо сплати судового збору, не може свідчити, що споживачі такої пільги, встановленої відносно них спеціальним Законом, який гарантує захист їх прав, не мають.

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, неправильно витлумачив закон та дійшов помилкового висновку, що позивач при поданні позову, пов'язаному із захистом його порушених прав, має сплачувати судовий збір.

З огляду на викладене оскаржувана ухвала не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а питання про відкриття провадження у справі - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2016 року - скасувати та питання щодо відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Барков

Т.Б. Ткаченко

О.О. Лісовий