Головуючий у 1 інстанції Костромітіна О.О.
Категорія 81 Доповідач Принцевська В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Принцевської В.П.,

суддів Сорока Г.П., Гаврилової Г.Л.,

при секретарі Гаркуша О.C.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання незаконними дій нотаріуса,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання незаконними вилучення з Державного реєстру іпотек записів про обтяження нерухомого майна-квартири за адресою АДРЕСА_1 №8296179, вчинений 15.12.2008 року о 16-57 годині, та № 8296252, вчинений 15.12.2008 року. В подальшому неодноразово уточнював позовні вимоги, залишив без розгляду позовні вимоги в частині визнання незаконними вилучення з Державного реєстру іпотек записів про обтяження нерухомого майна-квартири за адресою АДРЕСА_1 №8296179, вчинений 15.12.2008 року о 16-57, та № 8296252, вчинений 15.12.2008 року, визнання недійсної заяви № 488 від 19.05.2012 року за договором іпотеки від 15.12.2008 року № 8215( а.с.8,45,56). В остаточній редакції позовних вимог просив суд визнати незаконними дії нотаріуса щодо припинення договору іпотеки від 15.12.2008 року № 8215, вчинених 19.05.2012 року. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що ним було укладено договір іпотеки від 15.12.2008 року із змінами від 11.03.2009 року та від 02.04.2010 року про передачу в іпотеку квартири за адресою АДРЕСА_1. Даний договір було зареєстрований в Державному реєстрі іпотек по №8215. Однак 19.05.2012 року нотаріусом ОСОБА_2 були вчинені відносно даного договору записи в Державному реєстрі іпотек про зупинення записів про передачу в іпотеку квартири на підставі заяв та повідомлень. Такі дії слід визнати незаконними, оскільки заяву в нотаріальну контору про те, що борг повністю повернутий він написав під загрозою фізичної розправи. Нотаріус ОСОБА_2 не мала законних прав оформляти розірвання договору іпотеки від 15.12.2008 року, оскільки договір іпотеки було посвідчений нотаріусом ОСОБА_3 та вона мала право відповідно до «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами»( в редакції, що діяла на 19.05.2012 року) посвідчити договір про розірвання договору іпотеки. Крім того, він 19.05.2012 року не мав при собі паспорта та нотаріус ОСОБА_2 не встановила його особу під час вчинення нотаріальних дій чим порушила вимоги ст. 43 Закону України «Про нотаріат». Також нотаріусом ОСОБА_2 не було встановлено дійсні наміри та волевиявлення сторін під час укладання договору, чим порушені вимоги ст. 44 Закону України «Про нотаріат».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального та матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач до суду не з»явився, повідомлений по час і місце судового засідання судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат»(в редакції, яка діяла на 19.05.2012 року) не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Особа віком до 16 років встановлюється за свідоцтвом про народження за умови підтвердження батьками (одним з батьків) того, що ця особа є їх дитиною.

Статтею 44 даного Закону передбачено, що під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь.

Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними.

У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою.

Нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.

Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін.

Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення.

Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії,відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Зі змісту статті 54 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди.

Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Відповідно до ст. 78 вищевказанного Закону нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини.

На угоді може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин.

Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 п.6 гл.5 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012,

6.1. Нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить закону і які не мають характеру правочинів та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини.

6.2. Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою.

Зміна або розірвання нотаріально посвідченого договору передбачені п.7. п.п.7.1,7.2,7.3 у розділі 2, глави 1 даного Порядку, а саме:7.1. Договір сторін про зміну або розірвання нотаріально посвідченого договору здійснюється шляхом складання окремого договору.

7.2. Договір про зміну або розірвання договору підписується сторонами і посвідчується нотаріусом. На всіх наданих нотаріусу примірниках основного договору проставляється відмітка про його зміну або розірвання, у якій зазначаються номер за реєстром та дата посвідчення договору про зміну або розірвання, проставляється нотаріусом підпис і скріплюється його печаткою.

7.3. Якщо нотаріус, який посвідчив договір, позбавлений можливості посвідчити договір про його зміну або розірвання (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов'язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), договір про зміну або розірвання договору може бути посвідчений іншим нотаріусом. При цьому таким нотаріусом складається додатковий примірник договору, який направляється ним за місцем зберігання договору, що змінюється або розривається. Сторонам договору нотаріус роз'яснює про повернення документа за місцем зберігання примірника договору, що розірваний.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 П.К.19.05.2012 року особисто звернувся в нотаріальну контору до приватного нотаріуса ОСОБА_2 про посвідчення його підпису на заяві про повний розрахунок за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, укладеним 15.12.2008 року за № 8215 на квартиру АДРЕСА_2, про що свідчить копія реєстру для реєстрації нотаріальних дій.

З копії даного реєстру також вбачається, що особа ОСОБА_1 встановлена за його паспортними даними, а саме: серія, номер та ким виданий паспорт. Також з боку відповідача суду було надано посвідчені копії паспорту ОСОБА_1 19.05.2012 року.

З копії заяви ОСОБА_1 на імя приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 19.05.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 розуміючи значення своїх дій та без будь-якого впливу цією заявою стверджує, що ОСОБА_4 здійснила повний розрахунок з ним згідно Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 15.12.2008 року за реєстром № 8215. ОСОБА_2,приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, засвідчила справжність підпису ОСОБА_1. Особу ОСОБА_1, який підписав документ, встановлено.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 не повідомив приватного нотаріуса ОСОБА_2 про те, що він звернувся до неї за вчиненням з її боку нотаріальних дій не за своєю волею, а під загрозою фізичної розправи. Даний факт підтвердили сам позивач у судовому засіданні та відповідач- приватний нотаріус ОСОБА_2

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 не надав суду докази в підтвердження обставин, на які він посилається в своєму позові.

Витяг з кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 про його незаконне викрадення невідомими особами 19 травня 2012 року не є достатнім доказом того, що 19 травня 2012 року ОСОБА_1 під загрозою фізичної розправи звернувся зі спірною заявою в нотаріальну контору. В даному випадку належним доказом вказаних обставин може бути вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили.

Враховуючи вищенаведені норми права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що приватний нотаріус ОСОБА_2 при вчиненні нею нотаріальних дій, щодо засвідчення справжності підпису на документі-заяві № 488 про повний розрахунок по договору іпотеки на квартиру АДРЕСА_3, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, 15.12.2008 року за № 8215, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, а не вчинення посвідчення договору про розірвання даного договору іпотеки, як помилково вважає позивач, діяла в межах своєї компетентності, відповідно до вимог діючого законодавства, а саме: встановила особу ОСОБА_1, його дійсні наміри та волевиявлення, про що свідчать надані з її боку копії документів щодо вчинення нотаріальних дій, законність яких оспорює відповідач, та мала право на вчинення таких нотаріальних дій, оскільки не встановлено заборони вищевказаними нормами права на вчинення цих нотаріальних дій іншим нотаріусом, який не посвідчував договір іпотеки, та їй, як приватному нотаріусу не було повідомлено ОСОБА_1, що він звернувся до неї під загрозою фізичної розправи, що було б підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій.

Згідно з вимогами статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді