Номер провадження: 22-ц/785/731/17
Головуючий у першій інстанції Гончар І. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Артеменка І.А., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дійсним та визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Фрунзівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дійсним та визнання права власності на житловий будинок посилаючись на те, що 05 лютого 2016 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 1994 р., виданого приватизаційною комісією Фрунзівської селищної ради, даний будинок належав ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності. Співвласником будинку була його дружина ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не відкривалася і свідоцтво про право на спадщину на інших спадкоємців не видавалось.

Домовившись з ОСОБА_6 про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі - продажу, позивач сплатив повну вартість будинку в сумі 50000 грн., на підтвердження правочину ОСОБА_6 написав розписку та передав позивачеві свідоцтво про право власності від 19.08.1994 року.

Належно оформити договір купівлі - продажу вказаного будинку у Фрунзівській державній нотаріальній конторі позивач не встиг, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер. Після смерті ОСОБА_6 помер і його син ОСОБА_8.

Так як, ОСОБА_6 помер і законними спадкоємцями після його смерті залишилися лише онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то позивач змушений звернутися до них із позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності на житловий будинок.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належав на праві приватної спільної, сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Згідно довідки №3792 від 13.07.2016 року виданої Фрунзівською селищною радою, про те, що земельна ділянка розміром 0,1181 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, належить до земель житлової та громадської забудови Фрунзівської селищної ради, не приватизована, рішення про її приватизацію не приймалося, Державний акт не видавався, заява про її приватизацію чи передачу в користування не подавалася, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05 жовтня 2009 року, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис № 112.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, актовий запис № 60.

Згідно повідомлення Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 575/01-16 від 22.07.2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року не відкривалася, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Відповідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити певну грошову суму.

Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі - продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але ода із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

В судовому засіданні судом не встановлено, а позивачем не доведено, що ОСОБА_6 та його спадкоємці ухилялися від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про виконання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону ( ст.334 ЦК) та з урахуванням вимог про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст..5 ЦК).

До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі ст..396 ЦК. Оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна, а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавцем несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцю.

Судом дана правильна правова оцінка показанням свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про передачу грошових коштів ОСОБА_12, ОСОБА_6 у сумі 50000 грн. за будинок та розписці з цього приводу ОСОБА_6 від 05 лютого 2016 року про продаж ним будинку і отримання за нього коштів у повному обсязі, які не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильну оцінку судом доказів, порушення норм матеріального права, ухилення сторони продавця від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного будинку є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставнами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: І.А. Артеменко

М.М. Драгомерецький