Справа № 2-416/08
Провадження № 6/316/23/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

секретаря судового засідання: Лохматової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодарі Запорізької області подання головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, погодженого начальником Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх аліментних зобов`язань,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 11.01.2017 року з поданням, про обмеження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання ним своїх аліментних зобов`язань за виконавчим листом № 2-1416 від 24.10.2008 року виданим Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4.

В обґрунтування подання, головний державний виконавець зазначила, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Енергодарського МУЮ перебуває виконавче провадження, за яким 13.06.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з виконання виконавчого листа № 2-1416 від 24.10.2008 року виданого Енергодарським міським судом Запорізької області, відповідно до якого ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати аліменти ОСОБА_4 Станом на 01.10.2016 рік загальна сума заборгованості по аліментам становить 75765,17 грн. Згідно з повідомленням з УДМС України в Запорізькій області, боржник є громадянином України. 01.09.2016 року на адресу боржника направлено вимогу про явку до відділу для надання пояснень щодо несплати аліментів та виконання судового рішення, однак боржник до відділу ДВС не зявився, будь-яких пояснень не надав. Постановою, було накладено арешт на майно боржника. В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи які б підтверджували факт надання боржником своїй дитині допомоги матеріального характеру. Посилаючись на законодавство України, головний державний виконавець просить суд подання задовольнити.

В судове засідання головний державний виконавець Енергодарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 зявилась, подання підтримала, надала пояснення, які фактично співпадають з письмовими поясненнями викладеними в поданні та просить суд подання задовольнити.

Вислухавши пояснення головного державного виконавця, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали подання, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Енергодарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 13.06.2016 року було відкрито виконавче провадження (а.с.27) за виконавчим листом № 2-1416 виданим 24.10.2008 року Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів (а.с.26), згідно розрахунку, станом на 01.10.2016 рік заборгованість по виконавчому листу становить 75765, 17 грн .(а.с.31).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У відповідності до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.

Згідно ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України, згідно ч.2 та п.5 ч.1 ст.6 якого громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, і якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і ухилення від їх виконання. Ухилення означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. При чому наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Крім того, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Проте, в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання зазначених зобов'язань, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

У звязку з тим, що відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Заявником належними та допустимими доказами не підтверджено той факт, що боржник здійснював свідомі діяння (дії або бездіяльність) спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні та в загалі не надано доказів які б підтверджували той факт, що боржнику відоме про відкриття виконавчого провадження, а наявність вимоги, яка була направлена на адресу боржника (а.с.28) не свідчить про те, що ця вимога була ним отримана.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, погодженого начальником Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх аліментних зобов`язань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. О. Вільямовська