№ 336/7945/16-ц
пр. № 2/336/712/2017
УХВАЛА

Іменем України

05 січня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту родинних стосунків, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом ОСОБА_2, вказавши, що є спадкоємцем за заповітом своєї матері ОСОБА_6, яка померла 04.04.2016 року, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через різницю у прізвищі матері та позивача, а також у зв'язку з тим, що на момент відкриття спадщини позивач був зареєстрований проживаючим не зі спадкодавцем. Просить встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, а саме що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6, яка померла 04.04.2016 року; встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 разом на час відкриття спадщини; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

При вивченні позовної заяви суд дійшов висновку, що вона за своїм змістом не в повній мірі відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України у зв'язку з наступним.

До позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору, яка не містить печатки банківської установи, яка прийняла платіж, а також підпису працівника установи, якою проведений платіж.

Як вказує ст. 9 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При перевірці надходження суми судового збору встановлено, що сума судового збору за квитанцією, доданою позивачем, не надходила та не зараховувалась до спеціального фонду Державного бюджету України.

При вивченні квитанції, доданої позивачем до позовної заяви, виявилось, що судовий збір позивачем сплачено за неналежними реквізитами, оскільки в квитанції невірно визначені отримувач платежу, банк отримувача платежу та відсутній код класифікації доходів бюджету.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Стаття 3 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В позовній заяві позивачем не вказано в чому полягає порушення його права з боку відповідача, не вказано яким чином ОСОБА_2, яка не є спадкоємцем за заповітом, оспорює чи не визнає право позивача на спадкування, не визначені характеристики майна, про право власності на яке заявлено вимоги.

Встановлення факту родинних стосунків між особами за відсутності спору про право проводиться в порядку окремого провадження шляхом звернення до суду з відповідною заявою, а у разі пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а не про визнання права власності в порядку спадкування за відсутності спору.

Крім того, згідно до ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно дійсною вартістю майна.

Позивачем при зверненні з позовом ціна позову зазначена у 79779,34 гривень, натомість, належних документів на підтвердження того, що така сума відповідає ринковій вартості майна, позивачем не надано.

Копія звіту про оцінку майна судом не може бути прийнята в якості документу, який підтверджує дійсну вартість майна, адже до цього висновку не додано жодного документу на підтвердження того, що оцінку здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та особою, яка має право здійснювати оціночну діяльність відповідно до вимог чинного законодавства. Так, відповідно до наданих документів строк дії сертифікату суб'єкта оціночної діяльності сплив 24.10.2016 року, натомість як оцінку проведено 26.12.2016 року.

Крім того, відповідно до висновку не зрозуміло яким саме чином та за допомогою яких саме методів визначалась вартість майна.

Враховуючи, що предметом спору нерухоме майно, суд вважає, що дійсна вартість майна, про право власності на яке заявлено вимогу, не відповідає вартості майна, яка зазначена позивачем.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, оскільки ціна позову очевидно не відповідає дійсній вартості майна, тож, виходячи з вимог ст. 6 ч. 2 Закону України «Про судовий збір», суд попередньо визначає розмір судового збору у розмірі трьох мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2016 року, що підлягає сплаті позивачем.

Статтею 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року встановлено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, оскільки позивач просить встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем та встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, отже позивач повинен сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру окремо.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Для усунення недоліків позивачеві необхідно уточнити позовні вимоги, зазначивши підстави звернення з позовом саме до відповідача, зазначивши яким саме чином відповідач оспорює або не визнає спадкові права позивача, сплатити судовий збір в розмірі, попередньо визначеному судом 5236,40 гривень, надати платіжний документ на підтвердження сплати судового збору.

Для зарахування суми судового збору за наданою квитанцією на суму 1900 гривень позивач може надати довідку з органу Державної казначейської служби про зарахування сплачених коштів в дохід бюджету. У разі надання такої довідки позивачеві належить доплатити судовий збір в сумі 3336,4 гривень.

Актуальні платіжні реквізити для сплати судового збору розміщені на дошці оголошень в приміщення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту родинних стосунків, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк