Справа № 307/3331/16-ц
Провадження № 2/307/308/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" до ОСОБА_1 про компенсацію вартості природного газу, передбаченої Кодексом газорозподільних систем,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" звернулося у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що 04.11.2008 р. між Тячівською філією ВАТ "Закарпатгаз" та ОСОБА_1 було укладено типовий договір про надання послуг з газопостачання № 776-08, за адресою: м. Тячів, вул. Волошина 3.

Згідно п. 1. даного договору передбачено, що виконавець зобов'язується безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного газу для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 16. договору, оплата за надані послуги з газопостачання здійснюється споживачем не пізніше 10 числа місця, що настає за розрахунковим.

Підпунктом 3 пункту 27 договору передбачено, що споживач зобов'язаний вносити своєчасно та у повному розмірі плату за надані послуги відповідно до умов цього договору.

30.09.2014 р. представниками ПАТ "Закарпатгаз" було складено акт про припинення газопостачання, у звязку з порушенням відповідачкою строків сплати за надані послуги.

Однак, 12.04.2016 р. під час контрольного огляду вузла обліку в будинку 3 по вул. Волошина у м. Тячів, який належить ОСОБА_1, працівниками ПАТ "Закарпатгаз" виявлено порушення правил використання природного газу та кваліфіковано вказані дії як несанкціоноване відновлення газоспоживання.

Під несанкціонованим відновленням газоспоживання слід розуміти виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на обєкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на обєкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком.

Дане порушення зафіксовано актом № 312/4 від 12.04.2016 р. та розглянуто на засіданні комісії ПАТ "Закарпатгаз".

Таким чином, вартість донарахованого через порушення обєму природного газу становить 5584.30 грв.

01.11.2016 р. ОСОБА_1 було направлено вимогу про компенсацію вартості не облікованого обєму природного газу, на яку відповідачка на момент звернення до суду не виконала.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 04.11.2008 р. між ВАТ "Закарпатгаз" (правонаступником якого є ПАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз") та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з газопостачання № 776-08.

Згідно з п. 1. цього договору виконавець, тобто ПАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" зобов'язується безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного газу для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Споживання природного газу здійснювалося на об'єкті, розташованому за адресою: м. Тячів, вул. Волошина 3.

Відповідно до п. 16 типового договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. При помісячній оплаті послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Підпунктом 3 пункту 27 договору передбачено, що споживач зобов'язаний вносити своєчасно та у повному розмірі плату за надані послуги відповідно до умов цього договору.

З акту № 116 від 30.09.2014 р. вбачається, що ОСОБА_1 було припинено газопостачання через прошення нею строків сплати за послуги повязанні з постачанням газу.

12.04.2016 р. провідним інженером ОСОБА_2, інженером 2-ї категорії ОСОБА_3 та слюсарем ОСОБА_4 під час контрольного огляду вузла обліку природного газу було встановлено порушення відповідачкою правил споживання природного газу і відповідно до Кодексу газорозподільних систем її дії кваліфіковано як несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору з розподілу (постачання) природного газу й несанкціоноване відновленням газоспоживання.

Вказані порушення підтверджуються актом № 312/4 від 12.04.2016 р.

Згідно пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих обємів (обсягів) природного газу, належать: наявність несанкціонованого газопроводу; несанкціоноване відновлення газоспоживання; несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); несанкціоноване підключення газових приладів на обєкті споживача, який обліковується за нормами споживання; несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Судом встановлено, що 28.04.2016 р. працівниками ПАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" було складено акт про припинення газопостачання, яким зафіксовано показник лічильника газу на момент відключення - 752.829 м.куб.

Згідно акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу і його вартості споживачу від 28.04.2016 р. та рахунку на оплату № 1 від 01.11.2016 р. вартість нарахованого обєму 752.829 м.куб., становить 5584.305 грв.

Станом на сьогоднішній день за ОСОБА_1 рахується заборгованість у сумі 5584.305 грв.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов'язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

З правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-2951цс15 від 20.04.2016 р. вбачається, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Як встановлено судом, відповідачка отримувала вказані послуги, що відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України свідчить про фактичне виникнення цивільних прав та обов'язків між сторонами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є договори та інші правочини.

Отже, згідно з зазначеними нормами закону ОСОБА_1 зобов'язана оплатити використаний газ у повному обсязі.

Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати по справі, які складаються з 1378 грв. судового збору.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 197, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 527, 530, 626, 629, 714 ЦК України, ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" пять тисяч пятсот вісімдесят чотири гривні 30 коп. та одну тисячу триста сімдесят вісім гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.