Справа № 189/1815/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Лукінова К.С.

при секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: опікунська рада при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2, третя особа: опікунська рада при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини, посилаючись на те, що він та відповідачка мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час вони з відповідачкою ОСОБА_2 будь-яких відносин не підтримують та проживають окремо. Неповнолітній син проживає окремо від позивача з відповідачкою. Позивач, як батько неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, бажає з ним спілкуватися та приймати участь у його вихованні, про що він неодноразово звертався до відповідачки ОСОБА_2 з проханням надавати йому можливість особистого спілкування з дитиною та брати участь у його вихованні за адресою проживання позивача, однак у даному проханні йому було відмовлено, що фактично є перешкодою в спілкуванні з дитиною. Через ці обставини позивач звернувся із відповідною заявою про усунення перешкод у спілкуванні із сином до опікунської ради про виконкомі Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, і за результатами розгляду заяви позивача було прийнято рішення від 24.11.2016 року про усунення перешкод в спілкуванні позивача з його неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання йому можливості спілкуватися з ним з 17.00 години пятниці до 10.00 години неділі за місцем проживання позивача за умови, що дитина здорова, або ж призначений курс лікування не буде порушений. Незважаючи на це, вказане рішення відповідачкою ОСОБА_2 фактично ігнорується, не виконується та вона продовжує чинити позивачу перешкоди в спілкуванні з сином, що було зафіксовано. Просив зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його вихованні; зобовязати ОСОБА_2 надавати можливість ОСОБА_1 спілкуватися із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання ОСОБА_1 щотижня з 17.00 години пятниці до 17.00 години неділі за місцем проживання ОСОБА_4 у смт. Покровське, вул.. 50 років Жовтня, 99 Покровського району Дніпропетровської області; судові витрати покласти на відповідачку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на часі спілкування з дитиною з 17.00 години пятниці до 17.00 години неділі пояснивши, що позов він підтримує на підставі поданої позовної заяви та вказавши на те, що позивач має змогу доглядати та лікувати дитину. Батьки дитини мають рівні права та обовязки щодо утримання, виховання та догляду за дитиною. Після рішення опікунської ради відповідачка взагалі перестала давати позивачу дитину, через що позивач звернувся до компетентних органів та зафіксував ці обставини. Тобто фактично відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні та вихованні дитини. Крім того, позивач не приходив до дитини в нетверезому стані, що також підтверджується наявними в справі доказами.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав частково, вказавши, що неповнолітній ОСОБА_7 є дитиною-інвалідом та страждає на тяжку психіатричну хворобу і потребує постійного догляду та лікування матері і перебування дитини в нічний час у батька може негативно вплинути на хід лікування дитини.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що відповідач жодного разу не звертався до неї з проханням взяти дитину, а зверталась його мати, якій вона завжди давала дитину. Одного разу вона відмовила матері позивача, оскільки остання була в нетверезому стані, через що і почався цей конфлікт. Дитина є хворою на тяжку психічну хворобу: розумово відстає від своїх однолітків, майже не балакає, а лише спілкується звуками та жестами, які вона навчилась розуміти. Син не в змозі самостійно себе обслуговувати. Дитина проходить курс лікування і визнаний дитиною-інвалідом. Вона заперечує давати дитину позивачу в нічний час, так як це може вплинути негативно на дитину.

В судове засідання представник третьої особи не з'явилась, направивши заяву про розгляд справи в їх відсутності.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сімейним лікарем та спостерігає і має на обліку неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Цей хлопчик є особливим, з вадами психічного розвитку, через що визнаний дитиною-інвалідом. Давати розшифровку діагнозу вона не має права. Дитина потребує постійного догляду і лікування. Дитина має уникати будь-яких стресів і виховуватись доброзичливо, позитивно. Можливість надавати дитину батьку на певний час без матері можливо визначити тільки з того, як сама дитина ставиться до свого батька.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено наступне:

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (а.с. 3).

Згідно копії протоколу № 6 від 24.11.2016 року опікунської ради при виконкомі Покровської селищної ради, вирішено рекомендувати ОСОБА_2 надавати можливість батькові спілкуватися з сином. Спілкування можливе з 17 години пятниці до 17.00 неділі, за умови, що дитина здорова, або ж призначений курс лікування не буде порушений (а.с. 4).

Згідно копії інформації, листів та відповідей Покровського ВП та депутатів видно, що ОСОБА_1 мав намір забрати сина ОСОБА_10 до себе додому, але у побаченні з сином йому було відмовлено ОСОБА_2 у категоричній формі (а.с. 5,28,29,30,31,32,33,34,35,36,37,38).

Згідно копії медичної документації видно, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагноз: тяжка розумова відсталість, гіпердинамічний синдром F72.0, за відділенням не контактний, психічні функції стійко порушені, обмеження життєдіяльності 3 та 4 ступеню за категоріями: здатність до самообслуговування, орієнтації, здатність до спілкування, контролю за своєю поведінкою, здатність до навчання, трудової діяльності "дитина-інвалід підгрупи А". Потребує постійного стороннього догляду (а.с. 24, 25, 54-62).

Таким чином, суд вважає доведеним в ході розгляду справи той факт, що дійсно ОСОБА_2 перешкоджала ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з їх спільним неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що також не було заперечене відповідачкою в ході розгляду справи по суті в суді.

Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає на тяжку хворобу, що робить спілкування з ним особливим, та ця дитина потребує постійного догляду та доброзичливості в спілкування, крім того має уникати будь-яких стресів.

Вивчити в ході розгляду справи взаємовідносини між батьком дитини та дитиною не надалося можливим, так само як і не надалося можливим вивчити ставлення дитини до ОСОБА_1

Однак, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) в частині 1 статті 3 встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частини 2 статті 3 цієї Конвенції встановлено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Таким чином, при вирішенні даного спору суд повинен виходити з інтересів дитини.

В ході розгляду справи було встановлено звичайний ритм життя дитини, її звички тощо. Так було встановлено, що дитина є інвалідом та страждає на тяжку психічну хворобу, у будні дні відвідує дитячий садочок за можливості. Крім того дитина має приймати курс лікування. Ці обставини не були заперечені сторонами в ході розгляду справи.

Згідно ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитни.

Згідно ст.. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Таким чином, враховуючи інтереси дитини, вік дитини, стан здоров'я дитини та інші обставини справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме зобовязанню відповідачки надавати можливість позивачу спілкуватися зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_10 за місцем проживання відповідачки щотижня у суботу з 11 години до 17 години в присутності ОСОБА_2, а в решті позовних вимог відмовити.

Крім того, з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись Конвенцією про права дитини, ст..ст. 141, 150, 151, 153, 155, 159 СК України, ст..ст. 88, 209-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: опікунська рада при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та надавати можливість ОСОБА_4 спілкуватися та приймати участь у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання ОСОБА_2 в смт. Покровське по вул.. Набережна, 332 Покровського району Дніпропетровської області кожного тижня, щосуботи з 11:00 години по 17:00 годину - в присутності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: К.С. Лукінова