Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/869/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2017 року м.Красилів

Красилівський районний суд

Хмельницької області в складі

головуючого судді Вознюка Р.В.,

при секретарі Басистій Т.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красилові цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Красилівське ремонтно-транспортне підприємство» до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

в с т а н о в и в:

08.06.2016 року відкрите акціонерне товариство «Красилівське ремонтно-транспортне підприємство» (далі ВАТ «Красилівське РТП») в особі ліквідатора (арбітражного керуючого) ОСОБА_1 звернулось до Красилівського районного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними нотаріально посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 шести договорів купівлі-продажу за номерами нотаріального реєстру 4646, 4656, 4648, 4650, 4652, 4654 від 16.08.2010 року укладених між ВАТ «Красилівське РТП» в особі голови правління ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з підстав зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною.

В обґрунтування позовних вимог арбітражний керуючий ОСОБА_1 посилався на те, що постановою господарського суду Хмельницької області від 22.11.2012 року боржника, а саме ВАТ «Красилівське РТП» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та його призначено ліквідатором повноваження якого він виконує по даний час. Оскільки колишнім керівником боржника йому, а саме ОСОБА_1, не були передані бухгалтерські та інші документи боржника, він не знав і не міг знати, що ще до банкрутства товариства його колишнім керівником були укладені та нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу обєктів нерухомого майна з приводу яких виник спір. Про існування таких договорів йому стало відомо лише під час розгляду Хмельницьким окружним адміністративним судом справи №822/1827/14.

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 вважає, що оспорювані ним вищезазначені договори купівлі-продажу слід визнати недійсними з підстав передбачених ч.1 ст.232 ЦК України, а саме, у звязку з тим, що вони були укладенні внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою, про що на його думку свідчить:

- нотаріальне посвідчення зазначених договорів купівлі-продажу не за місцем знаходження нерухомого майна, а в місті Хмельницькому;

- відсутність доказів сплати відповідачем ОСОБА_3 грошових коштів за придбанні згідно оспорюваних договорів обєкти нерухомого майна та внесення у такі договори неправдивих відомостей про їх оплату;

- родинні стосунки відповідача ОСОБА_3 із одним з керівників органів управління позивача.

В судовому засіданні представник позивача, арбітражний керуючий ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повноному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що на час укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу голова правління ВАТ «Красилівське РТП» ОСОБА_5 був повноваженим представником останнього, у встановленому законом порядку був наділений повноваженнями на укладення таких договорів та визначення їх умов, а також не перебував у родинних та будь-яких близьких стосунках із відповідачем ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що оспорювані позивачем договори купівлі-продажу укладені з дотриманням вимог закону та будь-яких не передбачених договорами домовленостей між ОСОБА_3 та представниками позивача не було. До моменту підписання договорів ОСОБА_3 оплатила вартість придбаних за ними обєктів нерухомого майна про що зазначено у самих договорах і такий факт був посвідчений та скріплений підписом повноважного представника позивача, а саме голови правління ОСОБА_5, із яким ОСОБА_3 не мала будь-яких родинних чи близьких стосунків, а також що рішення про відчуження спірних обєктів нерухомого майна із визначенням їх ціни було прийнято колегіальним органом позивача, а саме правлінням та спостережною радою і укладаючи спірні договори голова правління ОСОБА_5 діяв у відповідності до таких рішень.

Представник відповідача стверджує, що крім того, арбітражний керуючий ОСОБА_1 не надав суду доказів відсутності у позивача розрахункових рахунків у інших банківських установах на які могли бути зараховані сплачені ОСОБА_3 грошові кошти за спірні обєкти або їх неотримання товариством в інший спосіб, в тому числі у готівковій формі, а саме безпосередньо через касу товариства. В свою чергу, арбітражний керуючий ОСОБА_1 не маючи у своєму розпорядженні первинних бухгалтерських та інших документів щодо господарської діяльності позивача протягом 2010 2011 року, не може стверджувати про неоплатність оспорюваних ним договорів, а його доводи з цього приводу ґрунтуються лише на субєктивних припущеннях.

Також, представник відповідача посилався на те, що нотаріальне посвідчення оспорюваних договорів було здійснено в місті Хмельницький з дотриманням вимог закону, а саме за місцем знаходження однієї із його сторін і після укладення таких договорів ОСОБА_3 приступила до володіння та користування придбаними за ними обєктами, вчиняла активні дії щодо реєстрації її права власності на них.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частимою 1 статті 232 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що для визнання правочину недійсним на підставі зазначеної норми необхідно встановити умисел у діях представника: усвідомлення представником того, що він вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з другою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Судом встановлено, що протоколом №10 засідання Спостережної ради ВАТ «Красилівське РТП» від 12.05.2010 року та протоколом №10 засідання правління того ж товариства, надано згоду на продаж нежитлових приміщень, які не використовуються у виробничому процесі господарства, а саме: 1) нежитлової будівлі, прохідної за 180,00 грн.; 2) нежитлової будівлі, растворного вузлу за 345,00 грн.; 3) нежитлової будівлі, тепловентиляційної (приміщення для підігрівання авто мастил) за 160,00 грн.; 4) нежитлової будівлі, туалету (16,9 кв. м.) за 130,00 грн.; 5) нежитлової будівлі, туалету (1,3 кв. м.) за 150,00 грн.; та 6) нежитлової будівлі, (столярного цеху) за 5 600,00 грн., а також уповноважено голову правління ОСОБА_5 укласти та підписати від імені ВАТ «Красилівське РТП» договори купівлі-продажу із визначенням їх істотних умов.

16.08.2010 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Красилівське РТП» в особі голови правління ОСОБА_5 були укладені нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу за умовами яких останнє продало, а ОСОБА_3 придбала обєкти нерухомого майна, розташовані в місті Красилові по вулиці Грушевського, 1, а саме: прохідну площею 5,1 кв. м., вартістю 180,00 грн. (договір № 4646); столярний цех площею 73,6 кв. м., вартістю 5 600,00 грн. (договір № 4645); растворний вузол площею 35,3 кв. м. (договір № 4648); тепловентиляційну площею 22,6 кв. м., вартістю 160,00 грн. (договір № 4650) і приміщення туалетів площею 16,9 кв. м., вартістю 130,00 грн. (договір № 4652) та площею 1,3 кв. м., вартістю 150,00 грн. (договір № 4654).

Таким чином, укладаючи спірні договори на визначених у них умовах, голова правління ВАТ «Красилівське РТП» діяв з відома, за погодженням та у відповідності до рішень інших колегіальних органів управління зазначеного товариства.

Дані договори були посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4 та зареєстровані тим же нотаріусом в Державному реєстрі правочинів, що встановлено ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 18.11.2015 рок по справі №677/60/15-ц.

Пунктами 1.5 оспорюваних договорів №№ 4654, 4646, 4652, 4648, 4656 та пунктом 1.11 договору № 4650 передбачено, що покупець (ОСОБА_3П.) сплатила продавцю (ВАТ «Красилівське РТП») обумовлену у зазначених договорах вартість проданих за ними обєктів нерухомого майна до їх підписання.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що дані договори від імені та в інтересах ВАТ «Красилівське РТП» були укладенні та підписанні уповноваженою на те посадовою особою, а саме головою правління ОСОБА_5, який був наділений повноваженнями погоджувати їх умови та посвідчувати їх власним підписом від імені ВАТ «Красилівське РТП», в тому числі і умову щодо проведення оплати за ними до моменту їх підписання та нотаріального посвідчення.

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б спростовували вищезазначені умови оспорюваних договорів або в будь-який інший спосіб ставили їх під сумнів.

Зокрема, надані арбітражним керуючим ОСОБА_1 банківські виписки з ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_1» від 20.02.2015 року по особових рахунках ВАТ «Красилівське РТП» № 8 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року та № 260004587 за період з 01.01.2010 року по 01.04.2010 року, а також ПАТ «Укрінбанк» по рахунку того ж товариства № 5601 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року не є належним доказом факту не проведення оплати по оспорюваних договорах купівлі-продажу, так як вони посвідчують факт не поступлення коштів лише на зазначені розрахункові рахунки, в той час як такі кошти могли зараховуватись на інші розрахункові рахунки та в інших батьківських установах. При цьому, арбітражний керуючий ОСОБА_1 не надав доказів та не довів факту відсутності у ВАТ «Красилівське РТП» таких розрахункових рахунків у інших банківських установах, хоча представник відповідача заперечував зазначені обставини.

Судом також, враховується, що аналогічна оцінка зазначеним обставинам уже була надана в ухвалі апеляційного суду Хмельницької області від 18.11.2015 року по цивільній справі № 677/60/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, Красилівської державної нотаріальної контори, Красилівського ремонтно-транспортного підприємства, в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_1 про визнання дій нотаріуса неправомірними, визнання недійсними свідоцтв про придбання нерухомого майна на аукціоні, скасування державної реєстрації та визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ВАТ «Красилівське РТП» в особі ліквідатора ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Таким чином, на думку суду, доводи арбітражного керуючого ОСОБА_1 про те, що кошти за реалізацію обєктів нерухомого майна за оспорюваними договорами відповідачем не сплачувалися та не поступали на рахунки позивача не підтверджені та не доведені, а ґрунтуються виключно на його субєктивних припущеннях.

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів родинних або будь-яких інших близьких відносин між ОСОБА_3 та головою правління ВАТ «Красилівське РТП» ОСОБА_5, який укладав із нею спірні договори, а також будь-якої зловмисної домовленості між ними, не вказав в чому полягає так звана зловмисна домовленість та який її зміст, чи суперечила вона інтересам позивача, а також чи спричинила вона несприятливі наслідки для нього та в чому вони полягають.

Частинами 1, 3 ст.10, ч.3, ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Нотаріальне посвідчення оспорюваних договорів приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4, а саме, за місцем проживання ОСОБА_3 відповідало вимогам п.38 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 у звязку з чим посилання арбітражного керуючого ОСОБА_1 на зазначені обставини, як на доказ зловмисної домовленості ОСОБА_3 із представником ВАТ «Красилівське РТП» є безпідставним та не ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин суд приходить до висновку, що голова правління ВАТ «Красилівське РТП» ОСОБА_5 під час укладення оспорюваних позивачем договорів купівлі-продажу діяв в межах наданих йому повноважень та в інтересах зазначеного товариства, не порушив прав та законних інтересів останнього, будь-якої зловмисної домовленості між ним та іншими посадовими особам позивача і ОСОБА_3 не встановлено, у звязку з чим правових підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними не має.

Крім того, згідно розяснень у п.3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зловмисна домовленість це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. При цьому представником не може вважатись орган юридичної особи, в тому числі її керівник, навіть якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи: представництво в даному разі визначається за правилами глави 17 ЦК України.

Таким чином, укладаючи спірні договори голова правління ВАТ «Красилівське РТП» діяв як керівник, а саме, голова правління останнього, а не як його представник, у звязку з чим, на думку суду, положення ст.232 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Керуючись ст.ст.10, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові відкритого акціонерного товариства «Красилівське ремонтно-транспортне підприємство» до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_9