Справа № 489/698/17
Номер провадження 2/489/1053/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивували тим, що в 2001 р. вони придбали у відповідача житловий будинок, оформивши договір купівлі-продажу нерухомого майна на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися належним їм майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не предявляє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляється.

Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку № 43/1 по вул. 7-а Слобідська, у м. Миколаєві, від 07.02.2001 р., реєстраційний №3000-Л, оформлений на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі дійсним.

Позивачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Від них до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Житловий будинок № 43/1 по вул. 7-а Слобідська у м. Миколаєві належав ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.02.2001 р., зареєстрованого в ММБТІ в реєстровій книзі №32 за № 7418.

07.02.2001 р. на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 3000-Л був зареєстрований Договір купівлі-продажу житлового будинку № 43/1 по вул. 7-а Слобідська у м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_1, яка діяла від свого імені, та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4, - з іншої сторони.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивачів порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу житлового будинку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.12, 30, 60, 88, 214, 226 ЦПК України, ст.ст. 355, 368 ЦК України, ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу житлового будинку № 43/1 по вул. 7-а Слобідська у м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_1, яка діяла від свого імені, та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, - з іншої сторони, зареєстрований 07.02.2001 р. на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 3000-Л - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова