Справа № 136/1820/17
провадження № 2/136/707/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" грудня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача обґрунтовуючи його підставність тим, що 22.11.1993 померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим 14.05.1992 ОСОБА_2, відповідно до якого вона заповіла належне їй майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, оскільки ОСОБА_3 від спадщини відмовився, у силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, а інші спадкоємці відсутні, спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку щодо житлового будинку, що розташований в смт. Турбів Липовецького району, Вінницької області, по вул. Чкалова, 45 (раніше 37), після смерті ОСОБА_2, яка померла 22.11.1993, позбавлена можливості. За наслідками поданих документів нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що заявником було подано правовстановлюючий документ, що не відповідав вимогам Закону України «Про нотаріат», зокрема неможливо визначити, яка частка житлового будинку, що підлягав поділу, належала спадкодавцеві, відсутня адреса будинку, а також у самому заповіті не зазначено адреси місцезнаходження спадкового майна. Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, що увійшло до спадкової маси у вигляді 57/100 частки житлового будинку, що розташований в смт. Турбів Липовецького району, Вінницької області, по вул. Чкалова, 45 (раніше 37), після смерті ОСОБА_2, яка померла 22.11.1993.

В судове засідання позивач не з'явилась, однак в адресованій суду заяві просила суд позов задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за її відсутності.

Представник Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова надав суду заяву, в якій зазначив про визнання позову, не заперечував проти його задоволення, просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні на підставі наявних у суду матеріалів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

В позові позивач просив суд про витребування доказів, а саме: матеріалів спадкової справи до майна померлого 23.11.1993 ОСОБА_2, які були витребувані судом.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, та визначившись із змістом спірних правовідносин, встановив, що 22.11.1993 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-АМ №271422 (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів спадкової справи № 182/2017 встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась за заповітом вчиненим 14.05.1992 спадкодавцем та посвідченим секретарем Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, зареєстрованим в реєстрі за №206, відповідно до якого ОСОБА_2 заповіла належний їй житловий будинок, який знаходиться в смт. Турбів в рівних долях: ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Згідно письмової заяви (Спадкова справа а.с.3), ОСОБА_3 від спадщини відмовився. Інші спадкоємці, які б мали право на спадкування за наявності заповіту, - відсутні.

Згідно довідки № 1824, 1826 від 14.06.2017, виданої виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області (Спадкова справа а.с.6), судом встановлено, що ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом шести місяців з дня смерті бабусі ОСОБА_2, яка померла 22.11.1993, спадщину прийняла фактично, шляхом вступу в управління та володіння майном, оскільки робила поточні ремонти, обробляла земельну ділянку, користувалась особистими речами.

Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, яка спадщину прийняла, в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, зокрема ЦК УРСР, отож вона їй належить з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК УРСР).

24.10.2017 приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на імя позивача свідоцтва про право на спадщину на 57/100 частки житлового будинку, розташованого в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, по вул. Чкалова, 45 (раніше 37). Вказана відмова нотаріуса мотивована тим, що заявником було подано правовстановлюючий документ на нерухоме майно, що не відповідав вимогам Закону України «Про нотаріат», з якого неможливо визначити, яка частка житлового будинку, що підлягав поділу, належала спадкодавцеві, відсутня адреса будинку, а також у самому заповіті не зазначено адреси місцезнаходження спадкового майна.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 06.10.1976 встановлено (а.с.12), що власником житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, по вул. Чкалова, 37, являється ОСОБА_4.

Як убачається із Витягу з рішення виконавчого комітету Турбівської селищної ради №48 від 24.09.1987, було проведено впорядкування нумерації житлових будинків, а тому житловому будинку № 37, 45, що розташований по вул. Чкалова, користувачем якого являється ОСОБА_4, обєкту присвоєний номер 45 (а.с.12).

Із довідки виданої КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 17.10.2016 за № 73 встановлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 1986 на житловий будинок з прибудовами за № 45 по вул.. Чкалова, в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, державна реєстрація права власності на житловий будинок була проведена за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності від 06.10.1976, виданого виконавчим комітетом Турбівської селищної ради депутатів трудящих на підставі рішення № 19 від 05.10.1976.

Згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 14.12.1976, встановлено, що належний ОСОБА_4 житловий будинок з прибудовами за № 45 по вул.. Чкалова, в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, було визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та розподілено як спільне майно подружжя. Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_5 було виділено та визнано за нею право власності на 57/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області вул. Чкалова, 45 (а.с. 13-14).

22.01.1981 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, ОСОБА_5 померла, що доведено свідоцтвом про смерть серії І-АМ №470688 (а.с.9).

Згідно довідки №5921 від 15.11.2017, виданої виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, судом встановлено, що ОСОБА_2 постійно проживала зі своєю донькою ОСОБА_5 в одному житловому будинку розташованому за адресою: смт. Турбів, вул. Чкалова, 45, Липовецького району, Вінницької області, до дня смерті останньої 22.01.1981. Після смерті дочки ОСОБА_5 спадщину прийняла фактично шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, проте не встигла оформити спадкові документи на день своєї смерті 22.11.1993 ( а.с. 21).

Згідно матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_5 встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась її мати ОСОБА_2, спадщину вона прийняла фактично, шляхом вступу в управління та володіння майном, проживаючи постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт родинних відносин підтверджено належними доказами. На частину майна спадкодавця, у виді грошового вкладу, було видано на імя ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи, які б прийняли спадщину, - відсутні.

Наведене свідчить, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті своєї дочки, яка спадщину прийняла, отож вона їй належить з моменту відкриття спадщини, у тому числі і право власності на 57/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області вул. Чкалова, 45.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно вказаного Переліку, рішення суду про визнання за громадянином права власності на будинок (домоволодіння), що набуло законної сили є таким правовстановлюючим документом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що право власності спадкодавців на житловий будинок підтверджено належним правовстановлюючим документом на час виникнення права власності на будівлю, а державна реєстрація це лише визнання підтвердженя державою фактів виникнення, переходу або припинення прав. Утім в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, зважаючи на неточності, що мають місце у заповіті вчиненому спадкодавцем на її імя в частині не зазначення повної адреси обєкта нерухомості.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя набула права власності саме на 57/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою: смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області вул. Чкалова, 45, інше нерухоме майно відсутнє, отож спадкоємець набуває права власності у порядку спадкування саме на це майно, оскільки до нього переходять майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Ураховуючи те, що наявність порушених прав позивача є очевидним, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову.

Ураховуючи те, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову.

На підставі ст.526, 548, 549 ЦК УРСР, керуючись ст.206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 57/100 частки житлового будинку «А», з верандою «а» та ганком, загальною площею 70,7 кв.м, житловою площею 34,2 кв.м, розташованого в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, по вул. Чкалова, 45 (раніше 37), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 22 листопада 1993 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко