Справа № 214/1232/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 лютого 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Ткаченко К.М.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту, надання права на спадкування та стягнення витрат, -
У своєму позові позивач просить встановити факт її проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 із 28 червня 2008 року по момент смерті останнього 28 червня 2013 року, надати їй право на спадкування після померлого разом з відповідачами та стягнути з відповідачів у рівних частках на її користь витрачені на лікування та поховання ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 7107 грн. 54 коп., посилаючись на те, що більше 20-ти років вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4, які продовжувались до моменту його смерті 28 червня 2013 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді належної йому за життя квартири №86, розташованої в будинку №40 на вул. Тинка в м. Кривому Розі. Також, незадовго до його смерті нею було витрачено грошових коштів на його лікування, а надалі, коли ОСОБА_4 помер, нею було витрачено грошових коштів на його поховання, а всього було витрачено 7107 грн. 54 коп.
У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги у повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не зявились.
Свідок ОСОБА_5 суду показала, що знала позивача та ОСОБА_4 17 років, так як вони були її сусідами, що вона була впевнена, що позивач та ОСОБА_4 це сім'я, оскільки вона бачила, що відношення між ними були як між чоловіком та жінкою, вони жили разом та вели спільне господарство, а також вона була свідком того, що, коли ОСОБА_4 важко захворів, позивач доглядала за ним, купувала ліки, возила до лікарень, а після його смерті поховала його, відповідачів же вона взагалі ніколи не бачила.
Свідок ОСОБА_6 суду показала, що знала позивача та ОСОБА_4 з 1993 року, відносини між ними були, як між чоловіком та жінкою, що вони разом працювали на заводі, разом відпочивали, а також вона була свідком того, що, коли ОСОБА_4 важко захворів а хворів він досить тривалий час, у звязку з чим був у безпорадному стані позивач доглядала за ним, купувала ліки, возила до лікарень, а після його смерті поховала його, відповідачів же вона також взагалі ніколи не бачила.
Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Заявляючи свої вимоги про встановлення факту її проживання однією сім'єю без укладення шлюбу з ОСОБА_4 з 28 червня 2008 року по момент його смерті 28 червня 2013 року, позивач зазначає у звязку з цим фактом про своє право на спадкування після померлого разом з відповідачами.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.
Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.
Разом з тим, згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.
У судовому засіданні на підставі показань свідків установлено, що позивач та ОСОБА_4 з 28 червня 2008 року по момент його смерті 28 червня 2013 року проживали однією сім'єю, у будь-якому іншому шлюбі не перебували та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Відтак, ці вимоги підлягають задоволенню, позаяк факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення: від встановлення факту проживання позивача однією сім'єю без укладення шлюбу з ОСОБА_4 з 28 червня 2008 року по момент його смерті 28 червня 2013 року, залежить виникнення права позивача на частку майна, що належало ОСОБА_4А за життя.
Щодо вимог про надання позивачу права на спадкування після померлого разом із спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкування після померлого ОСОБА_4, суд приходить до такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Як було встановлено в судовому засіданні на підставі показань свідків, позивач протягом тривалого часу опікувалася та надавала допомогу ОСОБА_4, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані.
Відтак, суд приходить до висновку, що ці вимоги також підлягають задоволенню.
Що ж до вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, понесених на лікування ОСОБА_4 та його поховання, то суд уважає про доведеність цих вимог, оскільки на підтвердження позивачем витрат на лікування ОСОБА_4 та його поховання було надано належні докази у виді відповідних чеків та накладних (а.с.8, 9).
Відтак, суд приходить до висновку, що ці вимоги також підлягають задоволенню, що передбачено положеннями ст. 1232 ЦК України, згідно з якими спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.
Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволенні позову.
На підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в рівних частках понесені нею витрати по сплаті судового збору.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. 74 СК України, ст. ст. 1223, 1232, 1259, 1264 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 209, 212, 214-215, 224-228, 256 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 28 червня 2008 року по 28 червня 2013 року.
Надати ОСОБА_1 право на спадкування після померлого ОСОБА_4 разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках на користь ОСОБА_1 по 3553 грн. 77 коп. у рахунок відшкодування витрат, понесених на лікування ОСОБА_4 та його поховання.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках на користь ОСОБА_1 по 121 грн. 80 коп. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя В.В. Попов.