У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 01 березня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8 - про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування, за касаційними скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_9, на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 05 квітня 2016 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_10, після смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 У січні 2015 року він звернувся до Новокаховської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини, у зв'язку з чим просив суд встановити факт його постійного проживання з ОСОБА_10 на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/3 частини жилого будинку по АДРЕСА_1 і земельної ділянки в АДРЕСА_2 Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 05 квітня 2016 року, позов задоволено частково. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_6 разом з матір'ю ОСОБА_10 на час відкриття спадщини 06 червня 2014 року. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., а також витрати на правову допомогу у сумі 551 грн. 20 коп., а разом на загальну суму 794 грн. 80 коп. В решті вимог відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. У касаційній скарзі ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_9, просить змінити рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на 1/3 частини спадкового майна і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судаминорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного. Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача ОСОБА_10, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 Спадкоємцями першої черги є сторони та третя особа - ОСОБА_8 У січні 2015 року позивач звернувся до Новокаховської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини, посилаючись на пропуск встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, та рекомендував звернутися до суду на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із доведеності позивачем належними та допустимими доказами факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині. Вирішуючи спір в частині вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, суд виходив з того, що факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину, а також послався на відсутність доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину позивачу та іншим спадкоємцям, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційні скарги ОСОБА_7 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - відхилити. Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 05 квітня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович В.І. Мартинюк