Єдиний унікальний номер (справа №) 216/6060/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/802/17
10 березня 2017 року місто Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.
секретаря судового засідання Павленко О.О.
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, -
14 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, в якому просила: надати дозвіл на виїзд з України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не досяг шістнадцятирічного віку, у супроводі його матері - ОСОБА_2, без згоди та супроводу його батька - ОСОБА_3, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7; надати дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон її сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди його батька - ОСОБА_3.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2017 року відкрито провадження у справі.
В подальшому, 15 лютого 2017 року у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надала до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої просили: надати дозвіл на виїзд з України до Республіки Польща ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не досяг шістнадцятирічного віку, у супроводі його матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та без супроводу його батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у період часу з 01.08.2017 року по 31.08.2017 року; надати дозвіл ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон до Республіки Польща її сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди його батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 01.08.2017 року по 31.08.2017 року; стягнути з ОСОБА_3 на її користь понесені судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає разом із нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. З метою оздоровлення, подорожування та культурного збагачення її сина цього літа вона має намір разом із ним відвідати сусідню країну - Республіку Польща. Однак, для того щоб її син міг разом із нею поїхати за кордон, необхідна письмова заява (дозвіл) його батька (відповідача), засвідчена у нотаріуса. Останній безпідставно, не пояснюючи своєї позиції, постійно ухиляється від такої дії, чим протиправно створює перешкоди у можливості виїзду їх сина за кордон. Вона вважає, що такі дії відповідача суперечать інтересам їх дитини, її можливості культурного збагачення, зміни навколишнього середовища, оздоровлення, подорожування тощо. Крім того, вже багато років відповідач взагалі не цікавиться долею їх сина, не сплачує аліменти, призначені за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №2-1105 від 19.12.2005 року, не відвідує сина, не надає жодної матеріальної чи моральної підтримки сину. Наразі місце перебування та роботи відповідача їй не відомі, так як вже багато років (приблизно з 2005 року) вони не проживають разом, останні 5-6 років не підтримують жодних зв'язків, він змінив свій номер мобільного телефону, не має облікових записів у соціальних мережах, від обов'язків виховання їх сина безпідставно самоусунувся. Тому, на підставі викладеного, позивач звернулась із зазначеним позовом.
Позивач та її представник, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не використали наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.35).
Відповідач ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, шляхом надання оголошення у газеті «Вісті Придніпров'я» № 12 (1811) від 21 лютого 2017 (а.с.36), не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, яка повідомлена належними чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отримання судової повістки (а.с.32), не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 25 грудня 2016 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (а.с.11).
Приписами ч. 9 ст. 74 ЦПК України встановлено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Аналогічні вимоги визначені ч. 3 ст. 122 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надходила заява про розгляд справи у його відсутність або якщо вказані ним підстави неявки визнано неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_3, виданого 12 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.5).
Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач має намір цього літа разом зі своїм сином - ОСОБА_4, відвідати сусідню країну - Республіку Польща, з метою оздоровлення, подорожування та культурного збагачення свого сина. Однак, відповідач безпідставно створює перешкоди у можливості виїзду їх сина за кордон не надаючи письмового дозволу на такий виїзд.
Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про надання дозволу на виїзд з України її сину, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу його батька, а також надання дозволу їй на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Разом із цим вимогами ч. 1 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Крім того, відповідно до вимог статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Таким чином, діючим законодавством України не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України, судом також встановлено, що після припинення шлюбних відносин відповідач самоусунувся від виховання свого сина, добровільно матеріальну допомогу на його утримання не надає, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини та не цікавиться його життям, у зв'язку з чим усі питання щодо виховання неповнолітньої дитини позивач вирішує самостійно.
Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, позивач має намір разом із своїм сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідати сусідню країну - Республіку Польщу у період часу з 01.08.2017 року по 31.08.2017 року з метою оздоровлення, відпочинку та культурного збагачення дитини, що відповідає його інтересам, сприятиме його фізичному, духовному та моральному розвитку.
Отже, на підставі вищевикладеного та з урахуванням вимог чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, що становить 551,20 грн.
Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 551,20 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 150, 153, 157 Сімейного кодексу України, статтею 313 Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Закону України «Про судовий збір» суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків - задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд з України до Республіки Польща ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який не досяг шістнадцятирічного віку, у супроводі його матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, без згоди та без супроводу його батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у період часу з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року.
Надати дозвіл ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон до Республіки Польща її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди його батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Іншими учасниками судового процесу рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов