Провадження № 2/127/717/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бойко В. М.

за участю секретаря Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» про порушення прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Первісний позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № ML-B00/145/2008 від 12.08.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 56 693,00 долари США зі строком повернення до 11 серпня 2023 року. ОСОБА_1 ( відповідач-1), в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі (зокрема, в п.1.4. 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.п. 1.5.1. Кредитного договору : погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися відповідачем-1 щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором.

Позивач вказує, що в забезпечення своєчасності виконання зобовязань відповідача-1 по кредитному договору №ML-B00/145/2008 від 12.08.2008 року був укладений договір поруки №SR- В00/145/2008 від 12.08.2008 року (далі по тексту - договір поруки-1) між Банком та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-2/Поручитель) . Поручитель прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем -1 його зобовязань перед Позивачем за кредитним договором. Згідно з п.п. 3.1. Договору поруки у випадку невиконання позичальником (Відповідач-1) боргових зобовязань перед Банком (Позивачем) за Кредитним договором. Поручитель (Відповідач-2) зобов'язаний здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому Банком. Також в забезпечення своєчасності виконання зобовязань Відповідача-1 по Кредитному договору № ML-В00/145/2008 від 12.08.2008 року був укладений Договір поруки №SR- В00/145 2008/1 від 12.08.2008 року (далі по тексту - договір поруки-2) між Банком та ОСОБА_3 (надалі - Відповідач-3/Поручитель). Поручитель прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем -1 його зобовязань перед позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань (п.п. 2.1 Договору поруки). Також п.п. 1.2. Договору поруки передбачено, що Відповідач-2, і Відповідач-1 відповідають як солідарні боржники, і Банк (Позивач) може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника (Відповідач-1) так і до Поручителя (Відповідач-3), чи до обох одночасно. Згідно зі п.п. 3.1. Договору поруки у випадку невиконання Позичальником (Відповідач-1) боргових зобовязань перед Банком (Позивачем) за Кредитним договором, Поручитель (Відповідач-3) зобовязаний здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому Банком.

Позивач повідомляє, що зобов'язання по кредитному договору відповідачем-1 не виконані станом на 07.10.2015 року заборгованість відповідача-1 по кредитному договору № ML-В00/ 145/2008 від 12.08.2008 року перед позивачем становить 53 894,05 долари США, що станом на 07.10.2015р., що еквівалентно 1 146 005,72 грн.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» про порушення прав споживача та визнання недійсним кредитного договору відповідач- позивач просить суд визнати недійсними Частину 1, Частину 2 Кредитного договору № ML-B00/145/2008 від 12.08.2008 року та Додаткові договори від 23 лютого 2009 року, від 02 вересня 2009 року, від 09 лютого 2010 року, від 12 липня 2010 року, від 04 лютого 2011 року, від 30 жовтня 2013 року до Кредитного договору № ML-B00/145/2008 від 12.08.2008р. укладені між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» з моменту укладення.

Позивач по зустрічному позові вказує, що оскільки про порушення своїх прав він дізнався в 2016р. при отриманні правової консультації, а тому не пропустив строк звернення до суду з даним зустрічним позовом.

Зустрічний позов мотивовано тим, що 12.08.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ ОТП Банк в особі службовців банк, було укладена Частина 1 Кредитного договору № -В00/145/2008 від 12.08.2008 року, за умовами якого Банк надає кредит у розмірі 56 693,00 доларів США з оплатою плаваючої процентної ставки яка вираховується як сума фіксованого відсотку 5,99% + FIDR на строк до 11.08.2023 року, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати й повернути кредит, сплатити проценти, штрафні санкції, та інші платежі згідно з умовами договору. Того самого дня, між ОСОБА_1 та ЗАТ ОТП Банк була укладена Частина № 2 Кредитного договору від 12.08.2008 року. Після укладення Частини 1 та Частини 2 Кредитного договору № ML-B00/145/2008 12.08.2008р. були укладені Додаткові договори, а саме: додаткові договори від 23 лютого 2009 року, від 02 вересня 2009 року, від 09 лютого 2010 року, від 12 липня 2010 року, від 04 лютого 2011 року, від 30 жовтня 2013 року до Кредитного договору № ML-B00/145/2008 від 12.08.2008 року. Також 12.08.2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством ОТП Банк в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено Договір іпотеки № РМL-В00/145/2008 (майнова порука) від 12.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 зареєстрованим в реєстрі за № 4783, та накладена заборона відчуження квартири АДРЕСА_1 посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованим в реєстрі за № 4784.

Відповідач-позивач повідомляє, що при укладенні кредитного договору були порушені його права як споживача кредитних послуг, так в травні 2015р. він припинив виконувати зобовязання по кредиту, оскільки не в змозі був погашати борг, вважає, що оскільки умови надання споживчого кредиту йому не оголошувались, не вручались, не підписувались і не направлялись, письмове підтвердження про ознайомлення споживача з вказаною інформацією відсутнє, що є однією з підстав визнання кредитного договору недійсним.

Відповідач-позивач одним з порушень вважає, те, що банком не проведено переддоговірну роботу, що є істотною умовою договору споживчого кредиту, та не надано інформацію про можливість подорожчання кредиту у звязку із зміною курсу долара.

Відповідач- позивач зазначає, що кредитний договір не відповідає вимогам законодавства так як текст договору надруковано дуже дрібним шрифтом, що ускладнює його прочитання та вірне сприйняття і за звичайних обставин, та у споживача не було можливості належним чином ознайомитись з його умовами, тому що Банк позбавив його можливості це зробити до підписання кредитного договору. На момент укладення кредитного договору споживач не розумів, що отримує кредит в іноземній валюті, із змінною плаваючою процентною ставкою та яку загальну суму повернути, а яку повинен сплачувати щомісяця, які штрафи та додаткові суми повинен сплатити та в яких випадках. Форма кредитного договору абсолютно не відповідає вимогам ч.2 ст.208 ЦК України, ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації» зазначені вище додаткові договори мають у своєму складі більше одного аркушу серед яких є не підписані обома сторонами, а тому вони є недійсними, що є підставою для визнання кредитного договору та додаткових договорів № 1 від 23.02.2009 року, №2 від 02.09.2009 року, №1 від 09.02.2010 року недійсними.

Позивач по зустрічному позову вказує також на відсутність у кредитному договорі обґрунтування вартості виду і предмету кожної супутньої послуги. Форма Кредитного договору не відповідає вимогам п.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому як в ньому відсутні тарифи нотаріуса, страхової компанії, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів, що є підставою для визнання недійсності договорів.

Відповідач-позивач вказує також на встановлення непропорційно великої суми пені та притягнення до подвійної цивільної відповідальності за одне і те саме порушення, крім того розмір пені вказаної в кредитному договорі перевищує в декілька разів розмір встановлений чинним законодавством, а також зміна банком розміру відсотків в односторонньому порядку, в кредитному договорі не встановлено граничний розмір річної плаваючої відсоткової ставки, крім того кредитні кошти не перераховані позичальнику на поточний рахунок, та в кредитному договорі не вказано про відповідальність банку.

Відповідач-позивач вказує, що банком було введено позичальника в оману у визначенні кінцевої сукупної вартості кредиту. Під час укладення кредитного договору позичальник був введений в оману працівниками банку, щодо істотних умов кредитного договору, які приховали інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення позичальником свідомого вибору схем кредитування, повну та обєктивну інформацію відносно ціни та реального розміру плаваючої процентної ставки, абсолютного значення здорожчання кредиту та кінцевої загальної сум кредиту, яку позичальник сплатив би Банку, проводячи оплату встановленими у договорі розмірами щомісячних платежів у визначеній у договорі кількості таких платежів, не попереджений позичальник і про валютні ризики, зазначені занижені значення показним суттєвих умов договору, а тому вільне волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору у вигляді та розмірах, які визначені у кредитному договорі, додаткових договорах, додатках, суперечать волевиявленню на його укладення саме на таких умовах.

Відповідач-позивач вважає, що відповідно до ст. 230 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним є умисне цілеспрямоване введення позичальника в оману, щодо фактів які впливають на вчинення нею правочину, що і є обманом, відповідач-позивач вважає, що правочин був вчинений під впливом обману банком обумовлене тим, що банк надав недостовірну словесну інформацію про предмет правочину, що виявилось в тому, що банком не проведено переддоговірну роботу перед підписанням кредитного договору, вважає, що банк не мав наміру виконувати кредитний договір, який не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Так як кредитний договір є недійсним, він не може породжувати будь - яких прав і обов'язків для сторін та не може бути підставою для породження будь - яких інших правовідносин щодо забезпечення його виконання, в тому числі іпотеки. Недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, а тому договір наступної іпотеки № PML-B00/145/2008 (майнова порука) від 12.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусові Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованим в реєстрі за №-478-3 вважає недійсним. Оскільки момент недійсності правочину передбачений положенням ст.236 ЦК України, визначає, що правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно, підлягає до виключення з реєстру іпотеки та заборон запис про іпотеку та заборону відчуження зазначеного обєкта нерухомості.

Представник позивача-відповідача в судовому засіданні первісний позов підтримав в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував в повному обсязі.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_1 проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічний позов просив суд задовольнити в повному обсязі. Також в судовому засіданні від 04.12.2017р. подав заяву про уточнення доповнення до зустічної позовної заяви вказав на порушення позивачем- відповідачем положень кредитного договру, стосовно розголошення банківської таємниці.

Доказів чого не надано.

Відповідач за первісним ОСОБА_2 надала до суду письмові заперечення щодо задоволення первісного позову з підстав його необгрунтованості, а також вказала, що оскільки кредитний договір укладався між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», а позов подано ПАТ «ОТП Банк», згоди на укладення договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора із ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ «ОТП Банк», вона не надавала, інформацію про зміну кредитора їй не надавалась. Відповідач вказала також про невірність розрахунку боргу по кредитному договору.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 надала до суду письмові заперечення щодо задоволення первісного позову, вказала на невірність та необгрунтованість розрахунку боргу по кредитному договору, зазначила, що оскільки банком не надано доказів про перерехування коштів на рахунок ОСОБА_1, у відповідача-позивача відсутній обовязок повертати кошти банку.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду письмові заперечення щодо задоволення первісного позову з підстав його необгрунтованості вказала також про невірність розрахунку боргу по кредитному договору.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно кредитного договору № ML-B00/145/2008 від 12.08.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 56 693,00 долари США зі строком повернення до 11 серпня 2023 року. ОСОБА_1 ( відповідач-1), в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі (зокрема, в п.1.4. 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.п. 1.5.1. Кредитного договору : погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися відповідачем-1 щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. З подальшим укладенням додаткових договорів. ( а.с. 6-9)

02.09.2009 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору № ML- В00/145/2008 від 12.08.2008року, згідно якого сторони домовились , що на період з 11.09.2009 року по 11.12.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 6,50 % річних, а на період з 11.12.2009 року до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором - плаваюча процентна ставка (фіксований відсоток 6,37% річних + FIDR (а.с.181-184,т.2, ).

10.02.2010року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору. № ML- В00/145/2008 від 12.08.2008 року, за умовами, якого сторони домовились , що на період з 11.02.2010 року по 11.05.2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 6,50 % річних, на період з 11.05.2010 року по 11.11.2010 року проценти не сплачуються, а на період з 11.11.2010 року до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором - плаваюча процентна ставка (фіксований відсоток 6,8% річних + FIDR. (а.с.14-16 т.1).

12.07.2010р. року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML- В00/145/2008 від 12.08.2008 року, згідно з яким сторони домовились, що на період з 12.07.2010 року по 13.10.2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 6,50 % річних, на період з 13.12.2010р. по 11.04.2011р. фіксована процентна ставка 15,02 % річних, а на період з 11.04.2011 до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором- плаваюча процентна ставка ( фіксований відсоток 7, 52 % річних + FIDR. Як вбачається з п.1.4. вказаного договору поточний рахунок позичальника відкритий в банку за №2620 НОМЕР_1. (а.с. 17-18, т.1, )

04.02.2011р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений додатковий договір № 5 до кредитного договору № ML- В00/145/2008 від 12.08.2008 року, згідно з яким сторони домовились, що на період з 11.02.2011р. по 11.05.2011р. для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 6, 50 % річних, а на період з 11.05.2011 до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором плаваюча процентна ставка ( фіксований відсоток 8, 02 % річних + FIDR.). (а.с.19-21, т.1)

30.10.2013р. р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML- В00/145/2008 від 12.08.2008 року, згідно з яким сторони домовились , що на період з 11.11.2013р. до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором плаваюча процентна ставка або до моменту допущення прострочених боргових зобовязань більше 30 календарних днів для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в наступному розмірі фіксований відсоток 6, 02 % річних + FIDR. (а.с.22-24, т.2 )

Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 56693, 00 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту України становило 274 677, 59 грн. підтверджується кредитною заявкою від 12.08.2008р. та меморіальним валютним ордером від 12.08.2008р. №0410009. Отримано кошти на рахунок вказаний в п. 1.4., додаткового договору від 12.07.2010р. року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» № 4 до кредитного договору № ML- В00/145/2008 від 12.08.2008 року, згідно яким, поточний рахунок позичальника відкритий в банку за №2620 НОМЕР_1 (а.с. 17-18, т.1, ) саме на цей рахунок і перераховано кошти. (а.с. 35, т.1)

Під час розгляду даної справи судом досліджувались умови кредитування ОСОБА_1 (а.с. 82-102, т.2). Наявність на момент укладення кредитного договору в ЗАТ «ОТП Банк», права видавати кредит в іноземній валюті підтверджено матеріалами справи.

В забезпечення своєчасності виконання зобовязань відповідача-1 по кредитному договору №ML-B00/145/2008 від 12.08.2008 року був укладений договір поруки №SR- В00/145/2008 від 12.08.2008 року (далі по тексту - договір поруки-1) між Банком та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-2/Поручитель) . Поручитель прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем -1 його зобовязань перед Позивачем за кредитним договором. Згідно з п.п. 3.1. Договору поруки у випадку невиконання позичальником (Відповідач-1) боргових зобовязань перед Банком (Позивачем) за Кредитним договором. Поручитель (Відповідач-2) зобов'язаний здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому Банком. (а.с. 25-30, т.1)

В забезпечення своєчасності виконання зобовязань Відповідача-1 по Кредитному договору № ML-В00/145/2008 від 12.08.2008 року був укладений Договір поруки №SR- В00/145 2008/1 від 12.08.2008 року (далі по тексту - договір поруки-2) між Банком та ОСОБА_3 (надалі - Відповідач-З/Поручитель). Поручитель прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем -1 його зобовязань перед Позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань (п.п. 2.1 Договору поруки). Також п.п. 1.2. Договору поруки передбачено, що Відповідач-2, і Відповідач-1 відповідають як солідарні боржники, і Банк (Позивач) може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника (Відповідач-1) так і до Поручителя (Відповідач-3), чи до обох одночасно. Згідно зі п.п. 3.1. Договору поруки у випадку невиконання Позичальником (Відповідач-1) боргових зобовязань перед Банком (Позивачем) за Кредитним договором, Поручитель (Відповідач-3) зобовязаний здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому Банком. (а.с 31-33, т.1)

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором кредиту заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 53 894,05 долари США, що станом на 07.10.2015р., що еквівалентно 1 146 005,72 грн. ( а. с.65-66, т.1) крім того, як вбачається з виписки по рахунку востаннє відповідачем- позивачем заборгованість погашалась 10.03.2015р. ( а.с.36-63, т.1)

Ухвалою суду від 22.06.2016р. зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили рішення у цивільній справі №127/8315/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання договорів поруки припиненими. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 06.09.2016р. по цивільній справі №127/8315/16-ц в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання договорів поруки №SR- В00/145 2008/1 від 12.08.2008 року та №SR- В00/145 2008 від 12.08.2008 року припиненими відмовлено. Як встановлено даним рішенням 30.10.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору поруки № SR- В00/145/2008/1 від 12.08.2008, яким змінено зокрема і положення щодо відсоткової ставки. Того ж дня як з поручителем ОСОБА_2 , так і з поручителем ОСОБА_3 були укладені додаткові договори до укладених ними договорів поруки, за умовами яких останні поручилися за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками до нього, та погодилися на забезпечення розміру боргових зобовязань, відповідно до умов додаткового договору від 30.10.2013 року.

Таким чином, вимоги позивачів про визнання припиненими договорів поруки з підстав, що ними не підписувались попередні додаткові угоди до договорів поруки, не підлягають до задоволення оскільки останній додатковий договір до договору поруки підписано і погоджено кожним поручителем, і умовами додаткового договору передбачено, що поручитель забезпечує виконання зобовязань за кредитним договором, з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками до нього, тобто в тій редакції, в якій існує кредитний договір станом на 30.10.2013р. Після 30.10.2013р. до кредитного договору змін та доповнень не вносилося. (а.с.76-80, т.2), що в свою чергу спростовує подані відповідачами поручителями письмові заперечення щодо первісного позову.

Згідно з вимогами ст. 13 ч.2,ч. 3 ЦК України, при здійсненні своїх прав, особа зобов'язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також: зловживання правом в іншій формі.

ст. 6 ЦК України встановлено, що, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, згідно ст. 627 ЦК України.

ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ст.16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

ч.2 ст.208 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А згідно ч.3 ст. 215 ЦК: «Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)».

ч.1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк, якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із статтею 551 ЦК України у випадку, коли предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

ст. 610 ЦК України встановлено, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

ч.1 ст. 628 ЦК України, встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

ч.1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню , а тому суд вважає стягнути з ОСОБА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за Кредитним договором № МL-В00/145/2008 від 12.08.2008 року в розмірі 53 894,05 (пятдесят три тисячі вісімсот девяносто чотири долари США, 05 центів) долари США, що відповідно до офіційного курсу НБУ, еквівалентно 1 146 005,72 (один мільйон сто сорок шість тисяч пять гривень, 72 коп.), з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 47 581,88 (сорок сім тисяч пятсот вісімдесят один долар США, 88 центів) доларів США, що станом на 07.10.2015 року відповідно до офіційного курсу НБУ (1дол. США=21,264049 грн.) еквівалентно 1 011 783,43 (один мільйон одинадцять тисяч сімсот вісімдесят три гривні, 43 коп.); заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 6312,17 (двадцять пять тисяч вісімсот шістдесят девять доларів США, 52 центи) доларів США, що станом на 07.10.2015 року відповідно до офіційного курсу НБУ (Ідол. США=21,264049 грн.) еквівалентно 134 222,29 (сто тридцять чотири тисячі двісті двадцять дві гривні, 29 коп.).

Разом з тим, вимоги до поручителів відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до правової позиції, висловленої ВС України у справі за № 6-272 цс16, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Отже, враховуючи викладене, та враховуючи ту обставину, що кредитним договором передбачено погашення заборгованості щомісячно певними платежами, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №ML-B00/145/2008 від 12.08.2008 року (а.с. 36-63,1) останній черговий платіж боржником був здійснений 10.03.2015р. року, отже у позивача після несплати чергового платежу ( з 11.03.2015 року) виникло право предявити вимогу як до боржника, та і до поручителів. Однак, позивач- відповідач звернувся в суд з даними позовними вимогами до поручителів лише 31.12.2015 року, тобто більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання основного зобовязання. За таких обставин, в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України в даному випадку порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, а тому в задоволенні первісного позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 слід відмовити.

Щодо заяви представника відповідача- позивача про застосування строку позовної давності до вимог первісного позову, враховуючи те, що останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 10.03.2015р., а з даним позовом позивач- відповідач звернувся в суд 31.12.2015 року, тобто в межах трирічного строку встановленого законом.

Стосовно зустрічного позову, суд вважає доводи відповідача- позивача ОСОБА_1 щодо того, що про порушення своїх прав та неможливості виконання зобовязання за кредитним договором він дізнався лише у 2016р. при зверненні за юридичною консультацією, спростовуються тим, що ОСОБА_1, ще неодноразово звертався до позивача за зустрічним позовом із заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості, а саме 11.01.2010р. та 22.06.2010р. в даній заяві зазначено, що труднощі в погашенні кредиту виникли із серпня 2009р., 02.10.2012р., а також ОСОБА_1 неодноразово звертався в банк із заявами про скасування частини штрафів і пені, що підтверджується матеріалами справи, які розглядались банком та були задоволені. (а.с. 103-106, 119-127, т.2)

Крім того, твердження відповідача-позивача, щодо недійсності кредитного договору та додаткових договорів до них з тих підстав, що банком не проведено переддоговірну роботу, що є істотною умовою договору споживчого кредиту, та не надано інформацію про можливість подорожчання кредиту у звязку із зміною курсу долара та те, що кредитний договір не відповідає вимогам законодавства так як текст договору надруковано дуже дрібним шрифтом, що ускладнює його прочитання та вірне сприйняття і за звичайних обставин, та у споживача не було можливості належним чином ознайомитись з його умовами та те, що на момент укладення кредитного договору споживач не розумів, що отримує кредит в іноземній валюті, із зміною плаваючою процентною ставкою та яку загальну суму повернути, а яку повинен сплачувати щомісяця, які штрафи та додаткові суми повинен сплатити та в яких випадках визначаючись щодо вимог зустрічного позову суд бере до уваги положення ст. 6 ЦК України, якою встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, згідно ст. 627 ЦК України. суд вважає, твердження відповідача- позивача надуманим та безпідставними, оскільки відповідач-позивач при підписанні оспорюваних догворів не був позбавлений можливості ознайомитись із їх змістом, кредитні кошти за договором отримав в розмірі 56693, 00 доларі США, що в еквіваленті на національну валюту України становило 274 677, 59 грн. підтверджується кредитною заявкою від 12.08.2008р. та меморіальним валютним ордером від 12.08.2008р. №0410009. Отримано кошти на рахунок вказаний п. 1.4., додаткового договору від 12.07.2010р. року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» № 4 до кредитного договору № ML- В00/145/2008 від 12.08.2008 року, згідно яким поточний рахунок позичальника відкритий в банку за №2620 НОМЕР_1 (а.с. 17-18, т.1, ) саме на цей рахунок і перераховано кошти. (а.с. 35, т.1) проте, суд звертає увагу, що протягом розгляду даної справи представник відповідача- позивача неодноразово вказував на невірний рахунок перерахових коштів, Згідно до ст. 230 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним є умисне цілеспрямоване введення позичальника в оману, щодо фактів які впливають на вчинення нею правочину, що і є обманом, відповідач-позивач вважає, що правочин був вчинений під впливом обману банком обумовлене тим, що банк надав недостовірну словесну інформацію про предмет правочину, доводи відповідача- позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та грунтуються на припущеннях, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 17 190,09 грн.

Керуючись ст. 6, 15, 203, 208, 215, 261, 525, 526, 530, 554, 610, 611, 634, 638, 651, 1054 ЦК України, ст. 4, 11, 12, 18, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 22 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за Кредитним договором № МL-В00/145/2008 від 12.08.2008 року в розмірі 53 894,05 (пятдесят три тисячі вісімсот девяносто чотири долари США, 05 центів) долари США, що відповідно до офіційного курсу НБУ, еквівалентно 1 146 005,72 (один мільйон сто сорок шість тисяч пять гривень, 72 коп.), з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 47 581,88 (сорок сім тисяч пятсот вісімдесят один долар США, 88 центів) доларів США, що станом на 07.10.2015 року відповідно до офіційного курсу НБУ (1дол. США=21,264049 грн.) еквівалентно 1 011 783,43 (один мільйон одинадцять тисяч сімсот вісімдесят три гривні, 43 коп.); заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 6312,17 (двадцять пять тисяч вісімсот шістдесят девять доларів США, 52 центи) доларів США, що станом на 07.10.2015 року відповідно до офіційного курсу НБУ (Ідол. США=21,264049 грн.) еквівалентно 134 222,29 (сто тридцять чотири тисячі двісті двадцять дві гривні, 29 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 17 190,09 грн.

В решті вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову -відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: