Категорія 27Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Сопруна В.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника апелянта, позивача Публічого акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Юшко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в режимі відеоконференції, залі судових засі-дань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі

уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних

осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Ключинського Костянтина Леонідовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

01 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство ( далі - ПАТ ) «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на пред-мет іпотеки. Позов мотивований тим, що з 20 березня 2015 року розпочата про-цедура ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію цього банку на строк до 19 березня 2018 року включно. 04 січня 2008 року між ВАТ, у подальшому перей-менованому у ПАТ, «ВіЕйБі Банк» і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 351, за умовами якого відповідачці наданий кредит на споживчі по-треби у розмірі 20 тисяч доларів США строком до 03 січня 2018 року з оплатою 14% річних за користування кредитними коштами, із зобов'язанням позичаль-ниці виконувати всі інші умови правочину у визначені ним строки. У порушен-ня умов дійсного договору ОСОБА_4 від виконання своїх зобов'язань що-до своєчасного погашення кредиту, процентів, інших платежів ухиляється, ста-ном на 06 травня 2016 року у неї утворилася заборгованість в сумі 514441,20 гривні.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 04 січня 2008 року № 351 між банком і ОСОБА_4 у цей же день був укла-дений іпотечний договір, зареєстрований у нотаріальному порядку за № 1. Згід-но іпотечного договору ОСОБА_4 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 28,1 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконкомом Вінниць-кої міської ради 27 березня 2003 року у відповідності з рішенням від цієї ж дати за № 453.

Оскільки кредитна заборгованість по даний час не сплачена, вимога банку про повернення коштів, направлена боржниці 04 березня 2016 року, нею зали-шена без відповіді, позивач просив суд його вимоги задоволити та в рахунок погашення заборгованості у розмірі 514441,20 гривні звернути стягнення на на-лежний боржниці на праві власності предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом його продажу банком від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оці-ночної діяльності під час його реалізації у порядку, визначеному статтею 38 За-кону України «Про іпотеку» ( а. с. 2-4 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року ( а. с. 64-67 ) позов задоволений. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором від 04 січня 2008 року № 351, що становить у гривневому еквіваленті 514441,20 гривню, з них кредит - 8690,49 доларів США, відсотки 11292,51 долари США, комісія за РО - 4807,60 гривень, неустойка - 7600,21 гривень, звернуто стягнення на на-лежний на праві власності ОСОБА_4 предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 зі всіма функціонально пов'язаними з цим неру-хомим майном об'єктами, загальною площею 28,1 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., шляхом його продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за зви-чайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «ВіЕйБі Банк» усіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в ор-ганах БТІ, нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самовряду-вання, у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі не-обхідні документи та довідки ( в тому числі витяг з державного реєстру речо-вих прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ) для продажу ви-щезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату, інших ор-ганах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі в якості продавця у процесі укладення до-говору купівлі-продажу предмета іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної ді-яльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання і нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надавати приватному нотаріусу право відкрити роз-діл на предмет іпотеки - квартиру НОМЕР_1 зі всіма функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном об'єктами, загальною площею 28,1 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, в Дер-жавному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право влас-ності на предмет іпотеки за набувачем ( покупцем ); отримувати в органах міс-цевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. Стяг-нуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» судовий збір у розмірі 1378,00 гривень. Виконання рішення суду відстрочено на час дії Закону Укра-їни «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпе-чення кредитів в іноземній валюті».

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі в частині відстрочення його виконання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» Ключинський К.Л. оскаржує дане рішення в апеляційному порядку, просить дане судове рішення саме у вказаній частині скасувати ( а. с. 69-71 ). Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції в оскар-жуваній частині є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представ-ника апелянта Юшка Д.О., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на-явні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апе-ляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтвер-джуються, чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності, то-що ), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин-ства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'я-сування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 04 січня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», право-наступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 351, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 20 тисяч доларів США для проведення ремонту житла та/або покра-щення житлових умов у квартирі АДРЕСА_1 стро-ком до 03 січня 2018 року, зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами. За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмі-рі 14,00 доларів США, що становить 0,07 процентів річних від суми кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 04 січня 2008 року № 351 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 цього ж дня був укладений іпотечний договір, зареєстрований 04 січня 2008 року при-ватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстраційний номер 1. Відповідно до умов даного договору іпотекодавець пе-редав іпотекодержателю в порядку і на умовах, визначених цим договором, не-рухоме майно: квартиру НОМЕР_1 зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 28,1 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. Дана квартира нале-жить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва на пра-во власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 27 берез-ня 2003 року на підставі рішення від 27 березня 2003 року № 453, зареєстрова-ного в КП «ВМБТІ» 30 квітня 2003 року та внесеним в реєстрову книгу № 282 за реєстровим № 309/26946.

На підставі постанови правління НБУ від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповнова-жену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ві-ЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено ОСОБА_9 строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року. Рішенням виконавчої ди-рекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016 року № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з пи-тань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження проце-дури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання непла-тоспроможності банків ОСОБА_9 строком на два роки до 19 березня 2018 року включно.

ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, що станом на 06 трав-ня 2016 року складає 514441,20 гривню.

У зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань за кредитним догово-ром, 04 березня 2016 року банком направлена ОСОБА_4 вимога про по-вернення кредитних коштів з попередженням про звернення стягнення на пред-мет іпотеки, однак, ця вимога залишена без реагування.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що на да-ний час заборгованість за кредитним договором відповідачкою не погашена, а наявність рішення суду про стягнення заборгованості не позбавляє позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки, відтак існують підстави для задоволення вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, який на праві приватної власності належить боржниці ОСОБА_4 Суд також вихо-див з того, що виконання рішення суду в частині звернення стягнення на пред-мет іпотеки необхідно відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іно-земній валюті».

Оскаржуючи рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року лише і виключно в частині відстрочення його виконання, апе-лянт вказує, що відповідно до Законів України «Про державну виконавчу служ-бу» та «Про виконавче провадження» органом, на який покладено примусове виконання рішень в Україні є державна виконавча служба, а отже суду не нада-но права вирішувати питання щодо відстрочення виконання рішення суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду відповідно до пов-новажень, визначених частиною першою статті 303 ЦПК України, а саме в ме-жах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, прийшовши до висновку про відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства України, судова колегія апеляційного суду зазначає на-ступне.

Відповідно до норм статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним дого-вором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується нада-ти грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановле-них договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів ци-вільного законодавства. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпече-ного іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного до-говору ( стаття 3 Закону України «Про іпотеку» ). Частиною першою статті 33, статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стяг-нення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання борж-ником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здій-снюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іно-земній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусо-во стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вва-жається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заста-ву» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпоте-ку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина Украї-ни ( позичальника або майнового поручителя ) за споживчими кредитами, нада-ними йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце по-стійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом неза-вершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знахо-диться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого жит-лового майна ( об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового май-на ) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку, іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єкта-ми Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочен-ня виконання зобов'язання ( пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України ), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкрива-ється в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстрочен-ням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак уста-новлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян Укра-їни, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стяг-нення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не перед-бачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки ( за-стави ) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати ( відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно зі статтею 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валю-ті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпе-чення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових ак-тів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття ор-ганами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Зако-ну України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Таким чином, суд першої інстанції встановлюючи порядок виконання ухва-леного ним рішення на час дії мораторію, правильно застосував норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як за-безпечення кредитів в іноземній валюті». Аналогічна позиція викладена у по-станові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-492цс15, якою керується апеляційний суд відповідно відповідно до статті 360-7 ЦПК України.

Суд першої інстанції вірно відстрочив виконання оскаржуваного рішення з врахуванням того, що вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки, про-вадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень, у даному випадку не потребується, оскільки за вимогою банку стягнення на іпотечне житлове майно ОСОБА_4 визначено шляхом його продажу позивачем від свого імені будь-якій особі-покупцю у порядку, передба-ченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Тобто, за такого вирішен-ня спору до виконання цього рішення суду вказані органи та посадові особи за-лучатися не будуть, отже відстрочення виконання судового рішення повинно стосуватися безпосереднього його виконавця - позивача банку.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що дово-ди апеляційної скарги про безпідставне відстрочення виконання рішення суду є необґрунтованими, тому підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині не вбачається. В іншій частині рішення суду не оскаржується, у зв'язку з чим апеляційним судом відповідно до частини першої статті 303 ЦПК Укра-їни не перевіряється.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Ві-ЕйБі Банк» Ключинського Костянтина Леонідовича відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізова-ного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двад-цяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: