Справа № 494/1426/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (Червоноволодимирівської) сільської ради Березівського району Одеської області про встановлення факту належності нерухомого майна на праві власності та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

06.12.2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (Червоноволодимирівської) сільської ради Березівського району Одеської області про встановлення факту належності нерухомого майна на праві власності та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 26.12.2016 року після усунення позивачами недоліків відкрито провадження по справі.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що 01.09.2010 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: вул.. Зарічна, 8, с. Михайлівка (раніше- Червоноволодимирівка), Березівський р-н, Одеська обл., та на земельну ділянку площею 12,59 га, розташовану на території ОСОБА_2 (раніше Червоноволодимирівської) сільської ради Березівського району Одеської області. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, які відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом прийняли у власність по ? частки спадкового майна. Позивач зазначила, що ? вищевказаного спадкового майна переоформила на своє імя, а ОСОБА_4 належну їй частку спадкового майна переоформити не встигла у звязку зі смертю. Після смерті ОСОБА_4 окрім ОСОБА_1 інших спадкоємців не має, оскільки ОСОБА_5 відмовився від спадщини, у звязку з цим позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач вказала, що нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки ? частки вищевказаного житлового будинку та ? вказаної земельної ділянки не зареєстровано за ОСОБА_4 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ОСОБА_1 зазначила, що оскільки на даний час не може у встановленому законом порядку оформити свої спадкові прав, тому її права та інтереси підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

У судовому засіданні 16.03.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обґрунтування зазначені у позовній заяві (а.с.2-3).

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Березівського району Одеської області у судові засідання 11.01.2017 року, 18.01.2017 року, 25.01.2017 року, 21.02.2017 року, 07.03.2017 року та 16.03.2017 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Разом з тим голова Михайліської сільської ради Березівського району Одеської області 11.01.2017 року та 15.03.2017 року надіслав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі та зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.47, 107).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку представника відповідача у заяві від 15.03.2017 року, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини четвертої статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову…».

Згідно ч. 1 ст.3 ЦПК України «кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів».

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року зі змінами та доповненнями (далі ЦК України): «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)».

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №233568 від 23.09.2010 року померла ОСОБА_3 (а.с.11), відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ФП №171216 від 08.11.2012 року померла ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до статті 1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом».

У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як встановлено судом, позивач звернулась до нотаріуса щодо отримання спадщини після смерті ОСОБА_4, однак постановою нотаріуса відмовлено у праві на спадкування, оскільки відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.13).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.05.2011 року зареєстровано спадкову справу ОСОБА_3 (а.с.8-9, 15).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 30.05.2011 року серії ВРЛ №223103, серії ВРЛ №223104 та серії ВРЛ №223106 спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 які отримали спадщину на ? частки житлового будинку розташованого за адресою: вул.. Зарічна, 8, с. Михайлівка (раніше Червноволодимирівка) Березівського району Одеської області та ? частки земельної ділянки, площею 12,59 га, розташованої на території Михаїлівської (Червоноволодимирівської) сільської ради Березівського району Одеської області (а.с.6-7, 16).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №6/2013, ОСОБА_1 яка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 подала заяву до нотаріуса про отримання спадщини за законом (а.с.66-96), однак як встановлено вище їй відмовлено у спадкуванні.

Окрім того, судом встановлено, що інший спадкоємиць ОСОБА_5 подав заяву від 28.11.2016 року до нотаріуса м. Краснодар, Краснодарського Краю Російської Федерації про те, що він відмовляється по усім підставам від успадкування від належної йому частки на спадщину, що залишилась після смерті гр.. ОСОБА_4 (а.с.108-110).

Згідно свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 вбачається, що за свого життя ОСОБА_4 є спадкоємцем ? частки спадкового майна вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не встигла зареєструвати свої права на вказане майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки померла 07.11.2012 року.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом; рішень судів, що набрали законної сили.

З наданих до суду доказів, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт належності на праві приватної власності покійній ОСОБА_4 ? частки житлового будинку розташованого за адресою: вул.. Зарічна, 8, с. Михайлівка (раніше Червноволодимирівка) Березівського району Одеської області та ? частки земельної ділянки, площею 12,59 га, розташованої на території Михаїлівської (Червоноволодимирівської) сільської ради Березівського району Одеської області, а тому за ОСОБА_4 визнається це майно.

Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті».

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виявила згоду на прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори для її отримання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним».

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, за умови прийняття позивачем спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: вул.. Зарічна, 8, с. Михайлівка (раніше Червоноволодимирівка), Березівський р-н, Одеська обл., та на ? частини земельної ділянки площею 12.59 га, розташовану на території ОСОБА_2 (раніше Червоноволодимирівської) сільської ради Березівського району Одеської області.

Рішення повинно відповідати вимогам статтей 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (Червоноволодимирівської) сільської ради Березівського району Одеської області про встановлення факту належності нерухомого майна на праві власності та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт належності на праві приватної власності покійній ОСОБА_4 ? частки житлового будинку розташованого за адресою: вул.. Зарічна, 8, с. Михайлівка (раніше Червноволодимирівка) Березівського району Одеської області та ? частки земельної ділянки, площею 12,59 га, розташованої на території Михаїлівської (Червоноволодимирівської) сільської ради Березівського району Одеської області.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частку житлового будинку розташованого за адресою: вул.. Зарічна, 8, с. Михайлівка (Червноволодимирівка) Березівського району Одеської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.3011 року за №866.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частку земельної ділянки площею 12.59 га, розташованої на території ОСОБА_2 (Червоноволодимирівської) сільської ради Березівського району Одеської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2011 року за №868.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20.03.2017 року.

Суддя І.А. Римар