Номер справи 623/177/17
Номер провадження 2/623/441/2017
РІШЕННЯ

іменем України

17 березня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю : секретаря Ноль С.В.

судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області про встановлення факту проживання однією сімєю, визначення додаткового строку для подачі заяви на прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

25.01.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини. 01.02.2017 року позивачем була подана уточнена позовна заява про встановлення факту проживання однією сімєю, визначення додаткового строку для подачі заяви на прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, в якій вказує, що 20 травня 2006 року померла ОСОБА_4, яка постійно проживала з ним однією сімєю більше 5 років з 24.01.2000 року по день смерті ОСОБА_4 І за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Топольське, вул. Перемоги, 18. На час своєї смерті ОСОБА_4 мала у власності земельні ділянки: площею 5,4254 га рілля кадастровий № :03:000:0044, та площею 0,1672 га кормових угідь кадастровий № :01:000:0423, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю Р2 № 744865 виданого на підставі розпорядження голови Ізюмської РДА від 25.11.2002 року № 414.

Тобто фактично він прийняв зазначену спадщину ОСОБА_4, оскільки на час смерті ОСОБА_4 проживав з нею за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Топольське, вул. Перемоги, 18. На час своєї смерті ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповідала свою земельну частку (пай) серії ХР № 0217753 відповідачу - ОСОБА_3, тобто заповіт не стосується спірного спадкового майна. ОСОБА_3 пропустив строк прийняття спадщини померлої за заповітом і за законом.

23.01.2017 року позивач отримав відповідь Ізюмської державної нотаріальної контори, якою відмовлено у задоволенні його вимог у звязку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини ОСОБА_4

Інших спадкоємців у померлої не було, що також підтверджується листом нотконтори. Пропущено строк прийняття спадщини з тих підстав, що він сподівався на той факт, що ОСОБА_3 прийняв спадщину померлої ОСОБА_4 за заповітом.

У звязку з необхідністю оформлення правовстановлюючого документа на вказані земельні ділянки, що належали ОСОБА_4 він має необхідність в отриманні рішення суду про поновлення пропущеного строку прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини та встановлення факту його спільного проживання разом з ОСОБА_4 до дня її смерті. Тому просить суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини ОСОБА_4 померлої 20 травня 2006 року в один місяць з дати винесення рішення суду. Встановити факт його постійного проживання однією сім»єю з ОСОБА_4 за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Топольське, вул. Перемоги буд. 18 з 24 січня 2000 року по день смерті ОСОБА_4 20.05.2006 року. Встановити факт прийняття ним спадщини ОСОБА_4 померлої 20 травня 2006 року, що складається з земельних ділянок: площею 5,4254 га рілля кадастровий номер № :03:000:0044 та площею 0,1672 га кормових угідь кадастровий номер № :01:000:0423, згідно державного акту на право приватної власності на землю Р2 № 744865 виданого на підставі розпорядження голови Ізюмської РДА від 25.11.2002 року № 414, розташованих на території Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не має, позов визнає в повному обсязі.

Відповідач сільський голова Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з»явився, подав заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив.

Згідно наданого до суду свідоцтва про смерть: серії І-ВЛ № 078248 ОСОБА_4 померла 20 травня 2006 року.(а.с.13)

Згідно довідки № 48 від 19.01.2017 року, яка видана сільським головою Малокомишуваської сільської ради про те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 24 травня 1979 року по день її смерті 20 травня 2006 року. На день смерті разом з померлою проживав однією сім»єю її співмешканець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 більше п»яти років з 24.01.2000 року по дату смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали тривалий час разом однією сім»єю, вели сумісний побут та спільне господарство. Поховання ОСОБА_4 було здійснено ОСОБА_2 за його кошти. (а.с.14)

Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для встановлення факту проживання однією сімєю потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя ( ч. 2 ст.21 СК України).

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України « Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обовязків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обовязків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини.

Як зазначає заявник він мешкав однією сімєю з ОСОБА_4 з 24.01.2000 року та по день її смерті, вели сумісний побут та спільне господарство, що підтверджено довідкою Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 48 від 19.01.2017 року (а.с.14)

Встановлення даного факту необхідно позивачеві з метою оформлення спадку.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю Р2 № 744865 виданого на підставі розпорядження голови Ізюмської РДА від 25.11.2002 року № 414, померлій ОСОБА_4 передана у власність земельна ділянка площею 5,5926 га розташована на території Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається з земельних ділянок: площею 5,4254 га рілля кадастровий номер № :03:000:0044 та площею 0,1672 га кормових угідь кадастровий номер № :01:000:0423 (а.с.15)

Позивач являється спадкоємцем четвертої черги за законом. Спадкова справа після смерті спадкодавця не відкрита. Позивач пропустив строк для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини по поважним причинам, оскільки вважав, що є інший спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4

Згідно заповіту від 11.02.2000 року зареєстрованого в реєстрі за № 6 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області ОСОБА_4 належну їй земельну частку (пай) розташована в КСП ім. Шевченка с. Топольське Ізюмського району Харківської області, сертифікат серії ХР № 0217753 заповіла своєму онуку ОСОБА_3. (а.с.16)

Нотаріус листом від 23 січня 2017 року № 91/02-17 відмовив позивачу в прийнятті заяви про прийняття спадщини в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини.(а.с.17)

Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно повідомлення Ізюмської державної нотаріальної контори № 424/01-16 від 01 березня 2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4, яка померла 20 травня 2006 року не заводилась.

Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

При таких обставинах вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання однією сім»єю ОСОБА_4 з 24.01.2000 року по день смерті 20.05.2006 року та про встановлення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Заявник просив суд також встановити факт прийняття спадщини, проте , з огляду на положення ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, слід робити висновок, що в разі смерті спадкодавця після 01 січня 2004 року підлягає встановленню або факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем або звернення з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Встановлення судом юридичного факту прийняття спадщини може мати місце лише у випадку смерті спадкодавця до 01 січня 2004 року, що витікає з положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Відтак в задоволенні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини належить відмовити.

Керуючись статтями 10, 11, 130, 209, 212, 214-215, 218, 256,25 ЦПК України, статтями 1270,1272 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 з 24 січня 2000 року по день смерті ОСОБА_4 20 травня 2006 року.

Призначити ОСОБА_2 додатковий строк один місяць для подачі ним заяви в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 20 травня 2006 року.

В задоволенні решти вимог позивача - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні - в той же строк з дня отримання його копії.

Головуючий: суддя -