Справа № 128/3639/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 лютого 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі Микитюк І.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглядавши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Донецької державної сільськогосподарської дослідницької станції Національної академії аграрних наук України «про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідницької станції Національної академії аграрних наук України-

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2016 року позивач звернувся до Вінницького районного суду із позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Національна академія аграрних наук України.

Після зменшення (уточнення) та збільшення позовних вимог (а.с. 173,174) позов позивачем обґрунтовано тим, що 21.09.2015 року його призначено на посаду виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», а з 01.02.2016 року - призначено на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» та укладено між ним та Донецькою державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України контракт з керівником підприємства, що є у державній власності терміном з 01.02.2016 р. по 01.02.2017 р.

Вказує, що 13 вересня 2016 року його звільнено з посади директора , у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи.

Вважає дане звільнення незаконним та безпідставним, таким, що свідчить про переслідницький характер та використанням директором Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України ОСОБА_3 свого домінуючого положення. Вказує , що при прийнятті рішення про звільнення позивача з вищезазначеної посади відповідачем не дотримано процедуру та порядок з'ясування обставин, встановлення вини працівника, доцільності звільнення, не враховано попередим роботу та інші позитивні результати. В описовій частині оскаржуваного рішення про звільнення позивача не наведено факту дисциплінарного проступку чи іншого порушення, на підставі якого можна розірвати трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. А у резолютивній частині цього рішення не зазначено норми Кодексу законів про працю, яка дозволяє припинити трудові відносини у такий спосіб. Звільнення позивача на підставі п.5 ст.41 КЗпП України у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи є безпідставним, оскільки такого поняття як припинення повноважень трудове законодавство не визначає.

Зазначає, що в наказі № 52-К від 13.09.2016 р. не зазначено дату та номер погодження Національною академією аграрних наук його звільнення за п. 5 ст. 41 КЗпП України, в цьому наказі відсутні підстави видання такого наказу, не має посиланням на пропозицію місцевого органу державної виконавчої влади щодо його звільнення з посади, не зазначено у зв'язку з чим припиненні його повноваження, даний наказ підписано не директором ОСОБА_4, а виконуючим обов'язки директора ОСОБА_4 ОСОБА_5, який призначений тимчасово виконуючим обов'язки директора ОСОБА_4 на період відпустки директора ОСОБА_4 ОСОБА_3Також, національною академією аграрних наук України, не надане погодження на звільнення позивача, а погодження на яке посилається відповідач було надано 26 липня 2016 року за інші обставини.

Вказує, що наказ № 52-К від 13.09.2016 р. про його звільнення було доставлено в ДП «ДГ «Соцземлеробство» ОСОБА_6» особисто директором ОСОБА_6» ОСОБА_3 13.09.2016 р., який в цей час перебував у відпустці, що свідчить про його особисту зацікавленість у звільненні позивача.

Зазначає, що трудовим договором (Контрактом від 01.02.2016 р.) та п. 17 Додаткової угоди № 2 від 04 травня 2016 року передбачено, що посадовий оклад позивача становить 7395,00 грн. та надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 50% до посадового окладу, отже заробітна плата позивача складає 11092,50 грн., графік роботи - понеділок-п*ятниця з 08 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача, складає 57 681, 52 грн.

Також на думку позивача, з урахуванням характеру та тривалості заподіяних позивачеві страждань, переживань та незручностей, а також характеру дій відповідача, що протягом тривалого часу не здійснює сплату належних його платежів, вважає за необхідне просити суд стягнути 100000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Крім цього, позивачем було надано суду заяву про поновлення строку на звернення до суду із даним позовом м(а.с.8-9), яка обґрунтована тим, що протягом тривалого часу позивач намагався отримати від відповідача пояснення щодо підстав звільнення, у зв'язку з чим звернувся 23.09.2016 року з Претензією Національної академії аграрних наук України про визнання незаконним Наказу № 52-К від 13.09.2016 року та поновлення на посаді директора ДП «ДГ «Соцземлеробство» ОСОБА_4», відповіді на його претензію на день звернення до суду від Національної академії аграрних наук України не надходило, а також враховуючи той факт, що 13.10.2016 року він звернувся з заявою до ДП «ДГ «Соцземлеробство» ОСОБА_4» про видачу йому трудової книжки та проведені виплат відповідно до ст. 44 КЗпП України та надання довідок про доходи за останні 6 (шість) місяців та довідки про заборгованість по заробітній платі, в результаті чого йому було відмовлено у видачі його трудової книжки та довідки про заборгованість по заробітній платі, а також відмовлено у проведенні виплат згідно з ст. 44 КЗпП України, вважає, що пропущення строку для звернення до суду про поновлення на роботі пропущено з поважних причин, просив суд визнати причини пропуску ним строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

Тому, вимушений звернутися до суд із даним позовом та просить суд:

-визнати незаконним його звільнення з посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України;

-поновити його на посаді директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України;

-стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в загальній сумі - 57 681, 52 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.01.2017 року до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено Державне підприємство «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідницької станції Національної академії аграрних наук України (а.с.118-119).

В судове засіданні позивач ОСОБА_2 не зявився по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та надала пояснення аналогійні зазначеним у ньому .

Представник відповідача ОСОБА_7 до судових засідань двічі не з*явися, по невідомим для суду причинам, у звязку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи.

Представник відповідача ОСОБА_7 поштою надіслав письмові заперечення проти позову (а.с.67-70), відповідно до яких , просить суд відмовити у задоволені позову, оскільки вважає його необґрунтованим, виходячи з такого. Відповідно до наказу про звільнення від 13 вересня 2016 року № 52К, ОСОБА_2 був ознайомлений з наказом про своє звільнення 13 вересня 2016 року, про що є відмітка про ознайомлення з даним наказом з особистим підписом саме ОСОБА_2 і його зауваженням, що наказ буде оскаржено в адміністративному суді.14 вересня 2016 року ОСОБА_2 відмовився передавати печатку новому керівнику державного підприємства і повністю саботував роботу бухгалтерії та кадрів підприємства. Видача трудової книжки особисто собі входило в повноваження самого ОСОБА_2, як директора підприємства на протязі всього дня 13 вересня 2016 року, а також він міг отримати трудову книжку та повний рахунок знаходячись на робочому місці в с. Таврія Веселівського району Запорізької області, протягом тривалого часу після дня свого звільнення.

Зазначає, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з позовом без поважних причин, а тому відповідач вважає за необхідне просити суд застосувати строк позовної давності до даного спору в частині позовних вимог про поновлення на роботі. При винесенні наказу про звільнення директора ОСОБА_2 з займаної посади, власник - Національна академія аграрних наук України, повинно бути надане погодження на його звільнення, яке повинно було передувати винесенню наказу про звільнення ОСОБА_2 26 липня 2016 року Національна академія аграрних наук України надала погодження на звільнення з посади директора ОСОБА_2 відповідно до ст. 41 п. 5 Кодексу законів про працю України, а також зобов'язав виплатити вихідну допомогу в розмірі шестимісячного заробітку в порядку ст. 44 КЗпП України.

Вважає, що відповідачем повністю дотримано процедурне питання щодо звільнення ОСОБА_2, а також під час звільнення і після його звільнення. ОСОБА_2 отримав у вересні 2016 року 983 гривні заробітної плати, а у жовтні отримав 68 388 гривень. Крім того за використаний лікарняний ОСОБА_2 1. Ф. отримав 2906,72 гривень, тобто з позивачем здійснено повний розрахунок, навіть не зважаючи на те, що він особисто міг це зробити ще раніше.

Вказує, що 20 жовтня 2016 року, особисто позивачу вручено під підпис його трудова книжка, про що є відмітка в журналі видачі трудових книжок. Як повний розрахунок, так і видача трудової книжки ОСОБА_2, були здійснені тільки після того, як йому в присутності свідків було вручено листа про необхідність отримати повний розрахунок, трудову книжку, а також пояснити відсутність майна на державному підприємстві, про що вже було розпочате досудове розслідування в межах кримінального провадження.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідницької станції Національної академії аграрних наук України надав суду також письмові заперечення проти позову, які є аналогічними заперечень представника відповідача (а.с.124-128).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Національної академії аграрних наук України до судового засідання нез*явився по невідомим причинам .

Суд, з урахуванням міркування представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2015 року наказом №57-К ОСОБА_2 призначено виконуючим обов*язки на посаду директора Державного підприємства «Дослідного господарства «Соцземлеробство» ОСОБА_4» з 21 вересня 2015 року (а.с.10).

Наказом №13-к від 01.02.2016 року позивача ОСОБА_2 призначено на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Соцземлеробство » Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» з 01.02.2016 року, оплата труда здійснюється згідно контракту (а.с.11).

01.02.2016 року між Донецькою державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України, як державною науковою організацією, на яку покладено функції з управління майном, що перебуває у державній власності, в особі

директора ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було підписано контракт, як з керівником підприємства, що є у державній власності, цей контракт діє з 01.02.2016 року по 01.02.2017 року (а.с.12-20), також позивачем було підписано додаток №1 до контракту критерії ефективності фінансово-господарської діяльності підприємства ,яке є у державній власності, дотримання яких покладається за контрактом на керівника (а.с.22) та додаткові угоди до контракту (а.с. 23-30).

З листа від 26.07.2016 року вбачається, що Національна академія аграрних наук України розглянула звернення Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН щодо звільнення директора підпорядкованої станції установи і погоджує звільнення з посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької ОСОБА_8» ОСОБА_2 відповідно до статті 41 п. 5 КЗпП України - припинення повноважень посадових осіб, з виплатою вихідної допомоги в розмірі шестимісячного середнього заробітку (ст. 44 КЗпП України) (а.с.75,131).

Наказом №52-к від 13.09.2016 року ОСОБА_2 - директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» звільнено з посади з 13 вересня 2016 Ну у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи, п. 5 ст. 41 КЗпП України, за погодженням Національної академії аграрних наук України. Головному бухгалтеру ДП «ДГ«Соцземлеробство» НААН» виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України та компенсацію за невикористану відпустку (а.с.31,73, 129).

З відомості на видачу лікарняних ДП «ДГ«Соцземлеробство» НААН» за серпень 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 було виплачено 2 906, 72 грн.(а.с.80,136).

Також ОСОБА_2 за серпень 2016 року та за вересень 2016року було виплачено заробітну плату на підприємстві, що підтверджується платіжними відомостями (а.с.76-79,132-135).

Наказом №51-К від 01.08.2016 року ОСОБА_9 призначено виконуючим обов'язки на посаду директора Державного підприємства «Дослідного господарства «Соцземлеробство » Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» з 02 серпня 2016 року, на період хвороби директора (а.с.36).

22.08.2016 року трудовий колектив ДП «ДГ«Соцземлеробство» НААН» надіслав листа президенту Національної академії аграрних наук та генеральному прокурору України , з якого вбачається, що позиція трудового колективу - це підтримка директора ОСОБА_2, а також повідомляють, що вони прикладуть максимально зусиль, щоб не допустити незаконного та безпідставного звільнення ОСОБА_2 З наказом про прийом ОСОБА_10 трудовий колектив ДП «ДГ «Соцземлеробство» не згоден, так як цей наказ безпідставний та не відповідає чинному законодавству України (а.с.37-39).

З акту від 22.08.2016 року вбачається, що 22.08.2016 року працівники ДП «ДГ«Соцземлеробство» НААН» не змогли приступити до використання своїх посадових обов*язків на підприємстві, оскільки їх не впускали в адміністративну будівлю підприємства чотири чоловіка, які пояснили, що вони працівники охоронної фірми, з якою укладено договір з директором ОСОБА_2 на охорону об*єкта і в їх обов*язки входить не впускати нікого в приміщення державного підприємства (а.с.40).

З метою виконання наказу №94 директора Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції (а.с.94) на ДП «ДГ «Соцземлеробство» було проведено ревізію, 02.09.2016 року складено акт ревізії землі, майна, господарських та фінансових зобов'язань Дії «ДГ «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» за період з 01.01.2006р. по 01.09.2016р., даний акт затверджено директором ОСОБА_4 (а.с.41-45).

Працівниками ДГ «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» 08.09.2016 року директору Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції та президенту НААНУ надано заперечення на вищезазначений акт ревізії (а.с.46-47).

З акту про відмову передати печатку від 14.09.2016 року вбачається, що звільнений директор ОСОБА_2 відмовився передати печатку виконуючому обов'язки директора ДП «ДГ «Соцземлеробство» ОСОБА_4», оскільки він не згідний з наказом про його звільнення (а.с.74,130).

22.09.2016 року позивач адресував в.о. президенту НААНУ претензію про визнання незаконним наказу №52-К від 13.09.2016 року та поновлення його на посаді (а.с.49-51).

20.10.2016 року позивач отримав трудову книжку на руки, про що свідчить відмітка в журналі (а.с.81-82,137-138).

З листа скерованого «ДГ «Соцземлеробство» ОСОБА_4» ОСОБА_2 вбачається, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління ДВС Територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 44561389 в межах якого накладено арешти на рахунки, касу та майко господарства, тому повний розрахунок по заробітній платі буде здійснено в безспірному порядку йому особисто в касі підприємства, або на рахунок ДВС, або його особистий рахунок, після зняття арешту з каси, або рахунків господарства (а.с.140)

Постановами державного виконавця від 21.04.2015 року, 29.09.2015 року, 31.03.2016 року, від 12.04.2016 року накладено арешт на кошти та все майно, що належить ДП «ДГ» Соцземлегосподарство» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (а.с.146-152,155-157).

28.11.2016 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (а.с153-154).

Наказом №65-к від 19.12.2016 року ОСОБА_11 призначено виконуючим обов'язки на посаду директора Державного підприємства «Дослідного господарства «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» з 20 грудня 2016 року, до призначення директора у встановленому законом порядку (а.с.158).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст.ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Аналіз указаних норм трудового законодавства дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Згідно зі п. 3 ч.1 ст. 24 КЗпП трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні контракту.

Вимогами ч.1 ст. 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч. 3 ст. 21 КЗпП України).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 01.02.2016 року укладено контракт (а.с.12-21). З п.24 даного контракту вбачається, що цей контракт припиняється а) після закінчення терміну дії Контракту;б) за згодою сторін;в) до закінчення терміну дії Контракту у випадках, передбачених пунктами 26 і 27 цього Контракту;г) з інших підстав, передбачених законодавством та цим Контрактом.

Предметом спору у даній справі є законність звільнення позивача з посади директора господарства на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України , вбачається, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 р., який набрав чинності 1 червня 2014 р., доповнив пунктом 5 ст. 41 Кодексу законів про працю України, а саме: крім підстав, передбачених ст. 40 КЗпП, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у разі припинення повноважень посадових осіб.

Отже, для вирішенні питання законності звільнення особи за п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України підлягають доказуванню (установленню) такі факти і обставини: 1) чи є звільнений працівник посадовою особою і 2) чи припинені його повноваження.

У КЗпП не визначено, хто саме вважається «посадовою особою». З листа Міністерства юстиції України від 22 лютого 2013 р. № 1332-0-26-13/11, вбачається , що головним критерієм віднесення особи до посадової є наявність в такої особи організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Аналогічні висновки зробила й Державна інспекція України з питань праці у розясненні «Категорія «посадові особи» у трудовому законодавстві» від 24 липня 2014 р. На думку цього органу, терміни «посадова особа» та «службова особа» є синонімічними. До останніх, відповідно до абз. 1 п. 1 примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України, зокрема належать: особи, які обіймають постійно або тимчасово на підприємствах, установах або організаціях незалежно від форми власності посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням.

При цьому, згідно з розясненнями, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26 квітня 2002 р. № 5, до осіб, які здійснюють організаційно-розпорядчі обовязки, можуть належати керівники вищої та середньої ланки підприємства, що здійснюють керівництво трудовим колективом в цілому або його окремими підрозділами, ділянками роботи тощо (керівники підприємств, філій, начальники цехів, відділів, їх заступники, бригадири, виконроби, майстри тощо).

Адміністративно-господарські обовязки передбачають наявність повноважень з управління і розпорядження майном підприємства, забезпечення контролю за господарськими операціями.

Особа є посадовою не лише тоді, коли вона здійснює відповідні функції або виконує обовязки постійно, а й у разі, коли здійснює їх тимчасово.

Якщо з посадовою особою укладався контракт, то слід враховувати, що згідно з нормами ч. 3 ст. 21 КЗпП у контракті за угодою сторін можуть визначатися умови розірвання договору, в тому числі дострокового. При цьому сфера застосування контракту визначається законами України.

Зокрема, контракти укладаються з керівниками державних підприємств, установ, організацій і господарських структур (п. 4 ч. 1 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про управління обєктами державної власності» від 21 вересня 2006 р.). У свою чергу, виходячи з п. 16 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. № 203, контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. Отже, п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП розповсюджується й на посадових осіб, які працюють за контрактом.

З огляду на викладене директор Державного підприємства є посадовою особою, тобто позивач, прийнятий на роботу на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Національної академії аграрних наук України, був посадовою особою.

Повноваження посадової особи - директора господарства - передбачені Статутом Державного підприємства «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (а.с.32-35) і виникають з моменту призначення особи на посаду. Директор господарства відповідно до п.6.5. Статуту призначається на посаду шляхом укладення контракту з директором наукової установи, якій господарство безпосередньо підпорядковане (в даному випадку господарство підпорядковано дослідній станції - п.1.3. Статуту), за погодженням з Академією. Звільнення директора господарства і, відповідно, припинення його повноважень посадової особи здійснюється тією ж установою (станцією) за погодженням з Академією (п.6.5. Статуту).

Судом встановлено, що з дотриманням положень п.6.5. Статуту господарства наказом №52-к від 13.09.2016 року директора Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції за погодженням з Національної академією аграрних наук України припинено повноваження ОСОБА_2, як директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Соцземлеробство» та звільнено його з посади на підставі п.5 ст.41 КЗпП України. При цьому будь-яких порушень трудового законодавства, судом не встановлено, адже звільнення посадової особи у зв'язку з припиненням її повноважень передбачено законом - п.5 ст.41 КЗпП України. Вказана норма законодавства про працю не передбачає будь-яких інших підстав для звільнення посадової особи, ніж припинення її повноважень.

Доводи позивача та його представника про те, що звільнення позивача є незаконним та безпідставним, оскільки свідчить про переслідницький характер та використанням директором Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України ОСОБА_3 свого домінуючого положення, суд вважає хибним, оскільки недоведені позивачем належними та допустимими доказами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає звільнення позивача відбулося з дотримання норм КЗпП України та положень Статуту, тому у задоволені позову слід відмовити за його необрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 212-215,224,225 ЦПК України, суд

ВИРИШІВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Донецької державної сільськогосподарської дослідницької станції Національної академії аграрних наук України «про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди», треті особи, яі не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Соцземлеробство» Донецької державної сільськогосподарської дослідницької станції Національної академії аграрних наук України- відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Повне рішення суду виготовлено 23 лютого 2017 року.

Суддя: