Справа № 461/5297/16 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/1160/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 року у справі за заявою представника ОСОБА_3 Ана24 січня 2017 рокутолійовича ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу,-

встановила:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.08.2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу.

Одночасно із поданням заяви представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок №8 по вул.Успенській бічній в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.08.2016 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на будинок №8 по вул.Успенській бічній в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 жовтня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 відхилено.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18.08.2016 року залишено без змін.

05.10.2016 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2В, повторно звернувся в суд з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, просив накласти арешт на майно та грошові кошти які належать ОСОБА_4 на суму ціни позову в розмірі 372756,14 гривень.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2016 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про забезпечення відмолено за безпідставністю.

23.11.2016 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 втретє звернувся з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти які належать ОСОБА_4 на суму ціни позову в розмірі 372756,14 гривень.

Вимогу обґрунтовує тим, що оскільки заявлений позов є майнового характеру, тому згідно чинного законодавства має забезпечуватись шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти.

Забезпечення позову зумовлене можливістю розпорядження відповідачем належним йому майном, в тому числі відчуження його третім особам.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про забезпечення відмолено за безпідставністю.

Ухвалу суду оскаржив представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2, з оскаржуваною ухвалою не погоджується, вважає її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного та об»єктивного з»ясування всіх фактичних обставин справи.

Вважає висновок суд про те, що позивачем не надано доказів про необхідність вжиття заходів забезпечення позову безпідставним, оскільки звертає увагу на те, що позивачем долучені до позову належні докази того, що відповідач не виконав свого обовязку повернути суму авансу в розмірі 15 000 дол. США.

Крім цього, відповідач розмістив в мережі інтернет повідомлення про продаж свого будинку після відкриття провадження у даній справі, що обєктивно свідчить про бажання реалізації належного йому майна.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 рокута постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову передбачених ст. 152 ЦПК України не є вичерпний тому, за наявності відповідного клопотання, можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз»яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

З виділених матеріалів встановлено, що в провадженні Галицького районного м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення суми авансу,предметом спору в даній справі є грошові кошти в сумі 372756 грн. 14 коп., які позивачем були передані відповідачу, як аванс за придбання в майбутньому будинку, і які він просить стягнути з відповідача, оскільки купувати цей будинок не хоче.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач зазначав, що не вжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити належне йому майно (будинок).

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що суду не подано доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, також не зазначено яке саме майно та кошти підлягають арешту, та не вказано підстав про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитись з висновком районного суду враховуючи таке.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Частина 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти.

Судова колегія звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майну, позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів виходить з того, що цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Зважаючи на те, що даний спір носить майновий характер, однак на даній стадії розгляду справи поняття співмірності позовних вимог є оціночним та розмежовується судом з врахуванням даних та доводів позивача, а також доказів, які містяться у матеріалах справи, у місцевого суду не було підстав вважати, що вимога про забезпечення позову не є співмірною позовним вимогам та з цих підстав відмовляти у задоволенні заяви.

Крім цього, позивач просить накласти арешт на майно, яке не є спірним та предметом спору в розумінні процесуального закону, однак в межах заявленої ціни позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідач ОСОБА_4 може відчужити своє майно на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду в даній цивільній справі в разі прийняття його на користь позивача.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а відповідач не позбавлений права користування своїм майном.

Таким чином, з'ясувавши обсяг позовних вимог на відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, судова колегія приходить висновку про те, що заява про забезпечення позову є підставною та підлягає задоволенню.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 303, 304, п. 2 ч.2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, п. 6 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про забезпечення позовущодо вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно та грошові кошти, які належать ОСОБА_4, в межах ціни позову, тобто на суму 372756 (триста сімдесят дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн..

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_5