Справа №489/6066/17
Провадження №2-з/489/46/17
УХВАЛА

іменем України

20 грудня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Румянцева Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії щодо відчуження предмету іпотеки нежитлових приміщень магазину промислових товарів за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 1-В, в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеки», посилаючись на те, що нею подано позовну заяву про визнання недійсними договору комісії №92-К від 20.11.2017 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» та ОСОБА_2, та договору про відступлення права вимоги від 22.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстраційним №2472, а вчинення ОСОБА_2 вказаних дій на виконання цих оспорюваних договорів завдасть істотної шкоди її законним інтересам.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову є договір про відступлення права вимоги та договір комісії, згідно яких відповідач ОСОБА_2 набув право вимоги про сплату коштів за кредитним договором, а у разі несплати позивачем боргу, має право звернути стягнення на предмет іпотеки, яким є нежитлові приміщення магазину промислових товарів за адресою: м. Миколаїв вулиця Озерна 1-в в місті Миколаєві.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодержателем нежитлових приміщень за вказаною адресою є ОСОБА_2.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, а через вчинення відповідачем дій щодо набуття права власності на предмет іпотеки та випливаючу з цього можливість розпоряджатись нерухомим майном, зокрема відчужувати його, вважаю за можливе застосувати захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії направлені на набуття права власності та відчуження нерухомого майна що є предметом іпотеки.

Керуючись ст. ст. 4, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо набуття права власності та відчуження предмету іпотеки - нежитлових приміщень магазину промислових товарів за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 1-В, в порядку, передбаченому ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку».

Копію ухвали направити для виконання ОСОБА_2 та в Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

У відповідності до п. 15.5 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва