Справа № 744/1100/16-ц
Провадження № 2/744/9/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення грошового відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

Законним представником позивача, ОСОБА_4, в інтересах малолітнього позивача, ОСОБА_5, предявлений позов до відповідача, ОСОБА_2, в якому сторона позивача просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 у відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В обґрунтування предявлених позовних вимог законним представником малолітнього позивача у позові зазначено про те, що 03 травня 2016 року близько 17 години її неповнолітній син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, безперешкодно зайшов на подвіря домоволодіння подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яке розташоване АДРЕСА_1. На подвірї вказаного домоволодіння на її сина напала належна відповідачу собака породи «кавказька вівчарка» сірої масті на кличку «Палкан», яка утримувалася у згаданому вище господарстві і знаходилася у дворі у вільному вигулі. В результаті нападу собаки її син, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді укушено - рваних ран передньої та внутрішньої поверхні лівого стегна та укушеної рани лівої кисті, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Семенівська центральна районна лікарня» у період часу з 03 по 31 травня 2016 року. Бездіяльністю відповідача по утриманню собаки ОСОБА_5 завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному. З часу, коли на сина напала собака, минуло вже сім місяців, але за цей час відповідач не вибачилася ані переді нею ОСОБА_4, ані перед її сином, не надала жодної копійки на ліки. За цей час було порушено нормальний спосіб життя дитини, син втратив здоровий сон, оскільки його турбували болі в нозі та руці, він вимушений був перебувати на стаціонарному лікуванні 29 днів, не міг займатися улюбленими справами, гратися з друзями. Отже, бездіяльністю відповідача сину завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про психотравмуючи події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Безпосередньо після нападу собаки син пережив значний емоційний стрес, який супроводжувався біллю, почуттями розгубленості, образи, обурення. Завдану моральну шкоду сину вона оцінює в 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно приписів ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно приписів п. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Порода собаки кавказька вівчарка наведена у приписах Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов'язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, котрий затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2002 року № 944, через що діяльність, повязана з утриманням собаки такої породи, підпадає під визначення джерела підвищеної небезпеки, відповідальність за шкідливі прояви якого несе власник чи законний володілець.

В липні 2016 року ОСОБА_4 вже зверталася в своїх інтересах до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про відшкодування на її користь майнової та моральної шкоди, завданої їй внаслідок нападу собаки на її сина. Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2016 року у справі № 744/569/16-ц, частково зміненого рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2016 року тільки в частині зменшення стягнення майнової шкоди, встановлено, що власник собаки породи кавказька вівчарка - ОСОБА_2 не вжила достатніх заходів по утриманню тварини, які б забезпечили безпеку людей і унеможливили її напад на людину, чим порушила п. 2 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української PCP. Судом встановлено, що ОСОБА_2, як власник собаки, несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну цією собакою малолітньому ОСОБА_5 Рішенням суду, яке набрало законної сили 12 грудня 2016 року, було стягнено з ОСОБА_2 на користь законного представника позивача майнову та моральну шкоду, заподіяну їй внаслідок нападу собаки на сина 03 травня 2016 року. Таким чином,відповідач має відшкодувати спричинену моральну шкоду й її малолітньому синові.

У судове засідання позивач ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_4 не зявилися, законним представником позивача було подано до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності малолітнього позивача, але за участю уповноваженого представника позивача ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що, на його думку позов підлягає задоволенню за обставин, викладених у позові.

У судовому засіданні відповідач, ОСОБА_2 позов не визнала повністю, просила суд відмовити у його задоволенні, та пояснила що вона не вважає себе винною у тому, що її собака вкусив малолітнього ОСОБА_5 Вона стверджує, що малолітній ОСОБА_5, залишившись без нагляду з боку матері та бабусі, без дозволу зайшов до двору господарства її сина ОСОБА_6, де у вольєрі був собака, та сам відкрив вольєр, випустивши собаку. До цього собака по двору у вільному вигулі не бігав.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав повністю, просив суд відмовити у його задоволенні, та пояснив про те, що він вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, тому що, на його думку, відповідач ОСОБА_2 не порушувала правила утримання собаки, яка не є кавказькою вівчаркою, а є безпорідною собакою. Укус малолітнього ОСОБА_5 собакою стався внаслідок неналежного догляду за дитиною з боку матері та бабусі. На думку представника відповідача стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами заподіяння відповідачем моральної шкоди малолітньому ОСОБА_5 М, який, як вважає представник відповідача, не може мати статус позивача.

Допитана свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що вона є дружиною сина відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_8. Проживає разом з чоловіком та донькою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2. У їхньому господарстві утримувався собака, належний відповідачу. Собака утримувався у закритому вольєрі. Малолітній ОСОБА_5, залишившись без нагляду з боку дорослих членів його сімї, без дозволу зайшов на подвіря їхнього господарства, коли вона знаходилась на городі, а її донька гралася на подвір'ї. Почувши крик дитини ОСОБА_7 вибігла на подвір'я, де побачила свою доньку та ОСОБА_5, біля яких бігав собака. Воль'єр був відкритим. Яким чином відкрився вольєр вона не бачила.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково за наступних встановлених судом обставин.

По справі встановлено, що 03 травня 2016 року близько 17 години 00 хвилин малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином ОСОБА_4, безперешкодно опинившись на подвірї домоволодіння подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яке розташоване АДРЕСА_3, через напад належної відповідачу ОСОБА_2 собаки породи «кавказька вівчарка» сірої масті на кличку «Палкан», яка утримувалася у згаданому вище господарстві і знаходилася у дворі у вільному вигулі отримав тілесні ушкодження у вигляді укушено - рваних ран передньої та внутрішньої поверхні лівого стегна та укушеної рани лівої кисті, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Семенівська центральна районна лікарня» у період часу з 03 по 31 травня 2016 року.

Вказані обставини встановлені рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2016 року у цивільній справі № 744/569/16-ц (провадження № 2/744/128/2016) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, співвідповідач ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_9. Даним рішенням частково зміненим рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2016 року тільки в частині зменшення стягнення майнової шкоди, встановлено, що власник собаки породи кавказька вівчарка - ОСОБА_2 не вжила достатніх заходів по утриманню тварини, які б забезпечили безпеку людей і унеможливили її напад на людину, чим порушила п. 2 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української PCP. Судом встановлено, що ОСОБА_2, як власник собаки, несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну цією собакою малолітньому ОСОБА_5 Рішенням суду, яке набрало законної сили 12 грудня 2016 року, було стягнено з ОСОБА_2 на користь законного представника позивача майнову та моральну шкоду, заподіяну їй внаслідок нападу собаки на сина 03 травня 2016 року. Таким чином,відповідач має відшкодувати спричинену моральну шкоду й її малолітньому синові.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з цієї норми закону обставини, встановлені вищезазначеним рішенням суду доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно приписів ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно приписів п. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Порода собаки кавказька вівчарка наведена у приписах Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов'язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, котрий затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2002 року № 944, через що діяльність, повязана з утриманням собаки такої породи, підпадає під визначення джерела підвищеної небезпеки, відповідальність за шкідливі прояви якого несе власник чи законний володілець.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Безпосередньо після нападу собаки малолітній ОСОБА_5 пережив значний емоційний стрес, який супроводжувався біллю, почуттями розгубленості, образи, обурення. Він вимушений був перебувати на стаціонарному лікуванні 29 днів, що теж негативно впливало на дитячу психіку, не міг займатися улюбленими справами, гратися з друзями.

Законний представник малолітнього позивача ОСОБА_4 завдану моральну шкоду її сину оцінює в 10000 (десять тисяч) гривень.

Проте, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що розмір відшкодування такої шкоди підлягає зменшенню, з урахуванням засад розумності і справедливості, а також ступеню моральних страждань позивача. Також суд вважає, що при визначенні ступеню заподіяної моральної шкоди відповідачу необхідно враховувати вік відповідачів, який впливає на ступінь його світосприйняття.

У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в доход держави судовий збір та пропорційно до задоволених вимог витрати на правову допомогу на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення грошового відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), у відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. В. Смага