Провадження № 4-с/359/20/2017
Справа № 359/5106/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на бездіяльність державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_3, -

встановив:

22.06.2016 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області на розгляд надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якій заявники просили суд: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_3, яка полягає у відмові у скасуванні застосованих до заявників обмежень; зобовязати державного виконавця скасувати обмеження ОСОБА_4 у праві на виїзд за межі України без вилучення паспорта громадянина України, а також зняти арешт з їх майна (а.с.2-3).

Свою скаргу заявники обґрунтовували тим, що у ВДВС Бориспільського МРУЮ знаходиться виконавче провадження ВП 46093660 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/935, виданого 17.04.2014 Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «АНСУ» боргу за кредитним договором в розмірі 8936 доларів США 07 центів. Заявники зазначають, що при примусовому виконанні виконавчого документа державним виконавцем Супрун Л.Ю. була винесена постанова про арешт майна боржників та оголошення заборони на його відчуження, а також направлені до Бориспільського міськрайонного суду та задоволені судом подання про їх тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду. Заявники зазначають, ухвала Бориспільського міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2 була скасована ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року, а ухвала щодо ОСОБА_1 не оскаржувалась та діє до цього часу. Заявники також зазначають, що постановою державного виконавця Супрун Л.Ю. від 31.08.2015 було закрито виконавче провадження через відсутність вимог кредитора, проте державний виконавець не зняла арешт з грошових коштів ОСОБА_2 та всього майна боржників, не скасувала заборону на його відчуження та не вжила заходи, спрямовані на припинення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні представник заявників ОСОБА_5 підтримав скаргу та просив її задовольнити, а також стягнути з відділу державної виконавчої служби судові витрати на правову допомогу, додатково пояснив, що заявники сплатили виконавчий збір в сумі 680 гривень та витрати на загальну суму 100 гривень, інших постанов про відшкодування виконавчого збору в більшій сумі, заявники не отримували.

Представник Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що 24.09.2015 року державним виконавцем Супрун Л.Ю., яка на даний час звільнилась та не працює у відділі, були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувача по двом відкритим виконавчим провадженням №№43348230 та 43348339 стосовно боржників ОСОБА_1 та чайки Ю.А. та нарахований виконавчий збір в сумі 19279 гривень 53 копійки, в звязку з чим постанови, якими було визначено розмір виконавчого збору в сумі 680 гривень, державним виконавцем були скасовані. В звязку з цим він заперечує проти скасування арешту та припинення обмежень щодо виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України.

Представник ТОВ «АНСУ» на розгляд скарги не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений (а.с.116).

Заслухавши пояснення представника заявників, представника Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області, дослідивши матеріали даної справи та матеріали виконавчих проваджень №№43348230 та 43348339, відкритих з примусового виконання виконавчих листів №2/359/935, виданих 17.04.2014 Бориспільським міськрайонним судом Київської області, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області (до реорганізації - Відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції) знаходились виконавчі листи №2/359/935, видані 17.04.2014 Бориспільським міськрайонним судом, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» боргу за кредитним договором в розмірі 8936 доларів США 07 центів, а саме виконавчі провадження ВП №43348230 щодо ОСОБА_1 та ВП № 43348339 щодо ОСОБА_2, відкриті 16 травня 2014 року, на підтвердження чого заявниками, а також представником Бориспільського МРВ ВДВ до матеріалів справи були долучені відповідні постанови державного виконавця (а.с.10,40,151).

Встановлено, що 05 вересня 2014 року державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 винесла постанови про заміну сторони в обох виконавчих проваджень, якими вона замінила стягувача ПАТ «ПУМБ» на його правонаступника ТОВ «АНСУ» (а.с.41, 51).

Також встановлено, що 14 жовтня 2014 року державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 винесла постанову про арешт коштів боржника (ВП № 43348339), якою вона наклала арешт на грошові кошти ОСОБА_2, що зберігаються в АТ «ОСОБА_7 Аваль» на рахунку №5, а також постанову про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження (ВП №43348230), якою вона наклала арешт на все майно ОСОБА_1, а також заборонила здійснювати його відчуження в межах суми боргу (а.с.42,43).

21 жовтня 2014 року державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якими вона наклала арешт на все майно ОСОБА_2та заборонила здійснювати його відчуження в межах суми боргу (а.с.43).

Крім того, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року за поданням державного виконавця Супрун Л.Ю. тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду (а.с.53).

12 серпня 2015 року ТОВ «АНСУ» подало до ВДВС Бориспільського МРУЮ заяви про повернення йому виконавчих документів (а.с.47, 54).

31 серпня 2015 року державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, ВП № 43348339 щодо ОСОБА_2А.(а.с.48).

Також встановлено, що в цей же день, 31 серпня 2015 року, державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 було винесено дві постанови: про повернення виконавчого документа стягувачу, ВП №43348230 щодо ОСОБА_1, та про скасування процесуального документу, якою скасувала вищезазначену постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.140,141).

24 вересня 2015 року державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 винесла постанову про повернення виконавчих документів стягувачу, ВП №43348230 щодо ОСОБА_1 (а.с.55).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, чинної на момент завершення виконавчого провадження, виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або було здійснено частково, повертався стягувачу у разі, якщо була письмова заява стягувача.

Згідно з ч.1 ст.50 цього ж Закону у разі завершення виконавчого провадження (крім випадку несплати виконавчого збору та витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), арешт, накладений на майно боржника, знімався, скасовувались інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадились інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.

Встановлено, що 31 серпня 2015 року державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 винесла постанову про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50 гривень (а.с.49).

Також встановлено, що в цей же день та 24.09.2015 державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 винесла дві постанови: про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50 гривень та виконавчого збору в розмірі 680 гривень та (а.с.138,142), які державним виконавцем були скасовані в день їх ухвалення (а.с.139,143).

Як встановлено судом, 24 вересня 2015 року державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 винесла дві постанови, ВП №43348230 щодо ОСОБА_1: про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 19279 гривень 53 копійок та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50 гривень (а.с.147,149).

Крім того, 24.09.2015 державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_3 винесла постанову про виведення виконавчого збору і витрат на проведення виконавчих дій в окреме провадження, ВП №43348230 щодо ОСОБА_1, якою виведено в окреме виконавче провадження постанови №43348230 від 24.09.2015 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 10% суми, яка підлягає стягненню, а саме 19279,53 грн. в еквіваленті курсу НБУ станом на 24ю.09.2015 року та №43348230 від 24.09.2015 року про витрати на проведення виконавчої дій в розмірі 50,00 грн (а.с.146).

З копії розпорядження №488554410 від 2 жовтня 2015 року (а.с.60), копії реєстру на перерахування виконавчого збору та копії платіжного доручення №1309 від 2 жовтня 2015 року (а.с.61), долучених до матеріалів справи квитанцій Ощадбанку вбачається, що ОСОБА_1 сплатила грошові кошти в розмірі 680 гривень в рахунок погашення боргу по сплаті виконавчого збору та 50 грн. по сплаті витрат згідно постанови №43348230 від 24.09.2015, а також ОСОБА_2 сплачено 50 грн. в рахунок витрат згідно постанови ВП № 43348339 від 31.08.2015 (а.с.95).

Таким чином, до цього часу боржником ОСОБА_1 не сплачено залишок виконавчого збору в розмірі 18589 гривень 53 копійок, нарахованого відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, чинної на момент завершення виконавчого провадження, за змістом якої, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

При цьому за змістом вищезазначеної ч.1 ст.28 Закону 1999 року, у зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Встановлено, що до цього часу постанова про стягнення виконавчого збору боржником ОСОБА_1 не оскаржена, та в установленому порядку не скасована.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що підстави для скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 відсутні, оскільки це суперечить вищенаведеним вимогам з ч.1 ст.50 цього Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження, та положенням ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка набрала чинності 05.10.2016 року.

Одночасно встановлено, що, оскільки виконавче провадження відносно ОСОБА_2 було завершене, одночасно з ухваленням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.08.2015 року державним виконавцем мало бути вжито заходів для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 згідно з вищенаведеними вимогами ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження.

Судом також встановлено, що у звязку зі змінами, внесеними до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», які набрали чинності 29.12.2015 року, чинним законодавством передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Таким чином, оскільки виконавче провадження в частині примусового стягнення за виконавчим документом, виданим на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_1 завершене, та у звязку з набранням чинності вищенаведених змін доп.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», подальше обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суперечить вимогам закону та підлягає скасуванню.

За змістом ч.1 та 2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу та, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В завязку з цим вимоги скарги підлягають частковому задоволенню в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо скасування обмежень у праві на виїзд за кордон ОСОБА_1, а також щодо скасування арешту на майно ОСОБА_2, та в частині зобовязання відділ державної виконавчої служби вчинити певні дії на усуненні порушень прав заявників.

Щодо заявленої представником заявників вимоги про відшкодування понесених ними витрат на правову допомогу, то вона не може бути задоволена, враховуючи наступне.

Зі змісту ст.388 ЦПК України, з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на орган державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника, якщо такі витрати документально підтверджені та є безспірними .

Встановлено, що на підтвердження понесених заявниками витрат, представником адвокатом ОСОБА_5 було надано Довідку за вих.№26 від 06 березня 2017 року, видану ОСОБА_2 про те, що ним сплачено 3200 грн. за надання правової допомоги при розгляді справи в Бориспільському міськрайонному суді Київської області за скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_8 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця (а.с.154), а також ОСОБА_9 приймання-передачі виконаних робіт (додатковий) від 13 березня 2017 року, що, як зазначено в акті, є додатком до Договору про надання правової допомоги від 19 липня 2016 року. ОСОБА_9, такий договір про надання правової допомоги від 19 липня 2016 року в матеріалах справи відсутній.

Крім того, в ОСОБА_9 приймання-передачі виконаних робіт від 13 березня 2017 року зазначено про те, що фактично сплачено авансом 3500 гривень (а.с.155), що не відповідає інформації, зазначеній в довідці від 06.03.2017 (а.с.154). Встановлено, що зазначена в ОСОБА_9 приймання-передачі виконаних робіт кількість годин участі в судових засіданнях не підтверджується матеріалами справи, а також, що для розрахунку безпідставно використаній розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017, а не мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб, у відповідно до змін, внесених до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Також встановлено, що до матеріалів справи заявниками доданий Договір про надання правової допомоги від 15 червня 2016 року, укладений між адвокатом ОСОБА_5 та заявниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1, яким передбачено, що довірителі уплатять виконавцю надану їм правову допомогу згідно з домовленістю (а.с.18).

Як вбачається зі змісту Довідки за вих.№37 від 15 червня 2016 року, вона видана ОСОБА_1 про те, що нею сплачено 3000 грн. за надання правової допомоги при розгляді справи в Бориспільському міськрайонному суді Київської області за скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Супрун Л.Ю. (а.с.19).

ОСОБА_9 приймання-передачі виконаних робіт від 10 жовтня 2016 року на суму 3190 грн. ОСОБА_1 не підписаний, перелік та обсяг виконаних робіт, а також наведений в акті розрахунок вартості виконаних робіт заявником та платником коштів ОСОБА_1 не погоджений. Будь-які докази на підтвердження кількості витраченого часу на проведену консультацію та написання скарги, суду не надано, а також в матеріалах справи відсутні докази того, що адвокатом витребовувались та вивчались матеріали справи, про що зазначено в акті.

Таким чином, розмір понесених заявниками витрат на правову допомогу не обґрунтований і документально не підтверджений, враховуючи виявлені в наданих суду ОСОБА_9 приймання-передачі виконаних робіт невідповідності, що ставить під сумнів обєктивність викладеної в них інформації, та є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, в частині скасування арешту на майно ОСОБА_1 в задоволенні скарги судом відмовлено,що є підставою для покладення понесених судових витрат на заявника та відмови в їх покладенні на відділ державної виконавчої служби

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.383-387 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_3, яка полягає у відмові у скасування обмежень у праві на виїзд за кордон ОСОБА_1, а також у скасуванні арешту на майно ОСОБА_2.

Зобовязати Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області скасувати обмеження ОСОБА_4 у праві на виїзд за межі України без вилучення паспорта громадянина України, а також зняти арешт з грошових коштів та майна ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення, для осіб, які не були присутні при її оголошення, протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: І.В.Муранова-Лесів