Провадження №22-ц/784/166/17
Справа номер 478/1810/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/166/17 Головуючий суду першої інстанції: Сябренко І.П.
Категорія: 47 Суддя-доповідач апеляційного суду: Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2016 року, ухвалене за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Дар Ланів» Казанківського району Миколаївської області та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

04 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала наступним.

На підставі заочного рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2015 року ОСОБА_6 належить на праві власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 земельна ділянка площею 9,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

07 квітня 2016 року між позивачкою та ОСОБА_6 укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, який зареєстровано 20 квітня 2016 року.

Однак, використовувати її за призначенням позивачка не в змозі, оскільки їй у цьому чинять перешкоди ПП «Дар ланів» та ОСОБА_5

Посилаючись на вказане, ОСОБА_3 просила зобов'язати ПП «Дар Ланів» та ОСОБА_5 не чинити їй перешкод у користуванні вищезазначеною земельною ділянкою.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішення суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.ст.1, 6, 7, 13, 14, 18-20 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка діяла на час укладання договору оренди землі з ОСОБА_7, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №174 від 02.07.2003 р., станом на час виникнення спірних правовідносин, реєстраторами державного реєстру земель є структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК, ведуть Поземельну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книгу реєстрації.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 14 лютого 2005 року між ОСОБА_7 та приватним підприємцем ОСОБА_8 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області строком на 45 років, який згідно з написом на ньому 11 серпня 2005 року пройшов реєстрацію у Миколаївській регіональній філії Центру державного земельного кадастру за №10. Договір оренди завірений печаткою цієї філії та підписаний уповноваженою на це посадовою особою, яка провела державну реєстрацію договору оренди землі (а.с.58-59).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

Його спадкоємцем згідно з заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2015 року є ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 (а.с.68).

Після його смерті спадщина прийнята малолітньою донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.68-73).

07 квітня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 49 років, який зареєстровано 20 квітня 2016 року (а.с.8-14).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що він є безпідставним, оскільки спірна земельна ділянка строком до 2050 року перебуває в оренді у спадкоємиці ОСОБА_8 - ОСОБА_9, а тому відсутні підстави для її витребування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Суд належним чином дослідив наявні у справи докази та прийшов до правильного висновку, що за наявності дійсного договору оренди землі від 14 лютого 2005 року у позивачки відсутні підстави для витребування спірної земельної ділянки. До того ж орендарем її виступає ОСОБА_9, а не відповідачі по справі.

Посилання позивачки на те, що вказаний договір оренди не реєструвався, про що свідчить відсутність реєстрації договору оренди землі від 14.02.2005 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки сама по собі відсутність з невідомих причин запису про реєстрацію договору оренди землі у зазначений Книзі не може свідчити про те, що такої реєстрації не відбулося.

Наданий оригінал договору свідчить про зворотнє. Даних про визнання вказаного договору оренди недійсним матеріали справи не містять.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова