Справа №2-1463/10 13.03.2017 13.03.2017 13.03.2017
Провадження №22-ц/784/325/17
Справа № 2-1463/10
Провадження №22-ц/784/325/17 Суддя по 1 інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Рішення

Іменем України

13 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю:

- представника позивача Чуб А.І.,

- представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2010 року ухвалене за позовом Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

01 грудня 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Український Професійний Банк» (далі - Банк) вернулося з вищезазначеним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3, який обґрунтовувало наступним.

16 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 757, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 16 399, 70 дол. США, з яких: 15 500 дол. США на придбання автомобіля та 899, 70 дол. США на оплату страхових платежів та зобов'язався до 10 жовтня 2012 року повернути кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором того ж дня, з ОСОБА_6 укладено договір застави транспортного засобу автомобіля марки BYD, модель F 3, 2007 року випуску, легковий седан - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1 та з ОСОБА_3 трьохсторонній договір поруки. За договором поруки ОСОБА_3 зобов'язалася нести солідарну відповідальність перед Банком разом з позичальником за його зобов'язанням.

В січні 2009 року позичальник допустив порушення умов договору щодо сплати щомісячних платежів.

У зв'язку з тим, 29 січня 2009 року позивач направив позичальнику претензію, встановив строки для сплати цієї заборгованості.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, позивач просив достроково стягнути у солідарному порядку з відповідачів станом на 01 грудня 2009 року кошти в сумі 13 824, 76 дол. США, що еквівалентно 110 429 грн. 42 коп. та судові витрати в сумі 1 224 грн. 29 коп.

-2-

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2010 року, описку у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 09 серпня 2010 року, позов Банку задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь Банку 13 824, 76 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 01 грудня 2009 року складає 110 429 грн. 42 коп. заборгованості та 1104 грн. 29 коп. судового збору і 120 грн. інформаційно-технічних витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на припинення поруки ОСОБА_3 з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову стосовно солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 757. За умовами цього договору ОСОБА_6 отримав право скористатись кредитом у вигляді відкличної кредитної лінії, що не поновлюється з лімітом заборгованості 19 998, 50 дол. США, терміном до 10 жовтня 2012 року та сплатою 12 % річних. Позичальник отримав кредит в сумі 16 399, 70 дол. США, у тому числі: 15 500 дол. США на придбання автомобіля та 899, 70 дол. США на оплату страхових платежів.

Того ж дня, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, Банк уклав з позичальником ОСОБА_6 договір застави транспортного засобу автомобіля марки BYD, модель F 3, 2007 року випуску, легковий седан - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, а також з ОСОБА_3 тристоронній договір поруки, за яким ОСОБА_3 виступила поручителем і зобов'язалася нести солідарно з ОСОБА_6 відповідальність за виконання останнім зобов'язань за кредитним договором.

Як встановлено взяті на себе обов'язки Банк виконав у повному обсязі, надавши кредит на умовах укладеного кредитного договору.

В той же час, внаслідок невиконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань, станом на 01 грудня 2009 року у нього виникла заборгованість у розмірі 13 824, 76 дол. США, із яких: 10 947, 04 дол. США - заборгованість по строковому кредиту, 2 592, 47 дол. США - заборгованість по простроченому кредиту, 285 дол. США - заборгованість по прострочених процентах.

Вказані обставини сторони не оспорювали.

Суд першої інстанції установивши такі факти, вірно визначився із характером спірних правовідносин, та врахував положення ст. 559 ЦК України.

Задовольняючи позов, пред'явлений до позичальника ОСОБА_6 і поручителя ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що сторони по справі перебували у договірних правовідносинах, підставами виникнення яких є кредитний договір та договір поруки, та обґрунтовано вважав невиконання позичальником своїх зобов'язань достатньою підставою для стягнення заборгованості з поручителя солідарно з ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення тим зобов'язання.

-3-

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У кредитному договорі, укладеному між Банком та ОСОБА_3 строк виконання основного зобов'язання визначений пунктом 1.3., якими встановлено, що строк кредиту до 10 жовтня 2012 року (а.с. 9).

З договору поруки, укладеному між Банком та відповідачем ОСОБА_3, вбачається, що в ньому встановлено строк до 10 жовтня 2012 року, після якого порука припиняється (а.с.21).

Тому, в цьому разі, підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

З матеріалів справи вбачається, що в січні 2009 року позичальник ОСОБА_6 не в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором по сплаті щомісячного платежу.

У зв'язку з тим, 29 січня 2009 року позивач надіслав на адресу позичальника повідомлення про сплату лише простроченої заборгованості у сумі 193, 74 дол. США. За змістом цього повідомлення позивач вимог про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_6 не пред'являв, а отже не змінював строк виконання основного зобов'язання.

01 грудня 2009 року Банк пред'явив в суд даний позов.

За таких обставин, у позивача, як кредитора, виникло право пред'явити вимогу до поручителя ОСОБА_3 про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо виконання умов договору до закінчення строку, встановленого в договорі поруки, тобто в строк до 10 жовтня 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач пред'явив позов до поручителя ОСОБА_3 спільно з позичальником 01 грудня 2009 року, тобто з дотриманням визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України строку.

Оскільки вимоги про виконання основного зобов'язання були заявлені до поручителя ОСОБА_7 до закінчення строку, установленого договором поруки, то у силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука не припинилась, що не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог кредитора про стягнення з поручителя заборгованості за основним договором. Тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя солідарно з позичальником, є вірним.

При цьому, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верхового Суду України, висловленій у постанові у справі № 6-53 цс 14 від 17 вересня 2014 року.

Отже, суд правильно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права.

Водночас, стягуючи в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача судові витрати суд допустив помилку, оскільки положеннями ст. 88 ЦПК України не передбачено розподіл судових витрат в такому порядку.

-4-

У зв'язку з тим, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення в частині розподілу судових витрат слід змінити та стягнути з відповідачів на користь позивача по 552 грн. 15 коп. судового збору та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

Рішення суду в частині вирішення позову пред'явленого до ОСОБА_6 не переглядалося, виходячи із меж апеляційної скарги.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2010 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний Банк» по 552 грн. 15 коп. судового збору та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова