У Х В А Л А

17.03.2017 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16.03.2017 року звернувся до суду з цим позовом із вимогою розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 29.01.1994 року виконкомом Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, доходжу наступного.

У відповідності до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Визначена ч.2 ст.110 ЦПК України альтернативна підсудність справ за вибором позивача, зокрема позовів про розірвання шлюбу, передбачає можливість їх предявлення за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача; а також за домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Дана заява подана із порушенням вимог ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не аргументована альтернативна підсудність даного спору окрім застереження факту народження неповнолітньої дитини, однак, не вказано обставин та не зазначено доказів перебування останньої на утриманні самого позивача, лише що серед іншого може підтверджувати відповідну підсудність згідно вказаних вимог закону, оскільки застережене у позові зареєстроване місце проживання відповідача вочевидь не відноситься до території Жмеринського району Вінницької області; також до позову не додано оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, про необхідність здійснення чого безальтернативно застережено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", за обставин чого передбачено застосування ст.121 ЦПК України.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати ст.119 ЦПК України; у звязку з цим суди мають звертати особливу увагу на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовна заява подана без додержання вимог ст.119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 119-121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху, про що повідомити позивача та надати йому для усунення недоліків триденний термін з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вернік В.М.