Справа № 403/927/16-ц
провадження №2/403/21/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 січня 2017 р. смт. Устинівка Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши позову заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, а саме: будинку № 13 по вулиці Шевченка в с.Інгульському, який було збудовано в період шлюбу; коштів в «ПриватБанку» , що знаходяться на депозитному рахунку відповідача та автомобіля CHERI А15 Amulet, державний номерний знак ВА 1802 . У відповідності до п.п.4 та 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст.119 ЦПК України повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК України. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суддею встановлено, що подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам п.п. 5, 6 ст.119 ЦПК України, а саме: позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Суддею встановлено, що позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначених вище будинку, коштів у «Приватбанку» та вартості автомобіля. Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову визначаться у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна. Позивачем у позовній заяві визначена ціна позову 55 000 грн.. При цьому вказана сума визначена позивачем, виходячи з її особистої оцінки: вартості будинку, що на її думку становить 40 000 грн.; суми коштів, що знаходяться на депозитному рахунку відповідача, в розмірі 30 000 грн., а також вартості автомобіля 40 000 грн.. При цьому в доданих до позовної заяви документах відсутня оцінка майна, яке є предметом спору, що відповідно позбавляє суд встановити належну достовірну ціну позову та відповідно перевірити відповідність суми сплаченого позивачем судового збору при подачі даного позову до суду вимогам п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру. При цьому суд не може брати до уваги визначену позивачем вартість кожного з обєктів, включених нею до спільного майна подружжя, оскільки така оцінка майна носить субєктивний характер і не підтверджується жодними письмовими доказами (документами) чи розрахунками, якими

керувалась позивач при визначенні ціни позову. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог зазначено лише про те, що вказане вище майно є спільним майном подружжя і спір щодо його поділу не вирішено у добровільному порядку. Зазначене формулювання не може братись до уваги судом як належне обґрунтування позовних вимог, оскільки не підтверджене відповідними письмовими доказами, а саме: щодо будинку відсутність правовстановлюючих документів на будинок, як доказів належності його на праві спільної сумісної власності подружжя та оформлення на нього права власності у встановленому законом порядку; щодо грошових коштів на депозитному рахунку відповідача відсутність доказів на підтвердження наявності такого депозитного рахунку, з якого часу, у звязку з чим він був відкритий, джерело походження грошових коштів, які були зараховані на вказаний рахунок; щодо автомобіля CHERI А15 Amulet, державний номерний знак ВА 1802 докази на підтвердження того, що вказаний автомобіль є спільним майном подружжя та був придбаний за час шлюбу за спільні кошти, а не перебуває у володінні відповідача на іншій правовій підставі. Крім того, позивач вказує в позовній заяві на неможливість подання до суду копії правоустановчих документів та прохає суд витребувати ці документи у відповідача, посилаючись на ст.137 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. Суддею встановлено, що позивачем при заявленні клопотання про витребування доказів не дотримано вимог ч.2 ст.137 ЦПК України, зокрема, у заяві про витребування доказів маж бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. Натомість із змісту самої позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається, в чому полягають складнощі позивача в отриманні таких доказів, адже, крім відповіді на запит адвоката стосовно надання інформації про власника автомобіля, позивачем не надано жодних доказів звернення до відповідача чи відповідних органів державної влади, посадових осіб з метою отримання інформації на підтвердження заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суду не надано доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача щодо добровільного поділу майна, що є спільною сумісною власністю. Таким чином, з урахуванням вимог ст.119 ЦПК України вважаю, що вирішити питання про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 про розділ спільного майна подружжя неможливо без усунення вищевказаних недоліків позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали. З огляду на викладене, у відповідності до ст.121 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного майна подружжя підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків заяви, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного майна подружжя, залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви в пять днів з дня отримання копії даної ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області С. Ю. Атаманова