Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/492/17 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізького відділу комплексного проектування Державного підприємства = Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», Державного підприємства - Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час витримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Запорізького відділу комплексного проектування Державного підприємства - Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», Державного підприємства - Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час витримки розрахунку при звільненні, який неодноразово уточнювала.

В позові зазначено, що з 01.06.2010 року вона працювала Запорізькому відділі комплексного проектування Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» провідним інженером. 18.03.2015 року її було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На час звільнена перед нею існувала заборгованість по заробітній платі в сумі 7577,38 грн., яка погашалась частково.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з Запорізького відділу комплексного проектування Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» заборгованість по заробітній платі в сумі 4977,38 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку.

В процесі розгляду справи, 25.10.2016 року позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути з Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.03.2015 року по 29.08.2016 р. в сумі 20704,62 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з урахуванням податків та обовязкових платежів в сумі 20704 грн. 62 коп., в решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, Державне підприємство Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, ОСОБА_3 працювала на посаді провідного інженеру з 01.06.2010 р. по 18.03.2015 р. в Запорізькому відділі комплексного проектування Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор». Була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. (а.с.4, 9).

Запорізький відділ комплексного проектування Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» є відокремленим підрозділом Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» та не є юридичною особою, що підтверджується письмовими доказами (а.с. 33, 34).

Згідно довідки №266 Запорізького відділу комплексного проектування Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» від 24.11.2016 року заборгованість по заробітній платі за 2014-2015 роки ОСОБА_3 складає 7577,38 грн. (а.с. 7).

Відповідно до наданих платіжних відомостей (а.с. 67-72) ОСОБА_3 була виплачена заборгованість із заробітної плати:

30.12.2015 р. в сумі 800 грн.;

28.04.2016 р. 300 грн.;

30.04.2015 р. - 500 грн.;

16.05.2016 р. 1200 грн.;

30.05.2016 р. 200 грн.;

09.06.2016 р. в сумі 500 грн.;

29.08.2016 р. - 2000 грн. та 2277,38 грн.

Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Судом правильно встановлено, що заборгованість на час звільнення склала 7577,38 грн., остаточно проведений розрахунок 29 серпня 2016 року.

На час звільнення 18.03.2015 р. з позивачем відповідачем не проведено повного розрахунку, а тому суд правильно стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 19.03.2015 р. по 28.08.2016 р. з урахуванням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата).

За таких обставин, колегія суддів вважає, суд першої інстанції вірно застосував для врегулювання спірних правовідносин ст. ст. 116, 117 КЗпП України та погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає задоволенню частково.

Докази та обставини, ні які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Українського державного інституту по проектуванню обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: