Ухвала іменем україни 01 березня 2017 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: Ужовтні 2015 рокуОСОБА_3 звернуласядо суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 08 серпня 2012 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні будови України» (далі - ТОВ «Новітні будови України») укладений договір підряду № 07/08, відповідно до умов якого предметом є будівельно-монтажні роботи на території замовника за адресою: с. Горобіївка Бориспільського району Київської області. Зазначала, що на виконання вказаного договору вона передала кошти готівкою в розмірі 327 828 грн не товариству, а безпосередньо його директору, відповідачу ОСОБА_4 Враховуючи те, що роботи були виконані неякісно з численними порушеннями будівельних норм, на даний час будинок знаходиться в непридатному для використання стані, повністю виправити вказані порушення на даний час неможливо без демонтажу та заміни окремих конструкцій та виробів, вважала, що відповідач має відшкодувати їй всі збитки, а саме: повернути їй всі кошти, які він отримав від неї на підставі своєї розписки, а тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь безпідставно набуті ним грошові кошти у розмірі 327 828 грн, та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що зобов'язання за вищевказаним договором ним виконано в повному обсязі та ним особисто у зв'язку із збитковістю підприємства було проведено оплату найманим будівельникам, які виконували будівництво в сумі 112 500 грн. Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_3 зазначену суму та 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи до місцевого суду на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. У частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України в цій частині не переглядається. Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Проте таким вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. З такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного. Судами встановлено, що 08 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Новітні будови України» укладений договір підряду № 07/08, відповідно до умов якого предметом є будівельно-монтажні роботи на території замовника за адресою: с. Горобіївка Бориспільського району Київської області. Згідно з п. 3 вказаного договору загальна вартість робіт становила 310 833 грн 60 коп., а саме: за роботи і матеріали, які відносяться до фундаменту, коробки будинку без вікон і дверей з дахом і черепицею. Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 посилалась на те, що вона передала кошти у розмірі 327 828 грн на виконання договору підряду директору ТОВ «Новітні будови України» - ОСОБА_4, і враховуючи те, що роботи були виконані неякісно з численними порушеннями будівельних норм, просила стягнути вказані кошти та моральну шкоду з ОСОБА_4 Проте, як вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини виникли між позивачем та ТОВ «Новітні будови України», які витікають із договору підряду, і регулюються нормами, які передбачають договірні зобов'язання. Пунктом 8 даного договору передбачена відповідальність сторін за порушення умов договору. Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Проте, на порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, всупереч ст. 33 ЦПК України не вирішив питання про залучення до участі у справі ТОВ «Новітні будови України» як співвідповідача, а тому дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову. У свою чергу, суд апеляційної інстанції на стадії розгляду справи позбавлений права залучити до участі у справі сторону, зокрема співвідповідача, внаслідок чого ухвалив рішення на підставі заявлених позовних вимог у суді першої інстанції. Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року в частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович