АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/58/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/1187/17 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2017 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 р. ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачка поширила недостовірну інформацію, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Позивач вказав, що ОСОБА_1, яка є його сусідкою, звернулась із заявою за місцем проходження ним служби до начальника Управління СБУ в Тернопільській області, у якій поширила неправдиві відомості.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначила, що нібито він, зловживаючи службовим становищем, погрожує їй фізичною розправою, а 09.12.2016 р. на вулиці штовхав у груди, шарпав за одяг.

Крім того, позивач вказав, що відповідачка у заяві, поданій начальнику УСБУ в Тернопільській області, поширила неправдиві відомості про те, що він ніби то ходив у дитячий садок, де навчається син ОСОБА_1, і використовуючи службове становище збирав інформацію у завідуючої садка, а також розповідав неправду про її сім'ю.

ОСОБА_2 зазначив, що є співробітником УСБУ в Тернопільській області, виключно позитивно характеризується, брав участь в бойових діях під час АТО, за що отримав бойові нагороди.

Позивач вказав, що ОСОБА_1 звернулась за місцем його роботи не з метою захисту своїх прав, а щоб розповсюдити неправдиву інформацію, принизивши його честь, гідність та ділову репутацію.

В судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що за заявою ОСОБА_1 слідчий слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області закрив кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Сторони не з'явились в судове засідання 14.02.2017 р., хоч були належно повідомлені про його час та місце, тому колегія суддів апеляційного суду розглянула справу без участі сторін.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.07.2017 р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недостовірною інформацію, яка викладена ОСОБА_1 у її заяві від 23 грудня 2016 року, адресованій начальнику Управління СБУ в Тернопільській області наступного змісту: -« ОСОБА_2 на протязі останнього часу, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, погрожує фізичною розправою ОСОБА_1 та її сім'ї...»; -«09 грудня 2016 року, близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_2, зустрівши на вулиці ОСОБА_1, погрожував їй, штовхав її у груди, шарпав за одяг»; -«ОСОБА_2, користуючись своїми службовими повноваженнями, збирав інформацію у завідуючої ДНЗ № 33 м. Тернополя, а також розповсюджував неправдиву інформацію про ОСОБА_1 та її сина...». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 551,20 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та вимогам закону.

Відповідачка вказала, що у зв'язку із неправомірними діями ОСОБА_2 звернулась до правоохоронного органу, яким є УСБУ в Тернопільській області, у якій виклала свої оціночні судження. Вказана заява не є розповсюдженням неправдивої інформації, оскільки вона скористалась своїм конституційним правом на звернення за захистом порушеного права. У зв'язку з цим вважає, що не порушила прав та інтересів позивача.

Зазначила також, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої інформації щодо звичайних громадян.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що ОСОБА_1 поширила недостовірну інформацію про ОСОБА_2, яка викладена у її заяві від 23.12.2016 р. та адресована начальнику Управління СБУ в Тернопільській області, що призвело до порушення особистого немайнового права позивача.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і ґрунтується на матеріалах справи.

Судом установлено, що 23 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до начальника Управління СБУ в Тернопільській області із заявою, в якій зазначила, що на протязі останнього часу, зловживаючи службовими повноваженнями, ОСОБА_2 погрожує фізичною розправою їй та її сімї. 09.12.2016 року близько 08.30 год., коли вона йшла на роботу, ОСОБА_2 зустрів її на вулиці, погрожував, штовхав у груди, шарпав за одяг. У зв'язку з цими діями вона зверталась до медичних працівників швидкої допомоги. Також, ОСОБА_1 вказала, що 14.12.2016 року ОСОБА_2 прийшов у ДНЗ №33, де навчається її 4-річний син і, користуючись своїми службовими повноваженнями, представившись працівником СБУ, збирав інформацію у завідуючої садочка, а також розповсюджував неправдиву інформацію про ОСОБА_1, її сина, про те, що вона за ним не доглядає, що син відстає у розвитку, що вона з чоловіком зловживають алкогольними напоями. ОСОБА_1 просила про прийняті міри щодо ОСОБА_2 повідомити її письмово згідно чинного законодавства.

На вказану заяву Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області надано відповідь №69/16-Р-323/315/22 від 06 січня 2017 року, з якої слідує, що під час проведеної перевірки у діях ОСОБА_2 не виявлено фактів неналежного виконання службових обов'язків, у зв'язку з чим відсутні підстави здійснювати заходи дисциплінарного впливу, передбачені ст. 35 Закону України «Про Службу безпеки України».

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України-ч.1 ст.275 ЦК України.

Як роз'яснено п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пункті 18 Постанови зазначено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила, у такий же спосіб, у який вона була поширена-ч.4,6,7 ст. 277 ЦК України.

У п.16 Постанови зазначено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Як роз'яснено у ч. 6 п. 15 зазначеної Постанови згідно з частиною третьою статті 277 ЦК ( 435-15 ) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Судом установлено, що ОСОБА_1 з приводу фактів, які вказані у заяві, адресованій начальнику УСБУ в Тернопільській області, зверталась також до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області. За результатом перевірки вказаного звернення не встановлено обставин, на які посилається ОСОБА_1, а також слідчим прийнято постанову від 31.03.2017 р. про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідачка не подала будь яких доказів, які б підтверджували обставини, зазначені у її заяві на ім'я начальника УСБУ в Тернопільській області. Тобто, позивачка не довела у суді достовірність поширених нею відомостей.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_1 звернулась до начальника СБУ в Тернопільській області не з метою захисту своїх прав чи виконання громадського обов'язку, оскільки для звернення саме до вказаного органу у позивачки не було жодних підстав. При цьому, слід врахувати те, що ОСОБА_1 ще 09.12.2016 р. звернулась за вирішенням побутового конфлікту до відповідного органу ВП ГУНП в Тернопільській області, до компетенції якого і належить розгляд зазначених заяв.

Отже, врахувавши вказані обставини, суд вірно зазначив, що відповідачка звернувшись із заявою від 23.12.2017 р., поширила неправдиві відомості, чим порушила права позивача, які підлягають захисту.

Судом також враховано ті обставини, що поширена ОСОБА_1 недостовірна інформація є негативною за своїм змістом, оскільки вказує на вчинення позивачем протиправних, негідних дій з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона не порушила прав позивача, оскільки вказала власні оціночні судження щодо дій ОСОБА_2, колегія суддів вважає безпідставними.

Як видно із змісту заяви ОСОБА_1 від 23.12.2016 р., поданої на ім'я начальника УСБУ в Тернопільській області, відповідачка зазначила конкретні факти протиправних дій позивача, які були предметом перевірки щодо наявності складу злочину. Тобто, це не особисті оціночні судження ОСОБА_1, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а висловлювання, що містять дані про негативну злочинну діяльність ОСОБА_2

Та обставина, що відповідачка звернулась до УСБУ в Тернопільській області, який є правоохоронним органом, сама по собі не може бути підставою для відмови у позові, оскільки судом установлено, що ОСОБА_1 у своїй заяві зазначила про неправомірні дії, пов'язані з побутовими відносинами, які виникли за місцем проживання, і не входять до компетенції вказаного державного органу. Тобто, ОСОБА_1 хоч і звернулась до правоохоронного органу, однак не з метою захисту свого права. В результаті поданої заяви від 23.12.2016 р., ОСОБА_1 поширила недостовірні відомості, які порушують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 є посадовою чи службовою особою, а тому межа допустимої інформації щодо нього може бути ширшою, порівняно з межею такої інформації щодо звичайних громадян.

Колегія суддів вважає, що вказані доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки у справі відсутні будь які відомості щодо належності ОСОБА_2 до посадової чи службової особи. Ні у письмових запереченнях ОСОБА_1 (а.с. 52 54)., ні у поясненнях представника під час розгляду справи в суді першої інстанції сторона не посилалась на вказані обставини, не подала відповідних доказів у цій частині, а відносини сторін не пов'язані із службовою діяльністю ОСОБА_2

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення та скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308,313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2017 р. залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3