Справа № 536/1314/16-ц
17 січня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.
за участю секретаря Дяденко С.В.
представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики
ОСОБА_1 17 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом, уточненим до початку розгляду справи, до ОСОБА_3 про стягнення боргу посилаючись, що 14 серпня 2013 року вона з відповідачем уклала договір позики, згідно якого передала йому кошти в сумі 25 000 доларів США, що підтверджується розпискою, а відповідач зобовязувався їх повернути до 14 грудня 2014 року. До обумовленої дати відповідач коштів не повернув і до цього часу ухиляється від їх повернення мотивуючи неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Враховуючи офіційний курс гривні щодо долару США згідно даних Національного Банку України станом на 10 січня 2016 року просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь борг за договором позики в сумі 675 523 грн. та 6 261,06 грн. судових витрат.
Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві.
Відповідач ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується відповідною розпискою. Згідно поданого відповідачем заперечення він позов не визнає посилаючись, що 14 вересня 2011 року між ним та ОСОБА_5 був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за яким він отримав кошти в сумі 160 000 грн. зі сплатою 5% щомісячно, а 11 вересня 2012 року відповідно до внесених змін до договору сума грошових коштів була змінена на 240 000 грн. В забезпечення договору позики був укладений договір іпотеки. Він своєчасно виконував умови договору позики, однак з кінця 2012 року допустив заборгованість по відсоткам і на прохання ОСОБА_5 він написав розписку про отримання від його дружини ОСОБА_1, вона ОСОБА_6 до шлюбу, 25 000 доларів США, запевняючи його, що розписка проста формальність та не має юридичної сили, бо нотаріально не посвідчена і буде тільки гарантією того, що він сплачуватиме відсотки. Фактично коштів він не отримав, розписка написана під впливом обману. З наведених обставин просив відмовити у задоволенні позову.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до ст.224 ЦПК України.
Заслухавши уповноваженого представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.1 ЦПК України).
Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст.4 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 14 серпня 2013 року уклали договір позики, згідно умов якого відповідач отримав кошти в сумі 25 000 доларів США, які зобовязувався повернути до 14 грудня 2014 року, що підтверджується розпискою.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 23 серпня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_6 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, кошти не повернув, чим порушив права та інтереси позивача, які необхідно поновити.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, необхідно стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 25 000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 10 січня 2017 року, відповідно до якого 100 доларів США дорівнює 2 702,0929 грн. згідно довідки АБ "Укргазбанк", становить 675 523 грн.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач в підтвердження обставин, що позивач гроші йому не передавала, доказів не надав, а представник позивача їх заперечує, тому суд їх відхиляє.

Отже, позовні вимоги законні та обґрунтовані , підтверджені належними доказами і тому суд їх задовольняє.

В відповідності до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 261,05 грн., що підтверджено документально.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 205, 209, 214-212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 675 523 (шістсот сімдесят пять тисяч пятсот двадцять три) грн. та судові витрати в сумі 6 261 (шість тисяч двісті шістдесят одна) грн. 05 коп., а всього 681 784 (шістсот вісімдесят одна тисяча сімсот вісімдесят чотири) грн. 05 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання ним його копії.

Суддя С. М. Клименко