справа № 278/2778/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, який у ході розгляду справи змінив (а.с.28-30), та просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 116-а по вул. Мазепи Івана в с. Левків Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємцем за законом після смерті матері.

В судове засідання сторони не зявились, проте як від позивача так і представника Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області (надалі за текстом відповідач) надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача позов визнав. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними.

Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини.

27 грудня 2012 року померла мати позивача ОСОБА_2 (а.с.8-9). Після смерті останнього залишилась спадкова маса, яка, зокрема складається із спірного у даній справі нерухомого майна житлового будинку № 116-а по вул. Мазепи Івана в с. Левків Житомирського району Житомирської області. Зазначений житловий будинок, згідно довідки сільської ради від 26 грудня 2016 року, згідно погосподарської книги рахується за позивачем (а.с.34). Позивач є єдиним спадкоємцем до майна його померлої матері (а.с.31).

Постановою нотаріуса від 9 листопада 2016 року (а.с.32) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього.

За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Аналіз зясованих судом обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя була фактичним власником спірного житлового будинку, однак належним чином оформити своє право власності на нього не встигла, у звязку з чим позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття права власності ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері, чітко передбачено нормами ЦК України.

Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником.

Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 624 гривні 44 копійки, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу відповідача на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10-11, 60, ч. 1 ст. 88, ч. 4 ст. 174, 209 ЦПК України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 321, ст. 1216, ст. 1217, ч. 2 ст. 1220, ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 116-а по вул. Мазепи Івана в с. Левків Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 27 грудня 2012 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи у розмірі 958 гривень 44 копійок.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян