З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Кузнецова Р.В.
при секретарі Малиновській І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Словянський керамічний комбінат» про стягнення індексації заробітної плати,
20 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ВАТ «Словянський керамічний комбінат» про стягнення індексації заробітної плати, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем її трудових прав.
Позивач ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду, але не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, подав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України судом на юридичну поштову адресу арбітражного керуючого відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду на 29.12.2016 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на юридичну поштову адресу відповідача було спрямовано лист про необхідність явки до судового засідання 24 січня 2017 року, який було ним отримано /а.с.17/.
Незважаючи на прийняті судом заходи, представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності представника відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані сторонами по справі докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював у ВАТ «Словянський керамічний комбінат» з 19.07.1978 р. до 23.08.2000 року /а.с.5/. Відповідно до письмових відомостей арбітражного керуючого ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» ОСОБА_2 № 1-31-03/33/41Б від 31.03.2016 р., сума невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 складає 2391,24 грн. /а.с.6-7/.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст. 43 Конституції України) захищається законом.
Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Матеріалами справи встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 між сторонами по справі був відсутній спір про розміри належних позивачеві сум.
Та обставина, що відносно відповідача порушена справа про банкрутство не може безумовно свідчити про відсутність його вини у виплаті працівникові належних при розрахункові коштів, як і сама по собі їх відсутність у роботодавця не виключає його відповідальність.
Частиною 4 статті 12 Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання та неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань, щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, податків і зборів.
У трудових правовідносинах такі поняття як зобовязання, неустойка чи інша санкція за невиконання зобовязання не застосовується. Такі терміни використовуються у низці статей Цивільного та Господарського кодексів України.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу порушення ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» законодавства про оплату праці з передбачених статтею 116 КЗпП України підстав.
Згідно положення ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру , зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13.01.2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, до фонду оплати праці входить фонд основної заробітної плати та фонд додаткової заробітної плати, який включає у тому числі суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати. Таким чином, належна позивачу заробітна плата 2391,24 грн. підлягала індексації.
Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи, що ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на його користь індексацію заробітної плати 2391,24 грн. на підставі довідки арбітражного керуючого від 31.03.2016 року за період з 01 вересня 2000 року до 01 грудня 2016 року, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
При зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати не понесені. Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлене рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави на підставі статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та розяснень, викладених у пункті 35 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. за вимоги майнового характеру (1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Керуючись статтями 11, 60,88, 212-215 Цивільно - процесуального кодексу України, статтями 115, 116, 237-1 Кодексу законів про працю України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_3