АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/96/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_6 ОСОБА_7, який підтримав апеляційну скаргу; представника публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - ОСОБА_8, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулося до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що за умовами кредитного договору № 21-08.03 від 26 червня 2008 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6, остання отримала кредит у розмірі 39 930 доларів США, який зобовязалася повернути в строк до 25 червня 2018 року або достроково у випадках, передбачених кредитним договором.

Згідно п.1.1 Кредитного договору за користування кредитом відповідач прийняв зобовязання сплачувати позивачу 14 відсотків річних. Згідно п.4.1 кредитного договору відповідач зобовязався погашати кредит та проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірі та порядку, встановленому пунктом 8.1 кредитного договору.

Позивач вказує, що свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачці кредиту виконав, однак, ОСОБА_6, отримавши суму кредиту, свої зобовязання за кредитним договором не виконала, а саме прострочила сплату чергових частин зобовязання : прострочено сплату кредиту за період з 29 квітня 2009 року по 22 вересня 2015 року в розмірі 2 791,31 долар США (еквівалент 61 004,49 грн.) ; прострочено сплату процентів за період з 29 квітня 2009 року 22 вересня 2015 року в розмірі 1 485,59 доларів США ( еквівалент 32 467,79 грн.).

В звязку з тим, що відповідачка ОСОБА_6 не виконує взяті на себе в добровільному порядку зобовязання за умовами кредитного договору, зазначає ПАТ «ВТБ Банк», воно змушене звертатися із відповідним позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області та просило постановити судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість в загальному розмірі 22 309,32 доларів США - еквівалент якої по курсу НБУ на 22 вересня 2015 року становить 487 376,95 грн. в примусовому порядку та покласти на відповідачку понесені банком судові витрати по справі.

Вказана сума заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором від 26.06.2008 року складається із наступних складових: 17 205, 81 дол. США /поточна заборгованість за кредитом/; 2791, 31 дол. США /заборгованість за простроченим кредитом/; 270,33 дол. США -30 відсотків річних, нарахованих у звязку із порушенням позичальником зобовязань щодо повернення кредитних коштів; 1485, 59 дол. США сума простроченої заборгованості за відсотками; 12,69 дол. США - 3 відсотки річних, нарахованих за порушення позичальником зобовязань по поверненню відсотків; 291,60 дол. США - строкова заборгованість за відсотками; 5310, 64 грн. пеня.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 21-08.03 від 26 червня 2008 року в розмірі 22 309,32 доларів США, яка складається із 17 205, 81 дол. США /поточна заборгованість за кредитом/; 2791, 31 дол. США /заборгованість за простроченим кредитом/; 270,33 дол. США -30 відсотків річних, нарахованих у звязку із порушенням позичальником зобовязань щодо повернення кредитних коштів; 1485, 59 дол. США сума простроченої заборгованості за відсотками; 12,69 дол. США - 3 відсотки річних, нарахованих за порушення позичальником зобовязань по поверненню відсотків; 291,60 дол. США - строкова заборгованість за відсотками; 5310, 64 грн. пеня, що еквівалентно 487 376,95 грн. за курсом встановленим Національним Банком України станом на 22 вересня 2015 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 7310,65 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції не обєктивним та необґрунтованим, таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «ВТБ Банк» в задоволенні позову, застосувавши наслідки пропуску ПАТ «ВТБ Банк» строку позовної давності.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції - частковій зміні в частині вирішення позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення із ОСОБА_6 пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6 26 червня 2008 року було укладено кредитний договір № 21-08.03, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 39 930 доларів США, який зобовязалася повернути в строк до 25 червня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних (а.с.9-13).

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_6 своїх зобовязань за кредитним договором утворилася заборгованість, що відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 22 вересня 2015 року становить 22 309,32 доларів США (еквівалент по курсу НБУ 487 376,95 грн.), з яких: 17 205,81 доларів США ( еквівалент 376035,49 грн.) поточна заборгованість за кредитом; 2 791,31 доларів США (еквівалент 61 004,49 грн.) заборгованість за простроченим кредитом; 270,33 доларів США (еквівалент 5 908,16 грн.) 30 відсотків річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; 1 485,59 доларів США (еквівалент 32 467,79 грн.) сума простроченої заборгованості за відсотками; 12,69 доларів США (еквівалент 277,42 грн.) 3 відсотки річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків; 291,60 доларів США (еквівалент 6 372,96 грн.) сума строкової заборгованості за відсотками; та 5 310,64 грн. пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою позичальником процентів та кредиту.

За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязань. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_6 дійсно отримала грошові кошти та неналежним чином виконувала взяті на себе в добровільному порядку зобовязання по поверненню кредитних коштів в строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом, яку суд першої інстанції обгрунтовано стягнув із ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк».

При стягненні заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції правильно врахував положення матеріального закону, зокрема, ч.1 ст.1050 ЦК України та виходив із того, що стягнення сум (процентів) за ст.1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення сум згідно з ч.2 ст.625 ЦК України є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства та зясувавши всі фактичні обставини даної справи, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення із відповідачки ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк» наступних сум: 17 205,81 доларів США ( еквівалент 376035,49 грн.) поточна заборгованість за кредитом; 2 791,31 доларів США (еквівалент 61 004,49 грн.) заборгованість за простроченим кредитом; 270,33 доларів США (еквівалент 5 908,16 грн.) 30 відсотків річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; 1 485,59 доларів США (еквівалент 32 467,79 грн.) сума простроченої заборгованості за відсотками; 12,69 доларів США (еквівалент 277,42 грн.) 3 відсотки річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків; 291,60 доларів США (еквівалент 6 372,96 грн.) сума строкової заборгованості за відсотками, а всього 22 066,33 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю становить 482 066,31 грн.

В порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_6 на адресу суду не було надано обєктивних, переконливих доказів, які б спростовували наявність в неї, як позичальника, заборгованості перед банком або її конкретний розмір. В суді апеляційної інстанції представникові ОСОБА_6 також надавалася можливість надати на адресу суду свої розрахунки щодо розміру дійсної заборгованості позичальника за кредитним договором, проте, даним правом представник відповідачки не скористався.

В цій частині рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і колегія суддів не знаходить підстав для його зміни або скасування.

Є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до виниклих правовідносин наслідки пропуску ПАТ «ВТБ Банк» строків позовної давності, оскільки дані посилання апелянта спростовуються наявними матеріалами справи.

В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує на те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позовна давність щодо стягнення простроченого чергового платежу, та позовна давність щодо вимог про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором - поняття не тотожні, та обчисляються на підставі різних положень чинного законодавства.

Згідно ч.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Згідно п.п. 6.2., 6.3. договору кредиту Банк має право вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати отримання Позичальником відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення.

Аналізуючи розрахунок заборгованості за кредитним договором № 21-08.03 від 26 червня 2008 року (а.с.5-8), вбачається, що прострочені позичальником ОСОБА_6 платежі за період 29 квітня 2009 року 01 жовтня 2014 року були погашені позичальником протягом певного строку, що підтверджується випискою сплачених коштів (а.с.81-129), відтак застосування позовної давності відносно таких прострочених та згодом сплачених платежів є необґрунтованою.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, за період 01 жовтня 2014 року 03 березня 2015 року прострочена заборгованість зі сплати тілу ОСОБА_9 та відсотків за користування кредитними коштами - відсутня, що зумовлено виконанням позичальником ОСОБА_6 своїх зобовязань за вказаний період.

Прострочена та не сплачена заборгованість по сплаті тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами почала виникати фактично з 03 березня 2015 року.

В зв'язку з порушенням, починаючи з 03 березня 2015 року, умов кредитного договору на адресу ОСОБА_6 листом № 6056/1-2.24 від 20 липня 2015 року позивачем було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, що не була виконана позичальником ОСОБА_6 у встановлений строк. (а.с. 19)

Тільки починаючи з 60 дня з дати отримання позичальником вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, ПАТ «ВТБ Банк» набув право на дострокове повернення таких коштів і саме з такої дати починається строк позовної давності на звернення до суду з такими вимогами, чим банк і скористався.

В той же час колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції щодо розміру пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту і вважає необхідним зменшити розмір пені, що підлягає стягненню із ОСОБА_6 на користь банку в межах строку позовної давності із 5 310,64 грн. до 5 228 грн., у зв»язку із чим розмір загальної заборгованості, що підлягає стягненню із ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк» зменшується із 487 376,95грн. до 487 294,31 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткової зміни рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, що підлягають стягненню із ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк», зменшивши розмір присудженої судом суми пені з 5 310,64 грн. до 5 228,00 грн., у зв»язку із чим вважати остаточним загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню із ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк» зменшеним із 487 376,95 грн. до 487 294,31 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором змінити в частині стягнення із ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, зменшивши розмір присудженої судом суми пені з 5 310,64 грн. до 5 228,00 грн., у зв»язку із чим вважати остаточним розмір загальної заборгованості, що підлягає стягненню із ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк» зменшеним із 487 376,95 грн. до 487 294,31 грн.

В решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :