У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу, залишення дитини проживати з матір'ю, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя та не можливість подальшого з ним спільного життя, просила розірвати шлюб з ОСОБА_7, дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_6.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 28 вересня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, 25 листопада 2011 року, актовий запис № 1949, розірвано.

Дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати з матір'ю ОСОБА_6

Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_6 шлюбне прізвище ОСОБА_6.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2016 року рішення Кодимського районного суду Одеської області від 28 вересня 2015 року змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду висновок про залишення дитини проживати з матір'ю.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За змістом ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, встановивши, що спір між сторонами виник щодо прав та обов'язків подружжя, який породжує шлюб, а залишення дитини проживати з матір'ю не є позовною вимогою про визначення місця проживання дитини, дійшов обґрунтованого висновку про виключення з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду висновок про залишення дитини проживати з матір'ю, оскільки за наявності спору про визначення місця проживання дитини він вирішується у порядку, передбаченому ст.ст. 160, 161 СК України.

Слід зазначити, що у разі спору ОСОБА_6 не позбавлена права у звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для йогозміни або скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Г.І. Мостова