Справа № 521/452/17
Номер провадження 2/521/2331/17
У Х В А Л А

"16" січня 2017 р. суддя Малиновського районного суду м. Одеси Лічман Л.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2017 р. поштою до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1, у якій він просив визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 155,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Марата, 86.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на наступне.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, яка є рідною сестрою ОСОБА_2 Після смерті їх батька у спадок залишився житловий будинок у м. Одесі по вул. Марата, 86, який перебував у поганому технічному стані, підлягав ремонту, були проблеми з документами, оскільки право власності на нього та земельну ділянку не зареєстровано. Між спадкоємцями досягнуто домовленості щодо зазначеного будинку. На виконання своїх зобовязань ОСОБА_1 добудував будинок та провів його капітальний ремонт. Після виконання зобовязань зі сторони ОСОБА_1 залишилося укласти договір дарування ? частини будинку між позивачем та відповідачем, однак ОСОБА_2 ухилилася від укладення договору та звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні приватною власністю шляхом виселення.

Позивач вказує, що за його кошти збільшено вартість житлового будинку та якісно його покращено., в результаті чого вартість будинку значно перевищує вартість матеріалу, та вважає, що у нього є всі підстави для визнання права власності на спірний будинок.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Таким чином, позивачеві необхідно зазначити обєкти, з яких складається спірний житловий будинок, з зазначенням їх площі.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору, однак сума сплаченого судового збору не відповідає розміру, встановленому законодавством.

Згідно з відміткою на конверті про поштове відправлення, у якому надійшла позовна заява, її направлено 30.12.2016 р., а тому визначення розміру судового збору підлягає за ставками, чинними на дату направлення позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України про «Державний бюджет на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Відповідно ч. 2 ст. 80 ЦПК та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

У наданому 13.01.2017 р. клопотанні представник позивача просила відстрочити сплату судового збору через скрутний матеріальний стан позивача, додавши копію індивідуальних відомостей про застраховану особу УПФУ за формою ОК-5 від 24.02.2015 р. про отримання пенсії за період з 2001 по 2006 роки.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підставі зазначеного та керуючись ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», вважаю, що у задоволенні клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі необхідно відмовити, оскільки на підтвердження матеріального стану ОСОБА_1 надано не актуальні відомості про його матеріальний стан, а дані про розмір пенсії за період з 2001 по 2006 роки, що не може слугувати належним підтвердженням матеріального стану позивача.

Зважаючи на викладене, та приймаючи до уваги той факт, що позовні вимоги ОСОБА_1 містять вимоги майнового характеру, суд приходить до висновку, що сума сплаченого судового збору вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна та визначає суму судового збору за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 6890 грн. 00 коп., а з врахуванням вже сплачених 2000 грн. 00 коп., позивачеві необхідно доплатити суму у розмірі 4890 грн. 00 коп. (6890,00 2000,00).

Отже, подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

С У Д Д Я

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків заяви строк - 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали.

У задоволенні клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі - відмовити.

Розяснити позивачеві, що у разі невиконання вищевказаних вимог у встановлений суддею строк заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу, а також право на подачу повторного клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: