АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Луговому Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років,-

В С Т А Н О В И Л А

У червні 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю. Стягнути з відповідача, на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. в розмірі еквівалентному 500,00 Євро за офіційним курсом НБУ щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на її утримання як матері, з якою проживає їх спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. в розмірі 100,00 (сто) Євро щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років - задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1.

Справа № 754/7826/16-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/11960/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., в розмірі 3500,00 грн., щомісячно, починаючи з 13.06.2016 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання до досягнення дитиною - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., трьох років в розмірі 1500,00 грн. щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати пов'язані з розглядом справи із сплати судового збору 551, 20 грн. та витрат на послуги перекладача 450,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1102,40 грн. в частині позовних вимог про стягнення аліментів.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Не погодилась із ухваленим рішенням суду в частині визначення розміру аліментів позивач, нею подана апеляційна скарга. Вважає, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, оскільки мало місце неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Позивач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані нею докази та пояснення стосовно матеріального стану відповідача та його можливості сплачувати аліменти в розмірі, який вона вказувала у позовній заяві. Також вказує на те, що наданий до суду відповідачем через свого представника об'єм його майна не відповідають дійсності, як і не відповідає дійсності його сукупний дохід. Крім того, судом не було взято до уваги стан здоров'я малолітньої дитини ОСОБА_3, який хворіє та потребує постійного лікування ,і відповідно, постійного придбання медикаментів та обстеження у лікаря. Відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не цікавиться її життям та здоров'ям. Крім того, згідно відповіді Міністерство Юстиції Федеративної Республіки Німеччини, вказало про те, що валюта, в якій стягуються аліменти на території їх держави є Євро. Однак, всі ці факти були проігноровані судом першої інстанції.

Беручи до уваги вищевикладене, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та матері з якою проживає неповнолітня дитина, а саме: стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. в розмірі еквівалентному 500,00 Євро за офіційним курсом НБУ щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання позивача, як матері, з якою проживає їх спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 100 (сто) Євро за офіційним курсом НБУ щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили про задоволення заявлених нею вимог.

Представник відповідача ОСОБА_8 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Перш за все колегія суддів звертає увагу, що рішення суду в частині визначення місця проживання дитини разом з матір'ю сторонами у справі не оспорюється, тому, в порядку ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перегляду в цій частині не підлягає так як виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час відповідач не надає належну матеріальну допомогу на утримання дитини та її матері, проте він має стабільний дохід, який з урахуванням видатків становить 1982,85 Євро на рік, відповідно середньомісячний дохід становить 165 Євро/місяць. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважав необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини, в розмірі 3500,00 грн., а на утримання матері дитини 1500,00 грн.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе.

Так, відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-19 від 08.07.2017), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову

В порядку ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., що підтверджується даними свідоцтва про народження Є 795/2015 від 03.11.2015 (а.с.11-12).

Дитина проживає разом з матір'ю, що не заперечується відповідачем. Натомість відповідачем будь-яких витрат на дитину не здійснюється.

Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медіко-санітарної допомоги №1» Деснянського району м. Києва № 857/3310 від 17.10.2017 дитина ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом «Функціональні порушення шлунково-кишкового тракта. Часткова лактозна недостатність. Сечосольовий діатез» /а.с.164-165/.

Відповідач ОСОБА_2 є громадянином Республіки Німеччина, зареєстрований як фізична особа - підприємець та займається господарською діяльністю. Згідно з наданими суду документами відповідач у 2016 році, отримав загальну суму річного доходу в розмірі 13500,00 Євро.

Позивач просила стягнути з відповідача на утримання дитини суму еквіваленту 500 Євро на місяць, а на своє утримання до досягнення дитиною трьох років - 100 Євро щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції врахував видатки відповідача, а саме: виплата за мед страховку - 2703,52 Євро; виплата по пенсійному страхуванню - 4249,29 Євро; страховка на випадок непрацездатності - 706,92 Євро; виробничі витрати підприємства - 2366,62 Євро; рахунок за сплату електроенергії - 740,80 Євро; допомога батькам - 600,00 Євро.

Проте діюче законодавство України передбачає врахування доходів батьків при визначенні розміру аліментів, і не передбачає необхідності врахування судом видатків особи, з якої підлягають стягненню аліменти. А отже не можна визнати обґрунтованим відрахування із суми доходу сум сплачених на страхування чи оплату електроенергії за місцем проживання /а.с.90-97; 104-106/. До того ж розмір видатків на допомогу батькам не підтверджено належними доказами, ця сума зазначена власноручно відповідачем, що визнано його представником в судовому засіданні апеляційного суду /а.с.102/.

Разом з тим, з розрахунку податку на прибуток вбачається, що сума 13500 Євро є сумою сукупного доходу ОСОБА_2 за 2016 рік, найвища сума страхових та ощадних внесків визначена в розмірі 3237 Євро, а прибуток, що підлягає оподаткуванню визначений в розмірі 8301 Євро /а.с.86-87; 153-156/. Таким чином, середній розмір доходу відповідача за місяць становить 691,75 Євро, а сума аліментів визначених судом на утримання дитини в розмірі 3500 грн. становить приблизно 1/6 частину його доходу. Враховуючи відсутність даних про перебуванні на утриманні відповідача інших осіб, а також потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я, такий розмір аліментів не є таким, що відповідає принципам розумності та справедливості. Матеріали справи не місять даних про інші доходи відповідача та даних про його майно, а тому доводи апеляційної скарги про те, що обсяг майна і доходів відповідача не відповідають дійсності є безпідставними та не приймаються до уваги суду. За наведених обставин апеляційний суд вважає, що розмір аліментів підлягає зміні до суми 5000 грн. щомісячно, що складає приблизно ј частину його середнього щомісячного доходу. Період призначення аліментів на утримання дитини вірно визначений судом першої інстанції, відповідно до положень ст.ст. 180, 191 СК України та не заперечується сторонами у справі.

В порядку ч. 1 ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу (ч. 4 ст.76 СК України).

Розмір аліментів на утримання матері дитини віком до трьох років визначений судом в розмірі 1500 грн. з посиланням на положення Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та установлений прожитковий мінімум для працездатних осіб. Проте на час ухвалення рішення судом першої інстанції прожитковий мінімум на особу був визначений в розмірі 1624 грн., з грудня 2017 року прожитковий мінімум становить 1700 грн. З урахуванням того, що позивач як мати дитини віком до трьох років здійснює догляд за нею у зв'язку з чим обмежена у способах заробітку і, відповідно є такою, що потребує допомоги, що відповідач є працездатним і таким, що може надавати допомогу матері дитини, батьком якої він є, що потреби матері не зводяться до мінімальних, колегія суддів вважає необґрунтованим визначення розміру аліментів нижче за прожитковий мінімум. Тому є доцільним також змінити розмір аліментів визначених на утримання позивача до суми 2000 грн. Призначення аліментів строком до досягнення дитиною трирічного віку є обґрунтованим, не суперечить вимогам чинного законодавства, і не оскаржується стороною відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо визначення розміру аліментів в іноземній валюті - Євро відхиляються апеляційним судом, так як вказане не передбачено нормами чинного законодавства. Посилання сторони позивача на норми ст. 32 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 не є обґрунтованим, так як вказана норма визначає порядок виконання рішення і вказує на те, що воно відбувається відповідно до законодавства запитуваної держави. А отже здійснення перерахунку валюти буде здійснено на стадії виконання рішення. При цьому, в порядку ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів підлягає індексації.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Отже дійшовши вірного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини та її матері, суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин справи, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, що призвело до необґрунтованого визначення розміру сум, що підлягають до стягнення.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, при цьому вважає за необхідне визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень на утримання дитини до досягнення нею повноліття та у розмірі 2000 (дві тисячі) гривен на утримання позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2017 - змінити в частині визначення розміру аліментів та визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень, та на утримання дитини ОСОБА_3 - 5000,00 (п'ять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: