Справа № 595/146/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Пастушак І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права на спадкове майно, згідно уточнених позовних вимог просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, яка померла 18 серпня 2014 року, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Технічна,32 в с.Озеряни, Бучацького району Тернопільської області, земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,27 га, розташовану на території Озерянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, кадастрові номера 010010195 та 010010683.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 серпня 2014 року в с.Озеряни Бучацького району померла ОСОБА_4.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Технічна,32, с.Озеряни, Бучацького району Тернопільської області, та земельної ділянки. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, та на земельну ділянку, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Представник позивача згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, згідно поданих заяв позов визнають. На спадкове майно не претендують, просять суд розглядати справу у їх відсутності.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

18 серпня 2014 року в с.Озеряни Бучацького району померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 170780, виданим Озерянською сільською радою Бучацького району.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, у виді: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Технічна,32, с.Озеряни, Бучацького району Тернопільської області; земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,27 га, розташованої на території Озерянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, кадастрові номера 010010195 та 010010683, що підтверджується розпорядженням голови Бучацької райдержадміністрації № 612 від 25.11.2005 року, копією державного акту серії Яг № 010893.

Згідно свідоцтва про народження серії I-ИД № 254936, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 є матірю позивачки.

Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала разом з нею, що підтверджується довідкою № 1058 від 28.11.2016 року, виданою Озерянською сільською радою Бучацького району.

Відповідно до розяснення, виданого Бучацькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_4 до нотконтори не було подано, в звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після її смерті на імя ОСОБА_1 є неможливим.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спадщину після смерті ОСОБА_4 не претендують.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнанняправа власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Інших осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, ст.ст.1220-1223, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 18 серпня 2014 року, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Технічна,32, в с.Озеряни Бучацького району Тернопільської області, та земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,27 га, розташовану на території Озерянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, кадастрові номера 010010195 та 010010683.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5