Справа № 381/3423/17 Головуючий у І інстанції Осаулова Н. А.
Провадження № 22-ц/780/6186/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 56 27.12.2017
УХВАЛА

27 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Київської області Приходько К.П., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», Фастівського районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій Фастівського РП ПрАТ «Київобленерго» не правомірними, визнання не законним нарахування штрафних санкцій, відключення будинку від електропостачання та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року зупинено провадження в даній справі.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, при цьому ним не сплачено судовий збір із посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами ст. 79, п. 5 ст. 119, ч. 2 ст. 297, ч. 2 ст. 328, абзацу третього ч. 1 ст. 358 ЦПК України судовий збір належить до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справ, які несуть сторони в судах усіх рівнів, зокрема при розгляді позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги чи заяви про перегляд судових рішень (Верховний Суд України). Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом № 3674-VI (ст. 2 цього Закону).

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду - це процесуальний обов'язок, який визначається нормами цивільного процесуального закону (ЦПК України) та Закону № 3674-VI. При цьому процесуальна норма ч. 3 ст. 79 ЦПК України є бланкетною і в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до окремого закону, зокрема Закону № 3674-VI.

Об'єкти сплати судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у ст. 3 Закону № 3674-VI. Такими об'єктами є процесуальні документи, які особа подає до суду (позовна заява, апеляційна чи касаційна скарга, заява про перегляд судового рішення тощо). Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється (ч. 2 ст. 3 цього Закону) .

Стосовно документів, за подання яких судовий збір справляється, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» установлює розміри ставок судового збору. При цьому розміри ставок судового збору так само залежать від характеристики об'єкта справляння: позовна заява, скарга чи інша заява (в деяких випадках у поєднанні з характеристикою суб'єкта, який звертається до суду).

Пільги щодо сплати судового збору визначені ст. 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому передбачені в цій статті особи, які мають пільги щодо сплати судового збору, звільняються від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, про що прямо зазначено в абз. 1 ч. 1 ст. 5 цього Закону.

П. 7 ст. 5 Закону № 3674-VI у первісній редакції передбачав звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, пов'язаними з порушенням їхніх прав.

Одночасно відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Разом з тим від часу прийняття Закону України «Про судовий збір» до нього неодноразово вносилися зміни. Найпомітніші зміни відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору».

Законом № 484-VIII суттєво підвищено ставки судового збору, а також одночасно значно скорочено перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору (відповідно викладено в новій редакції і статті 4, 5 Закону України «Про судовий збір»). Так, Законом № 484-VIII ст. 5 викладена у новій редакції, відповідно до якої особи, які зазначені у цій статті, звільняються від сплати судового збору у всіх судових інстанціях відповідно до зазначеного у ній переліку.

За змістом цієї норми Закону з переліку осіб, звільнених від сплати судового збору, такі особи, як споживачі, виключені. Зазначений перелік є вичерпним щодо сплати судового збору у всіх судових інстанціях. Разом з тим зміни в чинній редакції частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, не внесено, а тому після набрання чинності Закону № 484-VIII спостерігається збіг темпоральної (часової) та змістовної (сутнісної) колізій правових норм одного й того ж рівня.

Так, Закон № 484-VIII є спеціальним законом у питаннях звільнення від сплати судового збору. Ст. 5 цього закону передбачала безумовне звільнення від сплати судового збору споживачів, але внаслідок викладення ст. 5 цього Закону в новій редакції згідно із Законом № 484-VIII споживачі на сьогодні відсутні в переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору у всіх судових інстанціях.

При цьому ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом саме в цій сфері захисту прав споживачів, звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав

Ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень ст. 5 Закону № 3674-VI, оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб'єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об'єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об'єктів справляння судового збору.

Разом з тим застосовувати ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» обов'язково слід у системному зв'язку з нормами ст. ст. 1, 6 Закону № 3674-VI, тобто враховуючи характеристику об'єкта справляння судового збору та з урахуванням правил врегулювання темпоральної колізії, зокрема правила, відповідно до якого пізніше прийнятий закон відміняє закон, якій був прийнятий раніше.

Як уже зазначалося вище, статті 3 і 4 Закону № 3674-VI визначають, що об'єктом справляння судового збору є процесуальний документ: позовна заява, інша заява, апеляційна, касаційна скарги, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України тощо. Розмір ставки судового збору так само залежить передусім від об'єкта справляння судового збору.

Аналізуючи норму ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв'язку з положеннями статей 1 6 Закону № 3674-VI, зокрема статті п'ятої зазначеного закону в редакції Закону № 484-VIII, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до ст. 22 Закону № 3674-VI, звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

Аналогічні роз'яснення наведені в постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 359/3241/16-ц.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суд, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, поданою фізичною особою, судовий збір становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", з 01 січня 2017 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1600 грн.

Вказана апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором в розмірі 320 грн.

Апеляційна скарга має бути оплачена судовим збором на рахунок № 0001, код класифікації доходів бюджету 22030101, одержувач коштів: Київська область, банк одержувача: ГУ ДКСУ у Київської області, МФО: 821018, код одержувача (код за ) .

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Апеляційного суду Київської області в оригіналі.

За правилами статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 ЦПК України, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків, а саме: сплатити судовий збір.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року необхідно залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали, в іншому випадку апеляційне скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області К.П. Приходько