Справа № 486/1022/16-ц
Провадження № 2/486/48/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.,

при секретарі Архіповій К.В.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином.

Свої вимоги мотивують тим, що 24.08.2014 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по обїзній дорозі біля Ташлицького водосховища, зі сторони м. Южноукраїнськ Миколаївської області в напрямку м. Вознесенськ Миколаївської області, грубо порушуючи правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2, з причіпом-платформою, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5, який рухався по смузі зустрічного руху.

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.01.2016 року ОСОБА_4 визнаний винним в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Було задоволено цивільний позов ОСОБА_5

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2016 року вказаний вирок суду залишено без змін.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», страхова сума за шкоду, завдану майну потерпілого, в разі страхового випадку складає 50000 гривень.

ОСОБА_2 є власником автомобіля «Renault», а ОСОБА_3 - власником напівпричепа до нього.

Після ДТП автомобіль та напівпричеп зазнали значних механічних пошкоджень і не підлягають відновлювальному ремонту.

Майнові збитки, спричинені ОСОБА_2, згідно експертної оцінки, становлять 108851,58 гривень та витрати на оплату послуг експерта 750 гривень.

Майнові збитки, спричинені ОСОБА_3, згідно експертної оцінки, становлять 98125, 42 гривень та витрати на оплату послуг експерта 750 гривень.

Однак страхова компанія добровільно відшкодувати збитки відмовляється, посилаючись на те, що з письмовою заявою до них позивач звернулася лише 05.07.2016 року.

Тому, посилаючись на вищевикладене, просять позов задовольнити та стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 50000 гривень в відшкодування майнової шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а з ОСОБА_4 59601,58 гривень в відшкодування майнової шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Також просить стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 50000 гривень в відшкодування майнової шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а з ОСОБА_4 48875,42 гривень в відшкодування майнової шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В судове засідання позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявилися, надіслали на адресу суду заяви з проханням розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, відбуває покарання в Полтавській ІВП 23, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в підтвердження цього в матеріалах справи є копія повідомлення від 12.12.2016 року, надісланого судом на імя начальника Полтавській ІВП 23 для вручення засудженому ОСОБА_4, однак відповіді від останнього на адресу суду не надійшло (а.с. 62, 67).

Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що ні позивачі, ні ОСОБА_4 не повідомили страхову компанію про страховий випадок ДТП, яке сталося 28.08.2014 року. Тільки 05.07.2016 року ОСОБА_2 подала до страхової компанії вказану заяву. А згідно чинного законодавства України підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Тобто, вважає, що позивачами пропущено вказаний строк і тому просить суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов, підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24.08.2014 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по обїзній дорозі біля Ташлицького водосховища, зі сторони м. Южноукраїнськ Миколаївської області в напрямку м. Вознесенськ Миколаївської області, не дотримався вимог дорожньої розмітки 1.1 розділу 34.1 Правил дорожнього руху України та в порушення вимог п. 12.2 ПДР України, п. 10.1 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем НОМЕР_4, з причіпом-платформою E Srem Trail S363, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, який рухався по смузі зустрічного руху.

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 січня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки (а.с. 18 зворот).

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2016 року вказаний вирок суду змінено, з виключенням із мотивувальної частини вироку вказівки суду про те, що ОСОБА_4 вчинив злочин в стані алкогольного спяніння, а також про визнання за обставину, яка обтяжує покарання, вчинення ОСОБА_4 злочину у стані алкогольного спяніння. В іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 18-25).

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Приймаючи до уваги, що вироком суду від 25 січня 2016 року встановлена винуватість відповідача ОСОБА_4 в даній дорожньо-транспортній пригоді, вирок не скасовано, відповідно встановлені судом обставини при розгляді справи про кримінальне правопорушення не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи.

Таким чином, невідповідність дій ОСОБА_4 вимогам пунктів 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль НОМЕР_1, був застрахований ПАТ «НАСК «Оранта» згідно страхового полісу № АІ/1673225. Відповідно до даного страхового полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50000 гривень, франшиза складає 510 гривень (а.с. 26).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як видно з висновку № 31 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_4, складеного 22 квітня 2016 року експертом-товарознавцем Авто ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 108851, 58 гривень (а.с. 9-14).

Відповідно до Акту прийому-передачі виконаної роботи № 31 від 22 квітня 2016 року вартість складання вищезазначеного висновку складає 750 гривень, що згідно копії квитанції №31 від 22 квітня 2016 року було сплачено ОСОБА_7 (а.с. 16, 17).

Згідно висновку № 30 експертного автотоварознавчого дослідження напівпричепа Srem Trailоr S363, реєстраційний номер НОМЕР_3, складеного 22 квітня 2016 року експертом-товарознавцем Авто ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного напівпричепа внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 98125,42 гривень (а.с. 4-7).

Відповідно до Акту прийому-передачі виконаної роботи № 30 від 22 квітня 2016 року вартість складання вищезазначеного висновку складає 750 гривень, що згідно копії квитанції №30 від 22 квітня 2016 року було сплачено ОСОБА_7 (а.с. 8,15).

ОСОБА_2 є власником автомобіля «Renault», а ОСОБА_3 - власником напівпричепа до нього, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 27, 28).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом також встановлено, що позивачам станом на час розгляду справи ПАТ «НАСК «Оранта» не здійснило виплату страхового відшкодування та надало відмову у її здійсненні (а.с. 29).

Таким чином, з ПАТ «НАСК «Оранта» слід стягнути в користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до лімітів відповідальності страховика шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну в розмірі 49490 гривень, на кожного, без врахування франшизи в розмірі 510 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» щодо відмови у виплаті страхового відшкодування позивачам, так як вони не подали заяву про страхове відшкодування впродовж одного року згідно вимог ст. 37 п. 37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 січня 2016 року, яким встановлено вину ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 серпня 2014 року близько 03.00 год., по обїзній дорозі біля Ташлицького водосховища, зі сторони м. Южноукраїнськ Миколаївської області в напрямку м. Вознесенськ Миколаївської області, набрав законної сили лише 21 червня 2016 року. Таким чином даний строк слід рахувати з моменту встановлення винної особи, тобто з 21 червня 2016 року.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частинами 2,3 пункту 16 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IVобов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 слід стягнути: на користь ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, а саме - 59601,58 гривень, з урахуванням витрат, за проведення експертного дослідження в сумі 750 гривень; на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, а саме - 48875,42 гривень, з урахуванням витрат, за проведення експертного дослідження в сумі 750 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з ОСОБА_4 слід стягнути - 320 грн. на користь держави, а з ПАТ «НАСК «Оранта» - 316, 74 грн. (98,98%).

Керуючись ст. 1187 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 177, 179, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49490 гривень (сорок девять тисяч чотириста девяносто гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме 59601,58 гривень (пятдесят девять тисяч шістсот одна гривня пятдесят вісім копійок).

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 шкоду майну, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49490 гривень (сорок девять тисяч чотириста девяносто гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме 48875,42 гривні (сорок вісім тисяч вісімсот сімдесят пять гривень сорок дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (р/р 0010, код КЕКД 22030001, «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», отримувач державний бюджет м. Южноукраїнська, код 37753202, банк одержувача ГУДСКУ в Миколаївській області, МФО банку 826013) судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»на користь держави (р/р 0010, код КЕКД 22030001, «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», отримувач державний бюджет м. Южноукраїнська, код 37753202, банк одержувача ГУДСКУ в Миколаївській області, МФО банку 826013) судовий збір в розмірі 316,74 гривень (триста шістнадцять гривень сімдесят чотири копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_8