АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/4101/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Подільський районний відділ в місті Києві міграційної служби України в місті Києві Державної міграційної служби України, про усунення перешкод у здійсненні права власності,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Подільський районний відділ в місті Києві міграційної служби України в місті Києві Державної міграційної служби України, про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини справи. Зазначає, що в квартирі АДРЕСА_1 вона була зареєстрована як член сім'ї ОСОБА_2., що підтверджується довідками форми №3. З 2005року по теперішній час вона постійно проживає разом з ОСОБА_2 в квартирі, несе витрати за житлово-комунальні послуги, зробила ремонт у всій квартирі, купила для проживання всі необхідні меблі та речі. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання її такою, що втратила право користування квартирою.

В судове засідання ОСОБА_1 та представник третьої особи Подільського районного відділу в місті Києві міграційної служби України в місті Києві Державної міграційної служби України не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07 червня 2002 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до довідки форми № 3 Центру комунального сервісу від 04 січня 2017 року з 31 серпня 2006 року в квартирі АДРЕСА_1 як дружина власника квартири зареєстрована ОСОБА_1

28 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Подільський районний відділ в місті Києві міграційної служби України в місті Києві Державної міграційної служби України, про усунення перешкод у здійсненні права власності. Просив усунути йому перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою. Послався на те, що відносини між ним та ОСОБА_1 погіршилися, між ними почалися конфлікти та сварки, подальше спільне проживання з ОСОБА_1 неможливе.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з того, що реєстрація та проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 позбавляє позивача можливості повноцінно володіти своєю власністю.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що при вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 суд неправильно застосовував норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Підстави втрати членом сім'ї власника житла права користування цим житлом визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Інших підстав для втрати членом сім'ї власника житла права користування житлом ЦК України не визначає.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 була відсутня у квартирі більше року позивач не надав. В апеляційній скарзі відповідачка зазначила, що вона проживає у квартирі, в ній знаходяться її речі. До апеляційної скарги долучила копії документів про сплату житлово-комунальних послуг в квартирі ОСОБА_2

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку доведеність позивачем передбачених Законом підстав для визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою.

Помилкове рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Подільський районний відділ в місті Києві міграційної служби України в місті Києві Державної міграційної служби України, про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді