АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1, про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя, в якій просила накласти арешти на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї заяви посилалась на те, що у разі не забезпечення її позову про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя, існує ризик невиконання рішення суду. При цьому зазначала про те, що також в Оболонському районному суді м. Києва розглядається справа за позовом ОСОБА_1, про зняття арешту з майна, де об'єктом спору у обох справах є квартира АДРЕСА_1.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Справа № 756/6461/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2958/2017
Головуючий у суді першої інстанції:Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог, посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що спірне майно передано в іпотеку та накладення на нього арешту порушує права іпотекодержателя.

Апелянт посилається на те, що навіть у разі визнання за позивачем права власності на половину квартири, статус переданого в іпотеку майна все одно не зміниться та у разі його втрати через невиконання зобов'язань, позивач зможе претендувати тільки на відповідну компенсацію вартості майна від відповідача.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повідомлявся про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за його відсутністю.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1, про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у повному обсязі оскільки позов стосується поділу майна.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо майна.

Однією із вимог позивача є визнання за нею права власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, на яку і було накладено арешт судом, то відповідно до вимог процесуального закону позов позивача може бути забезпечений для виконання рішення суду у майбутньому.

Колегія суддів вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову, у вигляді накладення арешту, є необхідним та обґрунтованим, оскільки невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Щодо вимог іпотекодержателя на спірне майно, то колегія суддів звертає увагу на те, що предметом апеляційного розгляду є можливе порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону при забезпеченні позову.

Жодних порушень з боку суду першої інстанції при забезпеченні позову не встановлено, а вимоги позивача забезпеченні з дотриманням вимог процесуального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Ухвалу суду першої інстанції належіть залишити без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді