Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2017 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Лозінській В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач мотивував тим, що він купив у ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1. 13.08.2013 року передав ОСОБА_2 кошти в сумі 2300 доларів США за придбання автомобіля. ОСОБА_2 передав автомобіль, розписку про отримання грошей, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність від власника ОСОБА_4. 06.02.2014 року позивача зупинили працівники ДАІ та повідомили, що на автомобіль накладено арешт у зв'язку з боргом власника перед банком «Надра». Тому, ОСОБА_1 просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_2, укладеного 14.08.2013 року між ним та ОСОБА_2; визнати за ним право власності на автомобіль та звільнити автомобіль з під арешту.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю та наполягав на його задоволенні. Суду пояснив, що він 13.08.2013 року домовився з ОСОБА_2 про купівлю у нього автомобіля НОМЕР_2, передав йому грошові кошти у сумі 2300 доларів США. ОСОБА_2 передав позивачу автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність від власника ОСОБА_4. Розписку про отримання коштів ОСОБА_2 не писав. Її написала його дружина ОСОБА_5. 06.02.2014 року позивача зупинили працівники ДАІ та повідомили, що на автомобіль накладено арешт у зв'язку з боргом власника перед банком «Надра».

Представники відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов не визнали, заперечили проти нього, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, оскільки він ніколи не був власником спірного автомобіля, між ним та позивачем не було укладено договору купівлі-продажу, власником автомобіля є ОСОБА_4, дія довіреності на користування та розпорядження автомобілем закінчилася у 2012 році.

Представник відповідача Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції був належно повідомлений про день розгляду справи в суді, двічі викликався повісткою під розпис, але в судове засідання не з'явився без поважної причини, не повідомив про причини свої неявки, позову не оспорив. Тому, суд вважає, що відповідач навмисно ухиляється від розгляду справи в суді та вирішив провести розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4, якій судом вчасно було направлено копію заяви та роз'яснено її право заявити про свою участь у справі, будучи належно повідомленою про день розгляду справи в суді, двічі викликалася повісткою під розпис та рекомендованим поштовим повідомленням, але в судове засідання не з'явилася, не повідомила про причини свої неявки. Тому суд, на підставі ч. 3 ст. 36 ЦПК України, вирішив провести розгляд справи у її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов не доведений та не обґрунтований і в його задоволенні слід відмовити. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Суд установив, що договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_2 не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_4. ОСОБА_2 не був власником вказаного автомобіля. Дія довіреності від 21.03.2007 р., якою ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на користування та розпорядження автомобілем, закінчилася у 2012 році. На момент передачі автомобіля позивачу відповідачем 14.08.2013 року, довіреність втратила чинність. Судом встановлено та підтверджено позивачем, що розписку про отримання коштів відповідач не писав.

Видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. До того ж відповідач на позивача жодної довіреності не давав.

Згідно ч.2 ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як в першому випадку, так і в другому, закон передбачає визнання договору дійсним за умови вчинення сторонами дій, спрямованих на повне або часткове виконання договору.

Однак, на підставі ч.2 ст.220 ЦК України не може бути визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, так як відповідно до закону він не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Що стосується застосування ч.2 ст.218 ЦК України та визнання договору дійсним через недодержання вимоги щодо письмової форми, то договір купівлі-продажу автомобіля мав би вчинятись саме у такій формі, що узгоджується з п.3 ч.1 ст.208 ЦК України та Порядком державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Верховний Суд України у постанові № 6-688цс15 висловив правову позицію: «Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала».

Оскільки, ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль не набув, відповідно його права накладенням арешту порушені не були, тому підстави для звільнення транспортного засобу з-під арешту, відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 5, 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст. 22244 ЦК України, суд -

В И Р I Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: