Справа № 585/4797/16-ц
Номер провадження 2/585/129/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря Ковган О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області про визнання права власності на самочинно збудований гараж,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на капітальний гараж, розташований в м. Ромни Сумської області по вул. Гостиннодвірській, 23б. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_1, мав одне машино-місце на земельній ділянці тимчасового відведеної для гаражів мешканцям житлових багатоповерхових будинків № 14 та № 14а. Рішенням виконкому ця земельна ділянка була виділена підприємству «Ромнибудсервіс» для будівництва житлового будинку, і 26 власникам гаражів було запропоновано земельну ділянку під гаражне будівництво по вул. Гостиннодвірській 23б. Він, як і всі забудовники, за власні кошти приступив до будівництва капітального цегельного гаража розміром 6х4 метри, не маючи при цьому дозволу на початок виконання будівельних робіт, взявши за основу: Рішення сесії Роменської міської ради від 19.07.2006 року, від 26.05.2010 року «Про надання дозволу на складання технічної документації», що посвідчує право на земельну ділянку, виділену для індивідуального гаражного будівництва; Генеральний план земельної ділянки, розробленого ПП «Комунсервіс» та погодженого відповідними комунальними службами; план розмітки фундаментів гаражів згідно з Генпланом з визначення місця забудови для кожного забудовника. По закінченню будівництва в 2016 році він вирішив узаконити гараж. По його замовленню 02 березня 2016 року ПП «Землевпорядна фірма» було розроблено проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки під гаражне будівництво в оренду за рахунок земель комунальної власності. Крім цього у травні 2016 року він оформив договір оренди на вказану земельну ділянку, а 22 червня 2016 року одержав технічний паспорт на гараж. Він звернувся до Роменської міської ради з проханням призначити йому комісію і прийняти гараж в експлуатацію та надати йому право власності на гараж, проте йому було відмолено у звязку з відсутністю дозволу на початок будівельних робіт по будівництву гаражу та відсутністю декларації про готовність обєкта до експлуатації, що є компетенцією Управління архітектурно-будівельної інспекції. Управління архітектурно-будівельної інспекції також надало йому відмову з тих же причин, визнавши збудований гараж самочинним будівництвом. У звязку з цим звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обємі (а.с.42).

Представник відповідача виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області у судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 32).

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що Рішенням 3 сесії 5 скликання Роменської міської ради Сумської області від 19.07.2006 року надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1, вул. Пролетарської Солідарності,23-Б (на даний час вул. Гостиннодвірська), для індивідуального гаражного будівництва (а.с.4).

Рішенням 49 сесії 5 скликання Роменської міської ради Сумської області від 26.05.2010 року внесено зміни в рішення 3 сесії 5 скликання від 19.07.2006 року Пункт 2.22 «Надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» гр. ОСОБА_1: викласти у новій редакції «Затвердити матеріали вибору міста розташування земельної ділянки і надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель житлової і громадської забудови (землі запасу)» гр. ОСОБА_1 (а.с.5).

Генеральний план земельної ділянки в м. Ромни по вул. Пролетарської Солідарності (на даний час вул. Гостиннодвірська), виділеної для гаражного будівництва, погоджено з заступником міського голови, головним архітектором міста, управління Держкомзему в м. Ромни Сумської області, головним державним санітарним лікарем Роменського району, Роменським районним відділом Управління державної техногенної безпеки в Сумській області, начальником ГУМГ, Роменським УЕГГ, Роменським РЕМ, ПП «Аква-сервіс» та ПП «Сток-сервіс» (а.с.6).

В 2007 році позивачем було побудовано гараж цегляний з шиферною покрівлею, площею 29,3 кв. м в м. Ромни по вул. Гостиннодвірській № 23-Б/4, що вбачається з характеристики (а.с.15).

Згідно договору оренди землі від 12 травня 2016 року, укладеного між Роменською міською радою в особі міського голови ОСОБА_2 та ОСОБА_1, позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування капітального ремонту гаражу та зберігання свого транспортного засобу, яка знаходиться в м. Ромни по вул. Гостиннодвірській, 23-Б/4, загальною площею 0,0034 га кадастровий номер якої: :05:015:0128. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва 0,0034 га становить 9004,22 грн. (а.с.8-10).

Технічний паспорт на гараж в м. Ромни по вул. Гостиннодвірській № 23-Б/4 виданий ОСОБА_1 (а.с.14).

Листом виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 18 жовтня 2016 року позивачу розяснено, що питання реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність обєкта до експлуатації відноситься до компетенції Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області (а.с.16).

Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області позивачу відмовлено у прийнятті в експлуатацію самовільно збудованого гаража (а.с.17-18).

Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу набуття права власності на новостворене нерухоме майно, які регулюються ст.ст. 375, 376 ЦК України.

Стаття 375 ЦК України передбачає, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Частинами 1,2 і 5 статті 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Аналіз норм ч. 3 ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними (п. 12).

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни (п. 14).

Виходячи зі змісту частини третьої статті 376 ЦК, при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування, або з власником земельної ділянки, на якій розміщено майно, укладено договір суперфіцію (частина перша статті 413 ЦК) відповідно до її цільового призначення. Вирішуючи справи такої категорії, суд має виходити з того, що надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно чи укладення договору суперфіцію може відбутися як до пред'явлення позову до суду, так і після цього (п. 15).

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд не повинен враховувати час передачі земельної ділянки у власність або надання її у користування, або укладення договору суперфіцію, у тому числі в період розгляду справи, оскільки такі дії свідчать про визнання за позивачем права на забудову з боку власника (користувача) земельної ділянки (п. 18).

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій обєкту та інженерних мереж, гараж № 4 за адресою: м. Ромни Сумської області, вул. Гостиннодвірська № 23/Б знаходиться в задовільному стані і його можливо експлуатувати в подальшому (а.с.43-46).

Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Такий висновок склався з тих підстав, що право власності позивача на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на наданій для цих потреб земельній ділянці ніким не заперечується, і даних що це порушує права інших осіб сторонами не надано.

Керуючись ст. ст. 375,376 ЦК України, п. 12, 14, 14, 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», ст. 10, 60, 212 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МА 182048, виданий 24.09.1996 року Роменським МРВ УМВС України в Сумській області), право власності на капітальний гараж, розташований в м. Ромни Сумської області по вул. Гостиннодвірській, 23б.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні - з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_3