Справа № 344/7208/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2001/2017
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю представника апелянта ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, за апеляційною скаргою Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

02.06.2016 року ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що надає послуги теплопостачання в квартиру відповідачів, однак, всупереч вимогам чинного законодавства України, вони не виконують належним чином свої зобовязання по оплаті наданих їм послуг, у звязку з чим станом на 01.03.2016 року за ними наявна заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 16 994,96 грн. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 16 994,96 грн. та судові витрати в розмірі 1 378 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2016 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні позову Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Не погодившись з рішенням суду, ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 самостійно відєднався від системи централізованого опалення у звязку з важким фінансовим становищем, а тому послуги теплопостачання йому не надавалися. При цьому судом не взято до уваги, що таке відключення відповідачів від централізованого опалення відбулося без дотримання визначеної законом процедури відключення, а тому немає підстав для припинення нарахувань, адже законом не передбачено обовязку припинення нарахування споживачам, які самовільно відєднались від системи централізованого опалення. Самовільне відключення квартири від теплопостачання без дотримання встановленого порядку не породжує правових наслідків як для осіб, які надають послуги з теплопостачання, так і для тих, кому ці послуги фактично надаються, та не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Також апелянт вказує на те, що позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення в суд з даним позовом, оскільки в квітні 2014 року ним подавалась заява до Івано-Франківського міського суду про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 11 248,61 грн. Ухвалою цього суду від 29.01.2015 року в прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено, оскільки за даними адресної довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС в Івано-Франківській області місце проживання ОСОБА_5 в Івано-Франківській області зареєстрованим не значиться. В липні 2015 року ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 13 716,06 грн. Судовий наказ видано 05.11.2015 року та скасовано ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.12.2015 року. Таким чином, враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому ст. ст. 95, 98 ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Крім того апелянт зауважує, що не може бути підставою для звільнення споживача від оплати наданих послуг з теплопостачання і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного з конкретним споживачем. Згідно вимог чинного законодавства ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» розроблено і оприлюднено (надруковано в газеті «Західний курєр» №50 від 13.12.2012 року та розміщено на офіційному сайті ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго»: www.tke.if.ua) Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, оформлений на основі типового договору, затвердженого постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, як договір приєднання, відповідно до п. 10.1 якого вказаний Договір є підставою для появи публічно-правових взаємовідносин ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з усіма без винятку споживачами.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» задовольнити.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених в ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав, посилаючись на обґрунтованість висновків суду, просив в задоволенні скарги відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, надавав послуги теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1, яка згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1998 року (а. с. 31) належить відповідачам на праві спільної сумісної власності.

Відповідачі, як споживачі послуг ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», неналежно виконували обовязок по оплаті наданих послуг теплопостачання, внаслідок чого станом на 01.03.2016 року існує заборгованість відповідачів перед позивачем в сумі 16 994,96 грн. (а. с. 4, 59-60).

Відмовляючи в задоволенні позову ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з вересня 2006 року відповідач ОСОБА_5 неодноразово звертався до ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та ЖЕО №7 із листами-повідомленнями, в яких, у звязку із важким фінансовим становищем, не маючи можливості проводити оплату за послуги теплопостачання, просив відєднати його квартиру від системи централізованого опалення. 17.10.2006 року ОСОБА_5 звернувся із повідомленням до ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та ЖЕО №7 про проведення відєднання його квартири №25, що знаходиться по вул. Південний Бульвар, 29 в м. Івано-Франківську, від системи централізованого опалення та просив скликати комісію для фіксації даного факту, однак такі заяви відповідача були проігноровані. Зі змісту наявних в матеріалах справи документів слідує, що в період з часу відключення квартири відповідачів від системи централізованого опалення, а саме з 09.10.2006 року послуги теплопостачання відповідачам не надавалися, а тому відсутні підстави для стягнення з них заборгованості за надані послуги теплопостачання.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та від мереж гарячого водопостачання житлових будинків регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 (із змінами, внесеними постановою КМУ від 31.10.2007 року №1268) та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4.

Згідно п. п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (пункти 1.2, 2.1, 2.2.1, 2.3.1, 2.4.2, 2.5, 2.6) для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія).

Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Затверджений акт є єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань за надані послуги з теплопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2010 року та 15.05.2014 року ОСОБА_5 звертався до ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» із листами-претензіями, в яких повідомляв позивача про те, що з 09.10.2006 року його квартира відключена від системи централізованого опалення (а. с. 35, 36).

Однак, таке відключення є самовільним, що підтверджується актом №9 про самовільне відключення від опалення від 24.05.2011 року (а. с. 70).

Розглядаючи справу та ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки вказаним письмовим доказам, а також нормативним документам з питань відключення споживачів від системи централізованого опалення, що мають вирішальне значення для справи, через що дійшов хибного висновку про те, що відключення квартири відповідачів відбулося правомірно і що для розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення відповідачу достатньо було лише повідомити теплопостачальну організацію про самовільне відключення.

Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

В силу дії п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, в даному випадку Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за теплоенергію (а. с. 59-60) вбачається, що станом на 01.03.2016 року у відповідачів наявна заборгованість в розмірі 16 994,96 грн. Згідно вказаного розрахунку, заборгованість відповідачам нарахована за період з 01.02.2008 року по 01.03.2016 року. Однак, відповідачі не заявляли про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Також відповідачами не надано належних доказів, які б свідчили про погашення вищевказаної суми боргу або ж спростовували доводи ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго».

Посилання відповідача ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 серпня 2009 року (а. с. 106, 107), яким встановлено, що квартира АДРЕСА_2 відключена від системи централізованого опалення та відмовлено позивачу в стягненні з відповідача ОСОБА_5 заборгованості по платі наданих послуг з теплопостачання станом на 01.02.2008 року не заслуговують на увагу, оскільки вказаним рішенням не встановлено правомірність відключення вказаної квартири від системи централізованого опалення у встановленому законом порядку. Щодо суми заборгованості, то така була нарахована за період до 01.02.2008 року.

Як ствердила представник апелянта в судовому засіданні та підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 59-60), вся сума боргу по оплаті наданих послуг з теплопостачання в квартиру АДРЕСА_2, позивачем була списана.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, то рішення Івано-Франківського міського суду від 25 жовтня 2017 року слід скасувати та ухвалити нове рішення.

По суті встановленого позов ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» слід задовольнити та стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 16 994,96 грн.

Згідно платіжних доручень №849 від 16.05.2016 року та №386 від 12.12.2014 року (а. с. 1, 12) позивачем за подання позовної заяви оплачено 1 378 грн. судового збору. Також відповідно до платіжного доручення №22 від 27.10.2017 року ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» понесло витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1515,80 грн. (а. с. 183).

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача по 229,67 грн. з кожного витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та по 252,63 грн. з кожного витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, жителів АДРЕСА_3, на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», місцезнаходження якого м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 59 «а», , - 16 994,96 грн. (шістнадцять тисяч девятсот девяносто чотири гривні 96 копійок) заборгованості за послуги теплопостачання.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, жителів АДРЕСА_3, на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», місцезнаходження якого м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 59 «а», , по 229,67 грн. з кожного витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, жителів АДРЕСА_3, на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», місцезнаходження якого м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 59 «а», , по 252,63 грн. з кожного витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_8

Повний текст постанови складено 21 грудня 2017 року.