№2-зз/263/2/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.

при секретарі Петровському Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про скасування заходу забезпечення позову, застосованого ухвалою суду Жовтневого району міста Маріуполя (Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області) від 03.12.1996 року шляхом зняття арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві спільної сумісної власності по ? частині ОСОБА_2, ІПН -НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІПН-. Зазначив, що оскільки рішення по справі набрало законної сили, необхідність у забезпеченні позову відпала, наявне обтяження обмежує реалізації прав власників, у звязку із чим просив задовольнити подану заяву.

Сторони у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що у відповідності до ч.5 ст.154 ЦПК не перешкоджає розгляду заяви.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 вересня 1998 року у справі №2-14 від 1998 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про поділ квартири було задоволено, при цьому з відповідачок на користь позивача солідарно стягнуто суму компенсації у розмірі 3036,33 гривень.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 1998 року у вказаній справі вирішено здійснити поділ квартири АДРЕСА_1, та визнати за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право власності на неї у розмірі по 1/3 частині за кожним.

Ухвалою Донецького обласного суду від 16 листопада 1998 року у справі №22-3650 зазначені рішення суду першої інстанції були частково змінені, при цьому було вирішено здійснити поділ вказаного обєкту нерухомості та визнати право власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у розмірі ? ідеальної долі за кожним.

У звязку із викладеним, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок вартості 1/3 частини квартири відшкодували ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 3036,32 гривень, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 24 вересня 2016 року, відомості зареєстровано в реєстрі за №3088.

Відомості про право власності ОСОБА_2, ІПН -НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІПН-, на зазначену квартиру було зареєстровано Маріупольським БТІ 10 квітня 2016 року за реєстраційним номером 14418457. Наведене підтверджується, зокрема, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10339800 від 10.04.2006 року, а також інформаційною довідкою №68842974 від 23.09.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 перебуває під арештом, реєстраційний номер обтяження:2198160, зареєстровано: 19.07.2015 року Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: не вказано, Б/Н, 03.12.1996, Нарсуд Жовтневого району міста Маріуполя.

Так, ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 02.12.1996 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 було встановлено заборону здійснення будь-яких дій щодо відчуження квартири АДРЕСА_1.

До теперішнього часу арешт майна не було знято.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3, ч.6 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства та конкретні обставини справи, зважаючи на те, що рішення у справі набрало законної сили, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню, а заходи забезпечення позову - скасуванню, з метою захисту законних прав та інтересів власників.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.154 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 02 грудня 1996 року, на квартиру АДРЕСА_1, зареєстрований 19 липня 2005 року за №2198160 реєстратором: Перша Маріупольська державна нотаріальна контора (87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, 21, (0629)33-41-96), підстава обтяження: не вказано, Б/Н, 03.12.1996, Нарсуд Жовтневого району міста Маріуполя.

Копію ухвали, яка є обовязковою для виконання, направити Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя В.О. Ковтуненко