Справа № 462/5169/16-ц
УХВАЛА

"04" січня 2017 р. Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові подання Головного державного виконавця Залізничного Відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

встановив:

Заявник державний виконавець Залізничного Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, зазначивши, що на виконанні у Залізничному Відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №442/6474/15ц від 05.04.2016 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 151860,40 грн. на користь ОСОБА_3. 25.05.2016 року відкрито виконавче провадження. Боржником рішення суду не виконується. ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржника накладено обтяження. При виході за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що майно боржника, на яке можна було звернути стягнення відсутнє. На рахунки боржника накладено арешт, на яких згідно відповіді ПАТ «ПУМБ» кошти відсутні. ОСОБА_4 відповіді ПФУ інформації не знайдено. ОСОБА_4 повідомлення Регіонального сервісного центру на автомобіль боржника накладено арешт та скеровано орієнтування на його затримання, однак заходи щодо його розшуку виявились безрезультатними. Просить винести ухвалу якою тимчасове обмежити у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду .

Державний виконавець був належним чином тричі повідомлений про час і місце судового розгляду, в судові засідання жодного разу не зявивлявся, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. З огляду на вимоги негайного розгляду подання, що вимагає ч. 2 ст.377-1 ЦПК України, принципи цивільного процесу, встановлені ст. 10, 11 ЦПК України, достатність матеріалів для вирішення питання по суті, суд ухвалив розглядати справу без участі державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

ОСОБА_4 вимог п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 32 ЗУ "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

ОСОБА_4 ч. 2 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа з примусового виконання виконавчого листа №442/6474/15ц від 05.04.2016 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 151.860,40 грн. на користь ОСОБА_3.

У відношенні боржника на підставі ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» 25.05.2016 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду, постанова ВП №51225754.

Як зазначає державний виконавець в поданні, боржник у наданий державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду заборгованість не погасив і не вчиняє жодних дій для її погашення, що трактується як ухилення від погашення існуючої заборгованості.

Між з тим, подання не містить будь-яких відомостей про прийняття державним виконавцем всіх заходів щодо виконання виконавчого листа, зокрема державним виконавцем не подано доказів того, що ним вживалися заходи щодо повідомлення боржника про існуючі зобовязання покладені на нього рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. З огляду на відсутність підтверджуючих документів, суд критично ставиться до клопотання державного виконавця, в якому останні просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Крім того, державний виконавець не зявився на судове засідання без поважних причини, та не довів суду ті обставини, які б давали суду підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання зобовязань та має намір виїхати за кордон, не зазначено, якими доказами підтверджуються такі обставини, і яка є необхідність в тимчасовому обмеженні ОСОБА_2 права виїзду за кордон та пересуванні.

Зважаючи на викладене вище, суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням іншого органу (посадової особи), а вжиті державним виконавцем заходи по примусовому виконанню цих зобов'язань вичерпані та не принесли позитивного результату.

За таких обставин, обмеження ОСОБА_2 у праві вільно залишати територію України позбавлене законних підстав та є прямим порушенням його конституційного права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що доводи подання є необґрунтованими, а тому в поданні слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ч. 1 ст. 11, п. 18 ч. 2 ст. 11, ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, ч. 2 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, суд

ухвалив:

У задоволенні подання Головного державного виконавця Залізничного Відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в 5 денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя