Провадження № 2/554/1069/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2017 м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі :

головуючого - судді - Січиокно Т.О.

за участю: секретаря - Ромахової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчий комітет Полтавської міської ради, виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтава раді, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

у грудні 2016 року позивач звернулася з вказаним вище позовом до суду та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

-зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 демонтувати бетонну огорожу (паркан), встановлену ними на місці проїзду загального користування за адресою: АДРЕСА_1

-зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відновити безперешкодний проїзд загального користування до належної їй частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шириною не менше 3,0 метра і довжиною не менше 14 метрів, рахуючи від вїздних металевих воріт з провулку Карпенка - Карого у м.Полтава.

Позов позивачем мотивований тим, що їй належить 2/5 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 яке судовим рішенням виділено в окрему одиницю. Дане домоволодіння знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. За весь час її проживання існував проїзд, який знаходився у спільному користуванні усіх співвласників даного домоволодіння. Однак, відповідачі без її дозволу на території даного проїзду посадили плодові дерева, квіти, а в подальшому встановили бетонну огорожу висотою 1,8 м., довжиною близько 22 м. Дана огорожа перешкоджає їй та членам її сім'ї вільно проходити до свого домоволодіння, унеможливлює проїзду транспорту в разі необхідності.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позов підтримали, просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Згідно даних Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Шевченківським районним у м.Полтава відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м.Полтава, у зв'язку з чим 07.11.2017 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_5 закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст.205 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення позову та пояснили суду, що у грудні 2015 року замість старого, непридатного для використання огорожі, у зв'язку зі сплином часу було облаштовано нову огорожу, яка зведена без порушення вимог чинного законодавства та прав інших співвласників домоволодіння. Так, поняття «огорожа» не охоплюються поняттям «нерухоме майно», а отже не потребує отримання спеціальних дозволів на її встановлення. Дана огорожа відмежовує територію, якою завжди користувалася відповідач та члени її сімї, на ній не розміщені будь - які об'єкти, які б перебували у власності позивача, остання не заявляла будь - яких претензій з приводу розміщення попередньої огорожі. Окрім цього, у зв'язку із похилим віком та за станом здоров'я у 2015 році вона забрала проживати до себе свою маму ОСОБА_8, яка мала ряд хронічних захворювань, а тому з цих причин погано орієнтувалася у просторі, забувала дорогу додому, могла вийти за межі двору і не повернутися назад, у зв'язку з чим огорожа використовувалася для запобігання таких негативних наслідків. Такі ж проблеми стосувалися і здоров'я її батька, який за життя тяжко хворів, а тому потребував затишного подвір'я та меншої уваги сторонніх осіб.

Треті особи: виконавчий комітет Полтавської міської ради, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області у судове не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов підтримали, вважаючи його таким, що підлягає до задоволення.

Третя особа: Шевченківська районна у м.Полтава рада у судове засідання не з'явилися, будучи належним повідомленими про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку:

згідно рішення виконкому Полтавської міськради депутатів трудящих від 21.02.1955 року № 75 «Про затвердження матеріалів обміру кварталів» за житловим будинком зареєстровано земельну ділянку під забудову площею 1042 кв.м.

Рішенням Октябрської районної у м.Полтава раді тридцять четвертої сесії VI скликання від 27.06.2013 року усім співвласникам домоволодіння надано дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок по АДРЕСА_1, площами 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 77 кв.м. для ведення садівництва. (а.с.114).

16.11.2015 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 26.02.2015 року - задоволена частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 26.02.2015 року скасовано у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_9, ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_9, ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено. В іншій частині рішення Октябрського районного суду м.Полтаа від 20.02.205 року залишено без змін.

Із мотивувальної частини даного рішення слідує, що згідно висновку № 81/85 судової комісійної земельно - технічної експертизи від 13.10.2015 року, проведеної під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, визначити варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 1077 м. кв. по АДРЕСА_1 у м.Полтава відповідно до часток співвласників домоволодіння, з врахуванням можливостей улаштування сторонам окремих в'їздів на їх земельні ділянки, обслуговування господарських споруд та комунікацій - не представляється можливим. З іншого боку за умовами пожежної безпеки та обслуговування інженерних комунікацій (газопроводу, водопостачання та водовідведення) улаштування проїзду до частин домоволодіння співвласників є технічною необхідністю. Тому єдиним технічним можливим варіантом є улаштування проїзду в загальному користуванні.

Варіанта встановлення порядку користування земельною ділянкою, який би передбачав створення такого проїзду сторони не надали, тому рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про виділ в окрему одиницю майна, що є у спільній частковій власності в окремий об'єкт нерухомого майна та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволений повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про виділ в окрему одиницю майна, що у спільній частковій власності в окремий об'єкт нерухомого майна та визначення порядку користування земельною задоволений повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про виділ в окрему одиницю майна, що у спільній частковій власності в окремий об'єкт нерухомого майна та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволений повністю.

Виділено ОСОБА_5 у власність 1/5 частину із майна, що перебуває у спільній частковій власності в окремий об'єкт нерухомого майна, а саме : житловий будинок літ. Б-1 з наступним складом майна приміщень: 1-1 сіни площею 2,6 кв.м, 1-2 кладова площею 3,3 кв.м, 1-3 кухня площею 13,2 кв.м, 1-4 кімната площею 14,0 кв.м.; господарські будівлі і споруди : И-сарай, Г-вбиральня, и1-навіс, №5-огорожа, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_9 у власність 4/25 частини з майна, що перебуває у спільній частковій власності в окремий об'єкт нерухомого майна, а саме : квартира № 2 житлового будинку літ. А-1 у складі приміщень : 2-1 кімната площею 8,5 кв.м , 2-2 кімната площею 13,9 кв.м , V-тамбур площею 2, 5 кв.м , V1 кухня площею 11,2 кв.м , V111-тамбур площею 2, 4 кв.м , усього по квартирі № 2 - 38,5 кв.м., господарські будівлі і споруди : літ Д -вбиральня , літ д-навіс, огорожа № 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_4 у власність 6/25 частин із майна, що перебуває у спільній частковій власності в окремий об'єкт нерухомого майна, а саме : квартира № 3 житлового будинку літ А-1 у складі приміщень : 3-2 кухня пл. 11,3 кв.м , 3-3 кімната пл. 21, 6 кв.м , 1-сіни пл. 9,0 кв.м ,1Х кладова пл. 2, 9 кв.м, Х- коридор пл. 2, 8 кв.м, усього по квартирі № 3 -47,6 кв.м, господарські будівлі та споруди літ. Ж -навіс, Л-вбиральня, № 1 огорожа, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-13).

20.05.2016 року між ОСОБА_5 (Дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровувана) укладено договір дарування, згідно якого дарувальник безоплатно передав у власність, а обдаровувана прийняла у власність як дарунок 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.88).

Згідно даних із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві власності належить 4/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.45-46).

Згідно положень ч. 2 ст. 152 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Таким чином, судом встановлено, що кожному із власників ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить певна частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 які згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 26.02.2015 року виділені в окремий об'єкт нерухомого майна кожному співвласнику.

За даним житловим будинком зареєстровано земельну ділянку під забудову площею 1042 кв.м. згідно рішення виконкому Полтавської міськради депутатів трудящих від 21.02.1955 року № 75 «Про затвердження матеріалів обміру кварталів». Дана земельна ділянка перебуває у спільному користуванні співвласників домоволодіння, порядок користування нею не визначено.

На розгляд суду сторонами не надано будь - яких відомостей щодо фактичного порядку користування даною земельною ділянкою між співвласниками.

Як вбачається із фототаблиці на а.с. 16 та не заперечується сторонами відповідачем ОСОБА_2 встановлено паркан, яким відмежовано частину земельної ділянки за адресою вказаною вище, яка перебуває у спільному користуванні власників.

На фототаблиці до висновку судової комісійної судово - технічної експертизи № 81/85 від 28.10.2015 року зображено загальний вигляд частини земельної ділянки (ворота) по АДРЕСА_1 у м.Полтава та загальний вигляд частини цієї ж земельної ділянки (фактичний прохід ОСОБА_1 та ОСОБА_5) до встановлення огорожі у вигляді паркану. (а.с.119).

За результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що унаслідок встановлення відповідачем огорожі у вигляді паркану на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 було порушено право позивача ОСОБА_1 щодо вільного користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільному користуванні усіх співвласників та порядок користування нею не визначено. Окрім цього на даній земельній ділянці мається фактичний прохід ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.119).

При цьому суд вважає, що облаштування даного паркану створює позивачу незручності у проході до свого домоволодіння та в разі необхідності заїзду транспортних засобів ( фототаблиця на а.с.122- 126), позивач згоди на встановлення паркану у відповідності до її розмірів, не надавала та з нею, а також з іншими співкористувачами земельної ділянки, відповідач ОСОБА_2, а також за життя ОСОБА_5, це питання не узгоджували.

Окрім цього, у рішенні від 16.11.2015 року Апеляційний суд Полтавської області звертав увагу на той факт, що за умовами пожежної безпеки та обслуговування інженерних комунікацій (газопроводу, водопостачання та водовідведення) улаштування проїзду до частин домоволодіння співвласників є технічною необхідністю. Тому єдиним технічним можливим варіантом є улаштування проїзду в загальному користуванні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у позивача виникли перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а також у безперешкодному проході (проїзді) до належного їй домоволодіння, а тому позов у частині зобов'язання ОСОБА_2 демонтувати огорожу у вигляді паркану, встановлену на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, заявляючи вимогу про зобов'язання ОСОБА_2 відновити безперешкодний проїзд загального користування до належної їй частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 виходила з розрахунку, а саме зазначила ширину не менше 3,0 метра і довжину не менше 14 метрів, рахуючи від вїздних металевих воріт з провулку Карпенка - Карого у м.Полтава.

Однак, суд вважає, що достовірність таких розрахунків не підтверджена належними доказами у справі, а улаштування проїзду, який перебуває у загальному користуванні усіх власників повинно відбуватися за їх спільний рахунок, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Таким чином позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов задоволено частково, то із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчий комітет Полтавської міської ради, виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтава раді, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області про вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати огорожу у вигляді паркану, встановлену на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст рішення виготовлено суддею протягом п'яти днів.