АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Полішук Н.В., Шахової О.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі законних представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року,

встановила:

У квітні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»звернулося до суду з вказаним позовом.

Позов обґрунтовувало тим, що відповідачами не виконуються умови кредитного договору від 11 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, банк просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 11 394 957 грн. 71 коп. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,00 кв.м., жилою площею 46,70 кв.м., шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, виселити та визнати такими, що втратили право користування усіх зареєстрованих мешканців квартири.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасуватирішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Протокольною ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року залучено до справи правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Лютікова Сергія Васильовича.

В судовому засіданні представник Лютікова С.В. вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що звернення стягнення на предмет іпотеки є неможливим на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний № 71-08-И/33.

Розмір кредиту: 247 000 доларів США.

Процентна ставка: 16 % річних.

Строк: до 10 липня 2028 року.

Цільове призначення: для придбання 3-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 91,00 кв.м.

До кредитного договору було укладено ряд додаткових угод.

11 липня 2028 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Згідно іпотечного договору від 11 липня 2008 року ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно належне їй на праві власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,00 кв.м., жилою площею 46,70 кв.м.

У зв'язку із неналежним виконання зобов'язань, станом на 26 листопада 2014 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором склала 11 394 957 грн. 71 коп., з яких:

- сума строкової заборгованості за кредитом в розмірі 221 577,60 дол. США, що еквівалентно 3 317 694 грн. 70 коп.;

- сума простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 12 996,07 дол. США, що еквівалентно 194 590 грн. 94 коп.;

- сума строкової заборгованості за відсотками в розмірі 2 710,63 дол. США, що еквівалентно 40 586 грн. 43 коп.;

- сума простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 144 763,49 доларів США, що еквівалентно 2 167 552 грн. 42 коп.;

- пеня, нарахована за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам в розмірі 5 674 533 грн. 22 коп.

06 квітня 2012 року банком направлено лист-вимогу № 9-242200/3/45 про усунення порушень умов кредитного договору, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Вказана вимога була залишена відповідачами без уваги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги банку не підлягають задоволенню, на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Такий висновок суду є помилковим.

Даний закон є лише підставою, при обґрунтованості позовних вимог, для зупинення звернення стягнення на предмет іпотеки, а не для відмови у такому зверненні.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права; неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, рішення суду від 25 травня 2016 року постановлено з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Утім позовні вимоги не підлягають задоволенню з інших підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Отже вищенаведеним законом визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотечний договір від 11 липня 2008 року дублює положення Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, оскільки банк не звертався до відповідача за згодою на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, тому колегія суддів знаходить необґрунтованими вимоги банку про визнання права власності на предмет іпотеки в судовому порядку.

Через відсутність підстав для задоволення основної позовної вимоги: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього, - не підлягають задоволенню вимоги, які є похідними: виселення та визнання такими, що втратили право користування усіх зареєстрованих мешканців квартири.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі законних представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: Н.В. Поліщук

О.В. Шахова