Справа № 2-7419/10 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/773/422/17 Категорія: 24 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю секретаря: Губарик К.А.,

державного виконавця - Капітана М.В.,

представника стягувача - ОСОБА_1,

представника боржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою боржника на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 12 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12.11.2015 року подання Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі - ВДВС ЛМУЮ) про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1, виїзд за кордон без вилучення паспортного документа до повного виконання рішення суду.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Задовольняючи подання Другого ВДВС ЛМУЮ та обмежуючи боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що у останньої наявна незначна сума заборгованості за надані послуги по теплопостачанню, яку вона тривалий період часу час не погашає, що свідчить про її ухилення від виконання рішення суду.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та вимогам закону.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у праві виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду з таким поданням.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Другому ВДВС ЛМУЮ перебуває виконавче провадження № 44629081 від 08.09.2014 року згідно виконавчого листа № 2-7419/10, виданого Луцьким міськрайонним судом 20.04.2011 року на виконання рішення даного суду від 24.12.2010 року, про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_4, ОСОБА_3 в користь ДКП «Луцьктепло» заборгованості за надані послуги по теплопостачанню в розмірі 5302,44 грн. та 83,02 грн. судових витрат, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.24).

Виходячи із рівності частин боргу боржників за рішенням суду, заборгованість боржника ОСОБА_3 разом із судовими витратами фактично становить 2692,73 грн. (5302,44 грн. + 83,02 грн.) : 2).

Державним виконавцем з метою перевірки наявності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, був здійснений вихід за адресою проживання боржника, проте такого майна ним не виявлено, що підтверджується актом державного виконавця від 24.09.2015 року (а.с.17).

Інформація, згідно відповідей Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, Державного агентства земельних ресурсів України на запити державного виконавця відносно отримання боржником ОСОБА_3 пенсії, інших доходів, інформації про її останнє місце роботи, наявного у неї майна, у вказаних державних органів відсутня (а.с.19-22).

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем 01.12.2014 року, як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження», здійснювався виклик боржника, однак остання на такий виклик не з'явилась (а.с.25).

В суді апеляційної інстанції з пояснень державного виконавця встановлено, що боржнику ОСОБА_3 було відомо про наявний у неї борг згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 24.12.2010 року, однак остання, незважаючи на незначну суму заборгованості, протягом тривалого часу (понад шість років) жодних погашень наявної у неї заборгованості за надані послуги по теплопостачанню не здійснила, що свідчить умисне ухилення від виконання згаданого рішення суду.

В даному випадку, на думку колегії суддів, державний виконавець надав докази ухилення боржника від виконання рішення суду, що виявилося у її бездіяльності протягом тривалого періоду часу щодо виконання покладених на неї судовим рішенням зобов'язань, навів підстави для її обмеження у праві виїзду за межі України, у зв'язку з чим місцевий суд прийшов до правильного висновку про задоволення даного подання.

Докази та обставини, на які посилається боржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Наведені боржником в апеляційній скарзі доводи з посиланням на копію її трудової книжки, в якій зазначено про те, що вона у липні 2011 року була звільнена з роботи за власним бажанням із наступним працевлаштуванням 01 вересня 2015 року і звільненням 30 вересня того ж року з цієї ж підстави, вказують лише на її небажання виконувати рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 12 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: