РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16011/16-ц

Провадження № 2/643/2082/17

04.12.2017 р. м.Харків

Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Арестовій О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Житловий кооператив «Лопань», Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 в цілому, після смерті ОСОБА_3, який помер 05.01.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його дядько ОСОБА_3 в 1979 році вступив до членів житлово-будівельного кооперативу «ЛОПАНЬ» на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Повна вартість квартири складає 4841,10 руб, перший пайовий внесок був внесений в розмірі 1984.85 руб. Повністю вартість квартири було сплачено в березні 1985 року. 24.12.1996 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації на імя ОСОБА_3 було видано Реєстраційне посвідчення на квартиру. За життя ОСОБА_3 склав на є імя позивача заповіт на спірну квартиру, який було посвідчено 19.12.2014 року приватним нотаріусом. 05.01.2016 року ОСОБА_3 помер. Єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно є позивач, так як спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку немає, оскільки його дружина ОСОБА_4 померла 14.12.1999 року, а син, ОСОБА_2, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався у зв'язку зі складанням на ім'я позивача заповіту. ОСОБА_2 спадщину після смерті матері не прийняв, так як до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався і фактично не вступив в управління та володіння майном, оскільки з 1999 року в вищезазначеній квартирі не мешкав.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення в газеті.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Спірною є квартира АДРЕСА_2, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які за час перебування у шлюбі придбали дану кооперативну квартиру, повністю сплативши пай у 1985 р., що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с.13), копією реєстраційного посвідчення про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 (а.с.48), копією довідки ЖБК «Лопань» від 22.11.96 р. про сплату пайових внесків (а.с.49).

Відповідно до положень ст.15 ЗУ «Про власність» та ст. 22 КпШС УРСР, що діяли на час виникнення права власності на квартиру, спірна квартира належала подружжю ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності.

ОСОБА_4 померла 14.12.1999 р. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину спірної квартири.

До нотаріальної контри із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ніхто із спадкоємців не звертався, між тим, разом з нею в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані: її чоловік ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_2, які відповідно до положень ст.529 ЦК України, в редакції 1963 р., є спадкоємцями першої черги в рівних частках, і в разі доведеності факту прийняття спадщини після смерті спадкодавця відповідно до положень ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 р., вважаються такими що прийняли спадщину.

Факт родинних відносин та реєстрації даних спадкоємців за одною адресою із спадкодавцем підтверджується інформацією з постанови нотаріуса 11-ї державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2016 р. (а.с.5).

В судовому засіданні встановлено, що спадкоємець ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї дружини, так як фактично був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем за однією адресою, але переконливих доказів того, що другий спадкоємець, а саме, ОСОБА_2, спадщину не прийняв після смерті матері суду не надано.

Так, наданий в якості доказу неприйняття спадщини ОСОБА_2 акт ЖК «Лопань» від 05.12.2016 р. про не проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 з 1999 року не може безсумнівно підтвердити той факт, що він не проживав із спадкодавцем разом на час його смерті, так як ОСОБА_4 померла 14.12.1999 р., а також зовсім не підтверджує той факт, що він не прийняв спадщину іншим шляхом, а саме, фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном, яким може бути також інше майно, окрім квартири, відповідно до положень ст. 549 ЦК України, яка регулювала зазначені правовідносини на час їх виникнення.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що спадкоємець ОСОБА_3 прийняв у спадщину після смерті своєї дружини ? частину квартири.

ОСОБА_3 помер 05.01.2016 р., за своє життя він склав два заповіти: 06.06.2007 р. від його імені було посвідчено заповіт на все його майно на його сина ОСОБА_5, а 19.12.2014 р. від його імені був посвідчений заповіт на спірну квартиру на ОСОБА_3, що підтверджується відповіддю на запит суду 11-ї Харківської державної нотаріальної контори від 26.07.2017р. та інформаційною довідкою із Спадкового реєстру а.с.71-80.

ОСОБА_3 є племінником спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про народження та довідками відділу РАГС а.с.50-52.

Відповідно до положень ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повістю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Спадкоємець ОСОБА_3 відповідно до положень ст.1268 ЦК України прийняв спадщину, так як у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується інформацією з постанови нотаріуса 11-ї державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2016 р. а.с.5.

Між тим, як вбачається з даної постанови нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна спадкодавця ОСОБА_3, так як за життя спадкодавця не було визначено частки подружжя у спірному майні та оформлено право власності на цю частку.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позивачем не доведено, що він має право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на квартиру в цілому.

Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд вважає, що з наданих доказів можливо визнати право власності за позивачем в порядку спадкування за заповітом на ? частини квартири (1/2 частину, яка належала спадкодавцю як частка у спільному майні подружжя, та ? частину, яку спадкодавець ОСОБА_3 прийняв у спадщину після смерті його дружини ОСОБА_4Ф.)

На підставі викладенного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 05.01.2016 р.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Я.М.Горбунова