Справа №474/716/16-ц 23.01.2017 23.01.2017 23.01.2017
Провадження №22-ц/784/174/17
Справа №469/1417/16-ц Головуючий у першій інстанції Гапоненко Н.О.
Провадження №22-ц/784/328/17 Доповідач апеляційного суду Лисенко П.П.
У Х В А Л А

іменем України

23 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Лептуга С.С.,

за участі прокурора - Цвікілевич Н.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2016 року, постановлену за заявою першого заступника прокурора Миколаївської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство», про визнання незаконним та скасування рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

17 листопада 2016 року перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області пред'явив до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та ОСОБА_3 зазначений позов, в якому, посилаючись на незаконну передачу належної державі земельної ділянки, яка відноситься до земель державного лісового фонду, у приватну власність ОСОБА_3, просив:

●визнати незаконним та скасувати пункти 1,2 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 08 липня 2016 року за №11 в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2, в межах населеного пункту АДРЕСА_2 для індивідуального дачного будівництва;

●скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №15627230 від 28 липня 2016 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 за ОСОБА_3;

●витребувати від ОСОБА_3 у власність держави в особі Березанської районної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером НОМЕР_2, розташовану у АДРЕСА_1

●стягнути з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області витрати, зроблені зі сплати судового збору при подачі позовної заяви.

Одночасно, разом з позовною заявою, прокуратура подала заяву про забезпечення позову, в якій, посилаючись на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, просила:

●накласти арешт на спірну земельну ділянку та заборони відділу з питань державної реєстрації Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки;

●заборони Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об'єктів нерухомості на вказаній земельній ділянці;

●заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, які спрямовані на зміну її цільового призначення; укладати стосовно неї договори або вчиняти інші правочини, спрямовані на її відчуження, а також проводити на ній будь-які будівельні роботи.

На підставі названої позовної заяви, ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2016 року було відкрито провадження у справі.

Того ж дня, названий суд постановив ще одну ухвалу, якою заяву прокурора про забезпечення позову задовольнив частково, заборонивши відповідачеві відчужувати у будь-який спосіб надану йому земельну ділянку, а також проводити на ній будівельні роботи.

Перший заступник прокурора Миколаївської області подав на останню ухвалу апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, оскільки вона суперечить нормам процесуального права, якими врегульовані питання забезпечення позову, та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга першого заступника прокурора Миколаївської області підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосовані ним заходи у достатній мірі гарантують належне та вчасне виконання можливого судового рішення, яке можливо буде ухвалено на користь позивача.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області не у повній мірі погоджується з таким висновком суду, вважає його спірним та мало аргументованим.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року №4-рп/2011 «У справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України», інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

Так, виходячи зі змісту ст. ст. 152-154 ЦПК України - під забезпеченням позову слід розуміти, вжиття судом передбачених ЦПК України заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Надаючи судового тлумачення названим нормам, Пленум Верховного Суду України в пунктах 1-4 своєї постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання норм чинного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, у разі необхідності, на будь-якій стадії розгляду справи, за умови, що невжиття заходів забезпечення утруднить чи зробить неможливим виконання рішення, може забезпечити позов, застосувавши один або декілька видів забезпечення, у тому числі і накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, де повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, у разі необхідності суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як вбачається з копій матеріалів справи, предметом позову є спірна земельна ділянка, на яку відповідач має правоустановчі документи.

Перший заступник прокурора Миколаївської області вважає, що вона передана у приватну власність ОСОБА_3 за відсутності волі власника - Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області, та ще й з порушеннями вимог земельного, водного та лісового законодавств, а тому повинна бути повернута державі, у зв'язку з чим просить визнати правоустановчий документ недійсним та витребувати земельну ділянку у відповідача.

Як на думку прокурора, розгляд даної справи потребує певного часу, можливо тривалого.

ОСОБА_3 же, за цей час, залишаючись власником земельної ділянки, може здійснити дії, спрямовані на її забудову або освоєння в інший спосіб, отримавши на це від компетентних органів відповідні дозволи та узгодження; і, більше того, навіть, розпорядитись нею. Все це утруднить виконання рішення суду, у разі задоволення позову, чи, взагалі, зробить його таким, що не може бути виконаним.

Щоб уникнути цього, і слід, як на думку прокурора, застосувати, у визначеному ним обсязі, заходи забезпечення позову, які б не тільки унеможливили розпорядження землею, але зробили неможливими і будь-які дії, спрямовані на зміну цільового призначення землі, її конфігурації чи розміру; виключити можливість забудови.

Задовольняючи заяву прокурора частково і забороняючи лише відчуження у будь-який спосіб спірної земельної ділянки та проведення на ній будівельних робіт, районний суд не звернув уваги на виписані вище обставини та доводи, які теж можуть утруднити в майбутньому рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, не оцінив їх, а, відповідно, і не врахував при постановлені оскарженої ухвали, хоча вони мали значення для визначення обсягу обмежень, що підлягали до застосування.

Крім того, в силу ст.124 Конституції України та з огляду на положення статей 14,153 ЦПК України, принцип обов'язковості судових рішень поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову, яка виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно із ч.2 ст. 368 ЦПК України, п.п.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчими документами є виконавчі листи, які видаються судами за кожним судовим рішенням, що набрало законної сили, та ухвали судів у цивільних та інших справах. Відповідно до цих положень на виконання ухвали суду про забезпечення позову відкривається виконавче провадження.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, в якому, серед іншого, має бути зазначено і повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Втім, забороняючи у будь-який спосіб відчужувати спірну земельну ділянку та проводити на ній будівельні роботи районний суд взагалі не зазначив особу, якої такі обмеження стосуються та й, взагалі, не зазначив кому і на підставі чого ця земельна ділянка належить, що є грубим порушенням положень ст.210 ЦПК України, оскільки така ухвала районного суду практично не може бути виконана в майбутньому.

З огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому рішення за даним позовом у разі відчуження спірної земельної ділянки, або зміни її цільового призначення чи забудови, а також з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за цим позовом рішення, в разі задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідно вжити заходів забезпечення позову у спосіб, визначений заявником.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області -задовольнити.

Ухвалу судді Березанського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2016 року - скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву першого заступника прокурора Миколаївської області про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство», про визнання незаконним та скасування рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, витребування земельної ділянки - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована у селі АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 липня 2016 року реєстраційною службою Березанського районного управління юстиції у Миколаївській області.

Заборонити Відділу з питань державної реєстрації Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області (Миколаївська область, Березанський район, смт. Березанка, вулиця Центральна №33) здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована у селі АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Заборонити Управлінню державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області (Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Космонавтів №61) здійснювати будь - які реєстраційні та дозвільні дії щодо виконання будівельних робіт на земельній ділянці площею 0.1 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована у селі АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Заборонити ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1) вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована у селі АДРЕСА_2, а також проводити на ній будь-які будівельні роботи.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 та Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області на користь прокуратури Миколаївської області по 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) гривень з кожного на відшкодування судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І.Галущенко

Н.В. Самчишина