ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Фастів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Паляничинської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року в інтересах позивача ОСОБА_1 до суду звернулася його представник за довіреність ОСОБА_2 з позовом до Паляничинської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину. Позов мотивований тим, що 22.03.2006 року помер рідний брат позивача ОСОБА_3, якому на праві власності належала земельна частка (пай) площею 3,1756 га, яка розташована на території Паляничинської сільської ради. Представник позивача зазначає, що батьки позивача померли. Рішенням Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим від 15.05.2013 року було встановлено, що позивач є братом померлого ОСОБА_3, який постійно проживав з позивачем. Фастівський районний державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на дану земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на неї, тому представник позивача змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Суду пояснила, що померлий ОСОБА_3 дійсно є рідним братом позивача. Позивач бажає оформити спадщину після смерті брата оскільки є єдиним спадкоємцем після його смерті. У звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документа у позивача відсутній, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право власності, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив до суду листа в якому просив суд розглянути справу без участі представника сільської ради та винестив якій зазначив, що позов визнає, просив справу розглядати за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть ОСОБА_4 1-АП № 035777 від 24.03.2006 року, ОСОБА_3 помер 22.03.2006 року у віці 39 років в селі Сусаніно, Автономної Республіки Крим. (а.с.5).

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_5 II-ЯА № 720303 від 10.02.1967 року, батьками ОСОБА_3 записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7. (.с.8).

Як вбачається з Свідоцтв про смерть ОСОБА_4 I -АП № 332817 від 06.06.1997 року та ОСОБА_5 I -АП № 029719 від 05.01.2006 року, ОСОБА_7 померла 04.06.1997 року, а ОСОБА_6, 31 грудня 2005 року. (а.с.6,7).

Рішенням Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим від 15 травня 2013 року, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем задоволено. Встановлено, зо ОСОБА_3, який помер 22.03.2006 року є братом ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на день відкриття спадщини проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.13).

14.09.2016 року Фастівським районним державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за знаходиться за адресою: Паляничинська сільська рада Фастівського району Київської області, після смерті брата, оскільки позивачем не надано до нотаріусу правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку. (а.с.10).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46995250 від 07.03.2017 року, яку Фастівський районний державний нотаріус ОСОБА_5 надала на запис суду, вбачається, що спадкова справі після померлого 22.03.2006 року, ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідно до Довідки Управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області № 161.4 від 25.09.2013 року, згідно Книг записів реєстрації сертифікатів право на земельну частку (пай) КСП «Промінь» с. Паляничинці Фастівського району Київської області, за порядковим номером 147, 23.12.1996 року дійсно був зареєстрований за гр. ОСОБА_3, сертифікат серії КВ № 0088656, розміром земельної ділянки (паю) 16701 га виданий на підставі розпорядження Фастівської районної державної адміністрації від 11.12.1996 року № 820. Окрім того, управління повідомило, що взамін сертифіката на земельну частку (пай) був роздрукований, але не виданий ОСОБА_3 зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,1756 га, кадастровий номер :01:002:0013, серії КВ № 118601, який відповідно до акту інвентаризації значиться серед викрадених документів, які були викрадені з приміщення управління земельних ресурсів у Фастівському районі. (а.с.11).

Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1262 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та те, що позивач не має іншого шляху, окрім судового, для вирішення свого порушеного права, суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, статей 392, 1218, 1225, 1262, 1268 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 57-61, 208-209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну частку (пай) загальною площею 3,1756 га, що розташована на землях Паляничинської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер :01:002:0013, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 22 березня 2006 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ