АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №644/2139/16-ц Головуючий суддя І інстанції Бугера О. В.
Провадження № 22-ц/790/1005/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ фірма «Елавус ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, та компенсацію за нараховану та не виплачену заробітну плату, третя особа ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсацію за нараховану та не виплачену заробітну плату.

В обґрунтування позову зазначає, що з 01 липня 2010 року по 15 жовтня 2013 року він працював в ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на посаді головного механіка.

15 жовтня 2013 року його звільнено за згодою сторін на підставі ст.36 КЗпП України.

Наказом Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17 квітня 2014 року з відповідача стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2013 року по жовтень 2013 року в сумі 16141,39 гривень.

Кошти отримані в повному обсязі лише 03 грудня 2015 року.

Його середньоденна заробітна плата складає 259,09 гривень. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16 жовтня 2013 року по 02 грудня 2015 року за 413 робочих днів складає 107004,17 грн.

Компенсація за нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 02 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції становить 84486,32 грн.

Просить стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку у сумі 107004,17 грн. та компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції в сумі 84486,32 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Подав письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідно до судового наказу було стягнуто заборгованість на користь позивача, але оскільки власник товариства не був проінформований щодо справи, то наказ не було оскаржено. Достовірність даних в розрахункових листах перевірити не є можливим внаслідок захоплення території підприємства невідомими особами та заволодіння документацією. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року затверджено кредиторські вимоги до відповідача, у тому числі й вимоги позивача у розмірі 16141,39 гривень. Кредиторська вимога позивача була виконана в грудні 2015 року ТОВ «Центр Нерухомості - Рідна Україна» як представником засновника товариства в порядку ст.528 ЦК України. Ухвалою від 15 жовтня 2016 року провадження у справі про банкрутство припинено у зв'язку із задоволенням всіх кредиторських вимог. Просив врахувати, що частина друга ст.117 КЗпП України не передбачає виплату компенсації за період до фактичного розрахунку по заборгованості на відміну від частини першої ст.117. Відповідальність передбачена ст.117 КЗпП України настає за наявності сукупності юридичних фактів, в тому числі наявності вини у діях власника, або уповноваженої особи. Оскільки підприємством значний обсяг продукції постачався на митну територію Російської Федерації, а з 14 серпня 2013 року відбулась фактична блокада поставок товарів з України на територію Російської Федерації, окрім того з січня 2014 року значно обмежилась поставка продукції до АР Крим, підприємств, що розташовані на території м.Донецька та Донецької області, та як наслідок падіння обсягів виробництва продукції, це фактично унеможливило наявність у діях підприємства винних дій, які потягнули за собою несвоєчасне проведення розрахунків підприємств. Окрім того, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки три місяці слід відраховувати з моменту публікації оголошення у пресі про банкрутство від 24 червня 2015 року. Також позивачем невірно проведено розрахунок компенсації. А саме, величина приросту індексу споживчих цін з листопада 2013 року по листопад 2013 року складає 73,23%, тому сума компенсації повинна складати за період з листопада 2013 року по листопад 2015 року 11820 гривень 15 копійок.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період затримки розрахунку за період з 16 жовтня 2013 року по 02 грудня 2015 року в розмірі 107004,17 гривень, компенсацію за нараховану та невиплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції в розмірі 10669 гривень 46 копійок, а всього 117673 гривні 63 копійки.

Стягнуто з ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на користь держави судовий збір в сумі 1177 гривень 66 копійок.

В апеляційній скарзі ТОВ ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД» просить рішення суду у частині стягнення 107004 грн. 17 коп. скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Зазначають, що 01 листопада 2013 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до Держаного підприємства «ЗАВОД ЕЛЕКТРОНМАШ» на посаду майстра дільниці №3, тому розмір компенсації є невірним.

Крім того, з урахуванням ухвали Господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року вимоги позивача про стягнення 107 004 грн. 17 коп. є погашеними.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 працював в ТОВ «ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД» на посаді головного механіка з 01 липня 2010 року по 15 жовтня 2013 року.

Остаточний розрахунок з позивачем проведено не було.

Наказом суду від 17 квітня 2014 року з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість за період з серпня 2013 року по жовтень 2013 року у сумі 16141 грн. 39 коп.

Фактично ця сума була виплачена 03 грудня 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України N 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Не можна вважати спором про розмір сум, належних до виплати при звільненні, спір про відрахування із заробітної плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він вирішується в іншому встановленому для нього порядку.

Стягуючи з відповідача 107004 грн. 17 коп. за період з 16 жовтня 2013 року по 02 грудня 2015 року заробітну плату за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд першої інстанції обґрунтовано виходив з встановлених обставин щодо не проведення розрахунку тривалий час та вимог закону, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання відповідача, що позивач після 16 жовтня 2013 року працює та отримує заробітну плату за іншим місцем роботи, що впливає на розмір стягнутої суми - безпідставне, оскільки вимогами трудового законодавства не передбачено зменшення цієї суми; ч.3 ст. 117 КЗпП України виключено на підставі Закону № 3248-IV від 20 грудня 2005 року.

Що стосується посилання відповідача, що вимоги позивача є погашеними, то колегія виходить з наступного.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року порушено провадження про банкрутство ТОВ «ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД» та затверджено кредиторські вимоги до товариства, у томі числі і кредиторські вимоги ОСОБА_1 у сумі 16141 грн. 39 коп., які стягнуто наказом суду від 17 квітня 2014 року.

Фактично кошти виплачено 03 грудня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року припинено провадження про банкрутство ТОВ «ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД»; дію мораторію на задоволення вимог кредиторів припинено, тобто, підприємство є діючим.

Вважаються погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений законом строк або відхилені господарським судом.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за час затримки по день фактичного розрахунку до таких вимог не відносяться.

Безпідставне посилання товариства щодо пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, визначеного ст. 233 КЗпП України.

Остаточний розрахунок з ОСОБА_1 проведено 03 грудня 2015 року. З позовом він звернувся 01 березня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД» - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: