АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Чередніченко М.П.
№ 22-ц/796/727/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа № 752/1077/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Панченка М.М.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів мотивуючи свої вимоги тим, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2005 року задоволено її позовні вимоги до ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів. Однак на сьогоднішній день цього розміру позивачу на утримання двох дітей, який складає приблизно 500 грн. замало.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та просила змінити розмір аліментів з 1/3 частки від усіх видів доходу на тверду грошову суму в розмірі 2000 грн. Згодом позивач уточнила позовні вимоги та просила змінити розмір аліментів та прийняти рішення про зміну розміру аліментів, який повинен становити на одну дитину не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві про зміну розміру аліментів задоволено.

Змінено розмір аліментів, які присуджені до стягнення з ОСОБА_1 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва №2-279218 від 25.04.2005 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частки всіх видів заробітку до 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісячно і до повноліття дітей.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду, скасувати згідно ч.2 ст.197 СК України борг по аліментам в розмірі 142862,10 грн., який був нарахований Подільським районним відділом ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Посилався на те, що після ухвалення рішення суду від 25.04.2005 року, яким було стягнуто аліменти на утримання дітей, відповідач постійно та щомісячно їх сплачував, а також додатково сплачував кошти на дні народження дітей та на новий рік, на підтвердження сплачених ним коштів, відповідач направляв ксерокопії чеків з вказаними сумами до Подільської виконавчої служби.

Крім того, зазначав про те, що на його утриманні перебуває його дружина ОСОБА_5, їх спільна дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька дружини ОСОБА_7 Разом з тим, відповідач матеріально допомагає своїм непрацездатним батькам.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав наведених в ній, при цьому зазначав, що він погоджується сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Позивач та її представник в судовому засідання проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та змінюючи розмір аліментів, які були стягнуті рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2005 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частки всіх видів заробітку до 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісячно і до повноліття дітей суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.181 СК України виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 червня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням судуза позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Прожитковий мінімум на 2016 рік в України встановлено Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» відповідно до якого прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить з 01 січня по 30 квітня 1167 грн., а з 01травня по 30 листопада 1228 грн.; для дитини віком від 6 років до 18 років з 01 січня по 30 квітня -1455 грн., а з 01 травня по 30 листопада -1531 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.12.2001 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2005 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та визначення місця проживання малолітніх дітей задоволено частково.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01.12.2001 року, актовий запис №2495 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частині від усіх видів його заробітку, починаючи з 25.03.2005 року і до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 51 грн. державного мита.

В задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання малолітніх дітей відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

03.12.2008 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №10341060 з примусового виконання виконавчого листа №2-279218 виданого Голосіївським районним судом м. Києва 25.04.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює на посаді інженера в Управління «УКРГАЗТЕХЗВ'ЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» загальна сума його доходу за період з 01.10.2015 року по 31.10.2016 року становила 188066,11 грн. до виплати 149477,74 грн., що підтверджується довідкою №71 від 03.11.2016 року (а.с.94).

З довідки розрахунку з уточненнями №266/5 від 22.11.2016 року виданої Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва вбачається, що з урахуванням квитанцій, які були надані боржником до відділу, ОСОБА_1 сплачено аліменти в розмірі 58836,55 грн. за період з 25.03.2005 року по 28.11.2008 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 30.09.2016 року становить 142862,10 грн.

З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2005 року, матеріальний та сімейний стан відповідача ОСОБА_1 змінився та сплачуваних відповідачем аліментів недостатньо для утримання дітей.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про зміну розміру аліментів, які були стягнуті рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2005 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частки всіх видів заробітку до 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісячно і до повноліття дітей, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо врахування прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання апелянта на те, що на його утриманні перебуває його дружина ОСОБА_5, їх спільна дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька дружини ОСОБА_7 колегія суддів відхиляє, оскільки батьки мають рівні обов'язки по матеріальному забезпеченню своїх дітей на належному рівні.

Доводи апелянта про те, що він несе також витрати на утримання непрацюючих батьків колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що пенсія, яку отримують його батьки є меншою ніж встановлений прожитковий мінімум.

Твердження відповідача на те, що він не спроможний надавати допомогу на утримання його малолітніх дітей саме в розмірі, який було визначено позивачем, у зв'язку зі сплатою ним коштів за квартплату послуг за опалення колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки всіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісячно і до повноліття дітей.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: