АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2414/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 40,53Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючоїКарпенко О. В.
суддівВасиленко Л. І. ,Фетісової Т. Л.
секретаря Овчаренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до закритого акціонерного товариства «АТП-2361» про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6 та його представника - адвоката Руденко С.А., які підтримали апеляційну скаргу; представника ЗАТ «АТП-2361» - Панченка Ф.В., який просив відхилити апеляційну скаргу, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ЗАТ «АТП-2361» про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що працював в автоколоні №2301 Черкаського міжколгоспбуду (зараз ЗАТ «АТП-2361») з 1972 року.

За час роботи пройшов шлях від старшого інженера до директора автотранспортного підприємства №2301 - після реорганізації №92361 об'єднання «Черкасоблагробуд», а потім і голови правління ЗАТ «АТП-2361».

Останній раз був обраний на посаду голови правління загальними зборами ЗАТ «АТП-2361» в 2006 році.

23 лютого 2011 року, вказує ОСОБА_6 він захворів і знаходився на лікуванні до 08 червня 2011 року. Останнього дня був направлений на огляд у МСЕК. 09 червня 2011 року був визнаний непрацездатним за станом здоров'я та інвалідом II групи.

В подальшому, зазначає ОСОБА_6, він дізнався, що з підприємства його було звільнено з позором - за прогул, чим його честь та гідність були принижені, а ділова репутація - зруйнована, образа була великою, фізичний стан різко почав погіршуватися.

Вважаючи своє звільнення незаконним, ОСОБА_6 звернувся за захистом своїх порушених трудових прав до Придніпровського районного суду м. Черкаси із відповідним позовом.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2015 року у справі №711/116/15-ц, провадження №2/711/705/15 в поновленні ОСОБА_6 на посаді голови правління закритого акціонерного товариства «АТП-2361» м. Черкаси - відмовлено, змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_6 з п.4 ст.40 КзПП України - звільнення за прогул без поважних причин на п. 2 ст.40 КзПП України - невідповідність займаній посаді внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджає продовженню даної роботи з 9 червня 2011 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2015 року у справі №22-ц/793/2816/2015 позовні вимоги ОСОБА_6 - було задоволено. Визнано незаконними рішення наглядової ради від 6.10.2011 року в частині звільнення ОСОБА_6 з посади голови правління ЗАТ «АТП-2361» та наказ виконуючого обов'язки голови правління ОСОБА_9 від 6.10.2011 року про звільнення ОСОБА_6 з посади голови правління ЗАТ «АТП-2361», поновлено ОСОБА_6 на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» з 06 жовтня 2011 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2015 року у справі N9711/12164/13-4, провадження №2/711/314/15 позовну заяву ОСОБА_6 до ЗАТ «АТП-2361» про зобов'язання вчинити дії, видати трудову книжку та копію наказу про звільнення з роботи - задоволено, зобов'язано закрите акціонерне товариство «АТП- 2361» видати ОСОБА_6, трудову книжку та копію наказу про звільнення з роботи.

На початку лютого 2015 року відповідач цінним листом надіслав копію наказу про звільнення та дублікат трудової книжки. У тексті наказу №35-к від 06 жовтня 2011 року «Про звільнення голови правління з займаної посади» зазначено: «Наказую: В зв'язку з невиходом на роботу, при неодноразовому надсиланні листів з повідомленням, про те щоб явився чи письмово повідомив про причину відсутності на підприємстві та в зв'язку з рішенням наглядової ради №2 від 06 жовтня 2011 року звільнити ОСОБА_6 з займаної посади голови правління підприємства по ст.40 ч.4 КЗпП України (за прогули)».

Вважаючи своє звільнення із посади голови правління підприємства за прогули незаконним, таким, що суттєво порушує його трудові права, ОСОБА_6 з метою їх захисту звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом про поновлення на роботі і згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ЗАТ «АТП-3261» про поновлення на роботі було відмовлено.

Проте, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року рішення суду першої інстанції від 14.12.2016 року було скасовано і ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_6 на посаді голови правління ЗАТ «АТП 2361» з 7 жовтня 2011 року.

Посилаючись на те, що його незаконне звільнення призвело до суттєвих моральних страждань, які полягали в приниженні честі та гідності позивача самим фактом звільнення за прогули, таємністю цього звільнення, тривалістю приховування самого факту звільнення, руйнуванням ділової репутації шляхом внесення відповідного запису в трудову книжку, розголошенням інформації про звільнення підлеглим, втраті нормальних життєвих зв'язків та необхідністю прикладення додаткових зусиль до організації життя та необхідністю доведення в 67 років як перед відповідачем, так і перед підлеглими, що він порядна і достойна людина, хоче і може працювати, але до цього дня в трудовій книжці існує запис про звільнення за прогул, ОСОБА_6 звернувся за захистом своїх порушених немайнових прав до Придніпровського районного суду м. Черкаси із даним позовом та просив постановити судове рішення, яким стягнути із ЗАТ «АТП-2361» на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням 391 365,00 грн., а також відшкодувати за рахунок відповідача понесені по справі судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне з»ясування судом першої інстанції обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, невідповідність висновків суду фактичним обставинам даної справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заявлені ним позовні вимоги і стягнути з ЗАТ «АТП-2361» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням - 391 365,00 грн.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Повністю відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано на адресу суду жодних доказів неправомірності дій відповідача, що призвели до спричинення йому моральної шкоди, не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями чи бездіяльністю відповідача та негативними наслідками в житті ОСОБА_6, як не надано і доказів того, в чому саме полягає заподіяна позивачеві немайнова шкода та не обґрунтовано розмір її відшкодування -391 365,00 грн., який визначений самим позивачем для стягнення із ЗАТ «АТП-2361» на його користь.

Проте, повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є сам факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз'яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його тривалості, негативних наслідків та інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року, постановленого за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6, було скасовано рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ЗАТ «АТП-2361» про поновлення на роботі і ухвалено нове, яким заявлені ОСОБА_6 позовні вимоги - задоволено частково, поновлено ОСОБА_6 на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» з 7 жовтня 2011 року. (а.с. 99-100)

Оскільки вказаним рішенням було встановлено факт порушення трудових прав позивача внаслідок його незаконного звільнення з посади голови правління ЗАТ «АТП-2361», колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 окрім часткового відновлення порушеного права у вигляді поновлення його на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361», має право на відшкодування і моральної шкоди, як відшкодування понесених ним втрат немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з посяганням на його трудові права та інтереси, порушенням нормального способу та укладу свого життя і необхідністю прикладення суттєвих додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

Виходячи із принципу розумності та справедливості, колегія суддів вважає необхідним в рахунок відшкодування спричиненої ОСОБА_6 моральної шкоди стягнути на користь позивача із ЗАТ «АТП-2361» суму в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що при вирішенні спору суд першої інстанції прийшов до висновків, які не відповідають фактичним обставинам даної справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення поданої ОСОБА_6 апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення заявлених ОСОБА_6 позовних вимог.

Також у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України із ЗАТ «АТП-2361» на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», а саме 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до закритого акціонерного товариства «АТП-2361» про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_6 до закритого акціонерного товариства «АТП-2361» про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням - задовольнити частково.

Стягнути із закритого акціонерного товариства «АТП-2361» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. / п»ять тисяч гривень/.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із закритого акціонерного товариства «АТП-2361» на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним кодексом України.

Головуючий : О. В. Карпенко

Судді : Василенко Л.І.

Фетісової Т.Л.