АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

14 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рідна» (далі - ПрАТ «СК «Рідна») звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з вказаним позовом.

В обґрунтування позову ПрАТ «СК «Рідна» зазначило, що 31 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування автотранспортних засобів, згідно умов якого предметом договору є майнові права страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Hyundai Getz». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася з вини відповідача, було пошкоджено даний автомобіль.

Позивач, посилаючись на те, що ним у відповідності до умов договору добровільного страхування було виплачено потерпілій особі в ДТП страхове відшкодування у розмірі 49 596 грн. 92 коп., просив вказану суму стягнути з ОСОБА_1

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року позов задоволено у повному обсязі та вирішено питання про судові витрати.

14 грудня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилався на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив розрахунок розміру завданої шкоди, наданий позивачем.

Крім цього, як на підставу скасування рішення суду відповідач посилався на те, що судом в порушення норм процесуального права було розглянуто справу та ухвалено заочне рішення без відомостей про належне повідомлення відповідача про судове засідання, внаслідок чого він був позбавлений права подати заперечення на позов, надати особисті пояснення та докази з приводу заявлених позовних вимог.

За вказаних обставин просив скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, з підстав наведених в ній та просив задовольнити.

Представник позивача - Сисоєв Є.О. в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для такого стягнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12 квітня 2014 року о 20 год. 55 хв. у місті Києві, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А6», номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. Харківське шосе, 21, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 31 жовтня 2013 року між ПрАТ «СК «Рідна» та ОСОБА_2 було укладено договір № АТ 463/13 добровільного страхування автотранспортних засобів, за умовами якого забезпечено транспортний засіб «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

02 липня 2014 позивачем складено страховий акт, відповідно до якого загальна сума страхового відшкодування становить 49 596,92 грн.

Як вбачається з платіжного доручення № 14968 від 02.07.2014 сума виплаченого страхувальнику страхового відшкодування становить 49 596,92 грн.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Згідно статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок з відшкодування шкоди не виконала.

Так, у випадку суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна зі сторін набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування, в свою чергу, має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування.

Оскільки, ПрАТ «СК «Рідна» згідно умов Договору добровільного страхування автотранспортних засобів № АТ 463/13 від 31.10.2013 виплатило страхувальнику суму страхового відшкодування, а відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 03.06.2015 відповідач є винним у скоєнні ДТП, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення сплаченого страхового відшкодування з ОСОБА_1

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню становить 49 596,92 грн. Такі висновки суду підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, які були досліджені судом при ухваленні рішення.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечуючи проти розміру страхового відшкодування ОСОБА_1 в порушення наведених положень закону не надав суду належних доказів на підтвердження своїх обґрунтувань, а лише зазначив, що наданий стороною позивача розрахунок розміру страхового відшкодування був неналежним чином досліджений судом. Більш того такі доводи апелянта є необґрунтованими, оскільки аналіз та оцінка письмових доказів, наявних в матеріалах справи, в тому числі і акту про суму страхового відшкодування, послідовно викладені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та належним чином не повідомлено відповідача у справі про час та місце розгляду справи

Разом з тим, таке порушення норм процесуального права згідно ч. 3 ст. 309 ЦПК України не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки таке порушення не призвело до неправильного вирішення спору.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та є справедливим.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/8363/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4055/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.