Справа №485/1656/16-ц 20.03.2017 20.03.2017 20.03.2017
Провадження №22-ц/784/660/17
Справа № 485/1656/16-ц Головуючий у 1 інстанції Квєтка І.А. Провадження №22-ц/784/660/17 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П. Категорія - 39
У Х В А Л А

іменем України

20 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Галущенка О.І. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача -ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а :

27 грудня 2016 року ОСОБА_2 пред'явив до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,73 га, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1.

Спочатку вказану земельну ділянку вона надала позивачу в оренду, а потім повідомила що склала на нього заповіт, посвідчений 19 грудня 2002 року секретарем Червонозірської сільської ради Н.П. Спиридоновою, зареєстрований в реєстрі за №167.

З метою оформлення спадкових прав, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини, проте в задоволені його вимоги було відмовлено, оскільки шестимісячний строк установлений законом пропущено.

Про смерть спадкодавця позивач дізнався лише у вересні 2016 року, оскільки вони не є родичами та проживали у різних населених пунктах.

Посилаючись на те, що строк пропустив з поважних причин, просив надати йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідачі повідомлялися судом через оголошена в газеті «Рідне Прибужжя» за №3 від 19 січня 2017 року, однак в судове засідання не з'явилися та про причини неявки не повідомили.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_2 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилався на невідповідність судового рішення дійсним обставинам справи та порушенням районним судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без змін, оскільки суд постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено в оскарженому рішенні, районний суд виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропуску ним строку прийняття спадщини, а тому його вимога не може бути задоволена.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, відповідно до статей 1216,1217, 1220 частини 3 статті 1223, статті 1268, частини 1 статті 1270, статті 1272 ЦК України, п. 24 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За загальними положеннями про спадкування, право на неї виникає у день відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто, в названий вище строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

З матеріалів справи вбачається, а саме: позовної заяви (а.с. - 2), копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 (а.с. - 5); копії державного акту на земельну ділянку (а.с.6); копії заповіту (а.с.7); довідок виконкому Червонозірської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с. 8, 9); листа державної нотаріальної контори (а.с. 10), що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,73 га, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1. Спочатку вказану земельну ділянку вона надала позивачу в оренду, а потім повідомила що склала на нього заповіт, посвідчений 19 грудня 2002 року секретарем Червонозірської сільської ради Н.П. Спиридоновою, зареєстрований в реєстрі за №167. ОСОБА_6 була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з трьома дітьми, відповідачі по справі, але за даною адресою не проживала та була позбавлена батьківських прав. Снігурівська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_6 ніхто з заявами на прийняття спадщини не звертався та спадкова справа не заводилася. З метою оформлення спадкових прав, до державної нотаріальної конторі звернувся із заявою про оформлення спадщини лише позивач, якому було відмовлено, оскільки шестимісячний строк установлений законом ним пропущено. Посилаючись на те, що про смерть спадкодавця він дізнався лише у вересні 2016 року, оскільки вони не є родичами та проживали у різних населених пунктах, просив надати йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки пропустив його з поважних, як на його думку, причин, проте дійсно такої причини пропуску не зазначив.

Проте, виходячи із правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах по цивільним справам від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) та 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16), позивачем не надано доказів поважності причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, а тому підстав для визначення йому додаткового строку немає і у позові слід відмовити.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і районний суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Стосовно ж тверджень названої особи, про наявність процесуальних порушень при розгляді судом 1 інстанції позову, то вони не можуть слугувати скасуванню оскарженого рішення, оскільки більша частина з них не має підтвердження, а ті ж, що мають місце, носять формальний характер і не вплинули на результат вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

О.І. Галущенко