Справа № 635/2979/17
Провадження № 2/635/2159/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Антонян М.В.,

за участю:

представника позивача - Білобородової Л.О.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи

служби у справах дітей ХРДА - Панченко Н.В.,

третьої особи - ОСОБА_5,

представника третьої особи

ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянув в відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справа дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та просить суд, з урахуванням уточнень, ухвалити рішення, згідно якому позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2; встановити опіку над малолітньою дитиною, призначити опікуном малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, закріпити за малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Просить також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_7, аліменти на утримання малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області встановлено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки. Батько не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не піклується про забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною, що необхідне для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти. Приведене у свою чергу підтверджується відповідними документами, доданими до позову.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позицію позивача, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, вказавши на їх безпідставність та необґрунтованість. При цьому, відповідач вказав, що бажає налагодити відносили зі своєю донькою, проте у зв'язку з обставинами, що склалися, наразі він не розуміє, яким чином може це зробити. Зазначив, що за життя мати дитини перешкоджала йому у спілкуванні з донькою, а після її смерті і бабуся ОСОБА_5 не надає йому можливості приймати участь у вихованні дитини, у зв'язку з чим він звертався до служби у справах дітей і просив вирішити дане питання.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити, надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що батько дитини ухиляється від її виховання та утримання, не бачиться з нею та не спілкується з донькою тривалий час, вона не чинить відповідачу перешкод у спілкуванні дитини, вважає, що дитина заважає особистому життю відповідача і йому не потрібна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і представлені в суд докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування і свідків, дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року. ЇЇ батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_8, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.33).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року мати ОСОБА_7 - ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.11.2016 р., актовий запис № 192 (а.с.8).

Родичами малолітньої дитини після смерті матері є її батько ОСОБА_2 та бабуся - ОСОБА_5, що підтверджується довідкою виконкому Височанської селищної ради Харківського району Харківської від 03.02.2017р. (а.с.14).

Малолітня ОСОБА_7 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, разом з бабусею ОСОБА_5, що підтверджується довідками виконкому Височанської селищної ради Харківського району Харківської від 03.02.2017 р. та копією картки реєстрації особи. Дана квартира належала на праві власності покійній матері ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 19.03.1999 р. (а.с.15-16, 19, 20).

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, позивачами надано до суду докази, які на їх думку, вказують на обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, з яких встановлено наступне.

У відповідності до акту від 01.02.2017р., складеного депутатом ОСОБА_9, було проведено обстеження житлових умов малолітньої дитини ОСОБА_7, які характеризуються позитивно, встановлено, що бабуся добре піклується про дитину, вона навчається у школі, відвідує танцювальний гурток, батько доньку не відвідує і не спілкується з нею. (а.с.11).

У відповідності до характеристик ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, учениці Височанської СЗОШ I-III ступенів з поглибленим вивченням англійської мови ім. Героя Радянського Союзу О.Л. Пшенички, остання відвідувала Височанський дитячий дошкільний заклад в період з 2009 рік по 2013 рік, на цей час навчається в Височанській СЗОШ I-III ступенів з поглибленим вивченням англійської мови ім. Героя Радянського Союзу О.Л. Пшенички з 2013 року. Зарекомендувала себе як дисциплінарний учень. Дівчинка активна, комунікабельна, життєрадісна, на заняттях старанна та допитлива, характеризується цілеспрямованістю та наполегливістю. Підтримує дружній стосунки з багатьма учнями. За час відвідування дитячого дошкільного закладу та навчання у школі, батько дитини не брав участь у батьківських зборах, жодного разу не з'являвся до учбових закладів, успіхами доньки не цікавився, дитиною опікувались її мати та бабуся ОСОБА_5 (а.с.12-13).

У висновку про стан здоров'я малолітньої ОСОБА_7, виданого Мереф'янською центральною районною лікарнею дитина здорова. Дитина постійно проходить медичний огляд (а.с.17, 18).

ОСОБА_5 27.02.2017 р. зверталась із заявою до позивача з вимогою позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки і визначити її опікуном малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначила, що має у власності будинок, має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, одягом, харчування, має змогу виховувати дитину. Надала копії правовстановлюючих документів на будинок та технічний паспорт (а.с.21-32).

На приведені вище докази позивач посилається як на такі, що вказують на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню за дитиною - ОСОБА_7.

Разом з тим, згідно висновку наданого Харківською районною державною адміністрацією Харківської області за вих. № 01-19/1298 від 05.05.2017р. встановлено самоусунення від виконання батьківських обов'язків з боку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6., має місце. Виходячи з інтересів дитини та її бабусі ОСОБА_5 районна державна адміністрація вважає доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки у судовому порядку.

19 вересня 2017 року завідувачем Навчально-методичного центру психології служби відділу освіти Харківської районної державної адміністрації проведено дослідження психоемоційного стану малолітньої ОСОБА_7 і зазначено, що у дитини адекватне сприйняття оточення, позитивно характеризується у школі, товариська весела дитина, комфортно себе почуває поряд з бабусею ОСОБА_5 (а.с.83).

Суд даючи оцінку даному висновку вказує на те, що в ньому не викладено яким чином служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації з'ясовувала взаємовідносини батька з дитиною, його емоційний і психологічний стан та відношення до участі у вихованні дитини. Отже, прийняти до уваги висновок Харківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав суд не може через неповноту аналізу ситуації.

З метою спростування обставин, на які вказує позивач як на такі, що демонструють ухилення відповідача він обов'язку по вихованню дитини, відповідачем до суду надано докази на підтвердження того, що він є приватним підприємцем, має достатній дохід на умови проживання, і має змогу надавати матеріальну допомогу дитині, однак ОСОБА_5 перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, матеріальної допомоги не приймає. За місцем проживання відповідач та його родина характеризуються позитивно, для дитини є окрема кімната для проживання, про що складений акт депутатом Нетецькою Т.І. (а.с.50-60).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 (знайома ОСОБА_5.), повідомила, що з ОСОБА_5 та її родиною знайома давно, що остання після смерті доньки піклується про малолітню онуку ОСОБА_7, яка з нею проживає. Батька дитини вона ніколи не бачила, зі слів ОСОБА_5 він ухиляється від спілкування з донькою та не виконує свої батьківські обов'язки.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_13 (сестра відповідача) вказала, що дійсно були неодноразові намагання відповідача налагодити зв'язок з ОСОБА_5, зокрема, з донькою, в тому числі шляхом телефонних розмов, проте такі намагання супроводжувалися відповідними перешкодами з боку ОСОБА_5

Суд, проаналізувавши приведені вище докази та приймаючи рішення у даній справі керується наступними положення законодавства України.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до ст. 8, ст. 12, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 2 п.18 приведеної вище постанови Пленуму, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» (від 07.12.2006р.), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, п. 78.).

Практика Європейського суду з прав людини встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сім'ї. (рішення у справах «Савіни проти України» від 18 грудня 2008року та «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Матеріали справи дійсно містять докази складних, неприязних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, та наявність загостреної конфліктної ситуації, що створює для відповідача перепони у прийнятті участі у вихованні дитини через неприязні стосунки з ОСОБА_5, але це не впливає на обсяг обов'язків батьків по відношенню до дитини, а також не може свідчити про свідоме нехтування своїми обов'язками відповідачем.

Суд, змістовно підходячи до вирішення даної справи та даючи оцінку всіх зібраним доказам у справі, не вбачає підстав ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню за дитиною. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справа дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 слід відмовити.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд залишає за рахунок Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 150-152, 157, 164-166 СК України, ст. ст. 8, 11-12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 11, 59-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справа дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва