Номер провадження: 22-ц/785/6763/17
Номер справи місцевого суду: 522/6647/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2017 року,

встановила:

У квітні 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним, ОСОБА_4, та ОСОБА_5, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів в м. Одеса,актовий запис № 482.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що з початку шлюбу в їх сімї було порозуміння та взаємна повага, але згодом сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

На час звернення до суду будь-яких шлюбних відносин між сторонами не існує. Між подружжям втрачено почуття поваги та любові. Сімя розпалася остаточно, її збереження є неможливим.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 р. позовна заява ОСОБА_4 задоволена.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 13.07.1996 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів в м. Одеса,актовий запис № 482.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на те, що сімя розпалася остаточно.

Ухвалою апеляційного суду від 19.10.2017 р. апеляційне провадження по справі було зупинено до закінчення строку на примирення, а саме до 28.11.2017 р..

Сімейні стосунки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після закінчення строку на примирення не відновилися. Сторони вважали, що шлюб розпався остаточно.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у повній мірі вищевказаним вимогам законодавства не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що між подружжям шлюбні стосунки припиненні, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер (а. с. 24 25 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильних вищевказаних висновків. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам матеріального (ст. ст. 105, 110 СК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.07.1996 р. (а. с. 3). Між сторонами склалися неприязні стосунки. На час подання позову (квітень 2017 р.) сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Наданий апеляційним судом строк для примирення до позитивного результату не привів. Сторони не примирилися, сімейні відносини не відновилися. Сторони вважали, що шлюб розпався остаточно.

Між сторонами виникли правовідносини щодо розірвання шлюбу.

За правилами, передбаченими ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірванню шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Доводи апелянта про тимчасовий розлад у сімї, виходячи з встановлених по справі обставин, а також що наданий судом строк для примирення не привів до позитивного результату, не спростовують вищевказаних висновків суду, а тому колегією суддів не приймаються до уваги.

Разом з тим, доводи апелянта щодо непідсудності справи Приморському районному суду м. Одеси є обґрунтованими.

За правилами, передбаченими ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановлену порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а. с. 13), наданої суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 123 ЦПК України, місце проживання ОСОБА_5 зареєстровано з 04.12.1992 року за адресою АДРЕСА_1, що знаходиться у Київському районі м. Одеси. Матеріали справи не містять доказів щодо підтвердження обставин, які передбачені ч. 2 ст. 110 ЦПК України.

Пунктом 4 ст. 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини (1948 р.) передбачено право на розгляд справи з додержанням усіх вимог справедливості незалежним і безстороннім судом.

Пункт 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 р.) закріплює право на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.) проголошує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці сформував так зване «право на суд», яке включає такий елемент як «належний суд», тобто суд, який встановлений відповідно до закону (Справи «Посохов проти Росії», «Пєрсак проти Бельгії», «Фіндлі проти Сполученого королівства», «Кембел і Фел проти Сполученого королівства»).

Статтями 7, 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення було ухвалено з порушенням правила підсудності справи, тобто неповноважним судом.

Доводи апелянта щодо порушення правила підсудності справи є обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до розгляду справи неповноважним судом, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове рішення про розірвання шлюбу за вищевказаних підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 13 липня 1996 року у відділі реєстрацій актів громадянського стану виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис № 482.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3