Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/89/16-ц
Провадження №: 2/332/523/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя Шалпегіна О.Л.

за участю:

секретаря Кравець І.С.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про визнання недійсним договору іпотеки та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

12.01.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про визнання недійсним договору іпотеки та визнання права власності на нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 6. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначив, що 15.01.2008 р. між ним та ОСОБА_3 було укладено договір комісії, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобовязався за дорученням та за рахунок комітента ОСОБА_2 за винагороду укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме обєкту нерухомості лит. А за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 6, загальною площею 637,6 кв.м., що належить ОСОБА_6 Позивач виконав свої зобовязання за вказаним договором та передав відповідачу грошові кошти, необхідні для укладення договору купівлі-продажу, але ОСОБА_3 в порушення умов договору комісії уклав 24.01.2008 р. договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна від свого імені. Крім того, права позивача порушуються договором іпотеки від 24.01.2008 р., укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», оскільки за договором комісії відповідач не мав права розпоряджатись обєктом нерухомого майна.

24.10.2016 р. до суду надійшла заява ОСОБА_2 про заміну позивача у справі на підставі ч. 1 ст. 37 ЦПК України у звязку із тим, що ним відповідно до договору від 21.10.2016 р. було відступлено право вимоги за спірним договором комісії ОСОБА_5

У той самий день заява аналогічного змісту надійшла до суду і від ОСОБА_5, яка просила замінити позивача ОСОБА_2 у справі на неї (а.с. 218-219 т. 1).

Одночасно із вказаними заявами ОСОБА_2 24.10.2016 р. подав до суду заяву про зміну предмету позову та просив суд визнати недійсним договір іпотеки та витребувати з чужого незаконного володіння від ОСОБА_3 на його користь нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 6 (а.с. 220 т. 1).

У звязку із цими протиріччями, а саме подання ОСОБА_2 заяви про заміну його як позивача у справі, належним позивачем ОСОБА_7 із одночасним предявленням позовних вимог про витребування майна від ОСОБА_3 та неявкою до суду як ОСОБА_2, так і ОСОБА_5, з метою обґрунтування поданих ними заяв, суд ухвалою залучив до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_5

22.02.2016 р. ОСОБА_3 предявив до ОСОБА_2 зустрічний позов про визнання недійсним договору комісії, підстави якого були змінені заявою від 09.03.2016 р.

Ухвалою суду від 09.03.2016 р. зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду з первісним.

22.09.2016 р. ОСОБА_8 вступила у справу як третя особа, шляхом предявлення позову до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсним договору комісії. Вказаний позов ухвалою суду від 23.09.2016 р. був прийнятий до спільного розгляду із основним та зустрічним позовами.

01.12.2017 р. суд залишив без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору комісії та позовну заяву третьої особи ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору комісії на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у звязку із поданням ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відповідних заяв та продовжив судовий розгляд позову, предявленого ОСОБА_2

ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений (а.с. 66-67 т. 5) з дотриманням вимог ч. 8 ст. 78 ЦПК України, оскільки особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Також суд враховує, що із позовом ОСОБА_2 до суду звернувся 12.01.2016 р., але до жодного з призначених судом засідань не зявився, не скористався правом мати представника в суді. Крім того, ОСОБА_2 не цікавився ходом судового розгляду, не отримував поштову кореспонденцію від суду, тобто не проявив зацікавленості у швидкому та справедливому вирішені спору.

Крім того, вирішуючи питання щодо судового розгляду у відсутності позивача, суд враховує, що Європейський суд з прав людини, практика якого підлягає застосуванню національними судами як джерело права, у справі «Uniуn Alimentaria Sanders S.A. проти Іспанії», рішення від 7 липня 1989 року, серія А, № 157, перевіряючи тривалість судового провадження протягом розумного строку, зазначив, що зацікавлена особа має лише демонструвати належне виконання всіх процесуальних заходів, які її стосуються з метою запобігання затримок, і отримання доступу до заходів національного законодавства щодо скорочення проваджень.

Враховуючи викладене та з метою дотримання прав осіб на вирішення справи упродовж розумного строку, гарантованих ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності позивача.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с. 46, 71 т. 5) до судового засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 34-36 т. 5). Крім того, ОСОБА_5 заявила про небажання вступати у розгляд справи як правонаступник ОСОБА_2

Представник відповідача - ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала у повному обсязі та пояснила, що, спірний договір іпотеки укладено у письмовій формі, посвідчено нотаріально, з дотриманням вимог законодавства. Крім того, на момент підписання сторонами договору предмет іпотеки належав на праві власності іпотекодавцеві, жодних обмежень щодо його відчуження не існувало, предмет іпотеки був зареєстрований як окремий виділений в натурі обєкт права власності, істотні умови, передбачені ст. 18 Закону України «Про іпотеку» дотримано. Одночасно представник відповідача зазначила, що звернувшись за захистом порушених прав позивач не довів наявність у нього на момент укладення договору комісії грошових коштів та джерела їх походження. Крім того, договір комісії стосовно нерухомого майна не посвідчений нотаріально, не має державної реєстрації, що може свідчити про його нікчемність. ОСОБА_3 заперечував факт укладання цього договору. Також представником ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» було заявлено про застосування до спірних правовідносин позовної давності тривалістю у три роки. Враховуючи викладене, представник відповідача просила відмовити ОСОБА_2 у задоволені його позовних вимог.

Вислухавши думку представника відповідача ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

За договором купівлі-продажу від 24.01.2008 р. ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_3 придбав у власність обєкти нерухомості літ. А, літ. В, літ. Г, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, б. 6. За погодженням сторін продаж здійснено за 3030000 грн., що є еквівалентом 600000 доларів США за офіційним курсом НБУ. Вказаний договір підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, який встановив дієздатність сторін правочину, а також належність ОСОБА_6 обєктів нерухомості (а.с. 8-9 т. 1).

Договором іпотеки № 014/17-41/14/1 від 24.01.2008 р. передбачено, що вимоги іпотекодержателя ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», що витікають з Генеральної кредитної угоди № 014/17-41/14 від 24.01.2008 р. та кредитних договорів, які будуть укладені в рамках неї, укладеного між іпотекодержателем (ВАТ «ОСОБА_4 Аваль») та іпотекодавцем (ОСОБА_3П.), а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого іпотекодавець зобовязується перед іпотекодержателем повернути кредит у розмірі 600000 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати іпотеко держателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору. Предметом іпотеки є обєкти нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, б. 6 (а.с. 66-71 т. 1).

Крім того, за умовами кредитного договору № 014/17-41/14/2 від 24.01.2008 р. ОСОБА_3 отримав від ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» кредит у розмірі 600000 доларів США на придбання нерухомості (а.с. 58-64 т. 1). За меморіальним ордером від 24.01.2008 р. вказана сума була отримана ОСОБА_3 (а.с. 65 т. 1).

Також судом встановлено, що ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» є правонаступником ВАТ «ОСОБА_4 Аваль».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на укладення ним договору комісії від 15.01.2008 р. між ним та ОСОБА_3, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобовязався за дорученням та за рахунок комітента ОСОБА_2 за винагороду укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме обєкту нерухомості літ. А за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 6, загальною площею 637,6 кв.м., що належить ОСОБА_6, згідно з яким комісіонер зобов'язався придбати за рахунок комітента спірний об'єкт нерухомості (а.с. 5-7 т. 1).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Водночас, дослідивши матеріали справи з приводу наведених позивачем доводів, суд зазначає про таке.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_2 в обґрунтування заявлених позовних вимог надана незасвідчена фотокопія договору комісії від 15.01.2008 р., з якої випливає, що цей договір вчинений у простій письмовій формі. За умовами вказаного договору, зокрема, комісіонер зобовязується прийняти до виконання доручення комітента, придбати обєкт нерухомості і отримати необхідну документацію на цей обєкт, а також спільно з комітентом вчинити всі необхідні дії для реєстрації в БТІ на імя комітента обєкта нерухомості (п.2.1.1). У п. 3.1.1 вказаної копії договору зазначено, що комісіонер зобовязаний через тиждень, після предявлення комітентом відповідної вимоги, передати обєкт нерухомості за актом прийому-передачі від комісіонера до комітента, а також всі документи які були отримані у звязку з виконанням доручення, та приступити до вчинення всіх необхідних дій для реєстрації в БТІ на імя комітента обєкта нерухомості.

У пункті 7.1.1 договору комісії вказано, що підписання цього договору свідчить про передачу комітентом комісіонеру для виконання доручення за цим договором 3050000 гривень (а.с. 5-7 т. 1).

Перевіряючи вказані доводи позивача, суд зазначає, що ОСОБА_2 не надав беззаперечних доказів того, що до предявлення позову у січні 2016 року він звертався до відповідача на підставі п. 3.1.1 договору комісії від 15.01.2008 р. з вимогою передати обєкт нерухомості за актом прийому-передачі, а також всі документи, які були отримані у звязку з виконанням доручення.

Натомість, ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві (а.с. 98, 105 т.1) заперечив факт укладення ним договору комісії від 15.01.2008 р., зазначив про його фіктивність, вчинення без наміру створення правових наслідків і просив визнати його недійсним. Крім того, ОСОБА_3 в обґрунтування заперечень надана копії ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2008 р. у справі № 2-4117/2008 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9, третя особа ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якої за ОСОБА_3 було визнано право власності на обєкти нерухомості літ. А, літ. В, літ. Г, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 6. Вказане судове рішення набрало законної сили 08.01.2009 р. Право власності ОСОБА_3 було зареєстровано 23.02.2009 р. (а.с. 106-108).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вказаних обставин, враховуючи відсутність засвідченої копії та інших доказів укладення вказаного договору комісії, а також факту передачі грошових коштів в сумі 3050000 грн. ОСОБА_2 ОСОБА_3, та з урахуванням заперечення останнього проти тверджень ОСОБА_2, суд критично ставиться до доводів позивача, та вважає викладені ним факти та обставини такими, що не доведені належними та допустимими доказами.

Крім того, аналізуючи предмет заявленого позову в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, суд зазначає, що вказана вимога спрямована на захист речового права, на яке посилається позивач, зазначаючи про своє право власності на обєкт нерухомості. Такий спосіб захисту можливий у випадках, передбачених гл. 29 ЦК України.

Натомість, в обґрунтування вказаних вимог, позивач посилається на порушення договірного зобовязання з боку відповідача, яке випливає з невиконання договору комісії.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, оскільки підставою позову позивач зазначає зобовязальні правовідносини, такі підстави виключають застосування способів захисту речового права, що тягне відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Враховуючи, що заявлена позивачем вимога про визнання недійсним договору іпотеки від 24.01.2008 р. № 014/17-41/14/1 є похідною від вимоги про витребування майна від чужого незаконного володіння, в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Представником відповідача ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» було заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Вирішуючи вказану заяву, суд виходить з такого.

З урахуванням розяснень, що містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оскільки позов ОСОБА_2 не доведено, що стало самостійною підставою для відмови у позові, заява про застосування позовної давності судом не розглядається.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Приймаючи до уваги, що судом у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, витрати зі сплати останньою судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про визнання недійсним договору іпотеки та витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01.12.2017 р. Повний текст рішення виготовлено 05.12.2017 р.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, без участі яких постановлено рішення, в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна