Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 480/2182/16-ц
10 березня 2017 року
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря Біди В.Д., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,
30 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з вересня 2014 року по січень 2016 року вони з відповідачем перебували у цивільному шлюбі. Вели спільне господарство, мали намір укласти шлюб офіційно. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 , який проживає разом із позивачем та знаходиться на утриманні позивача. З лютого 2016 року, після народження дитини, відповідач залишив позивача з сином, матеріальної допомоги на утримання дитини і на утримання дружини не надає. Позивач вказує на те, що відповідач проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, і отримує заробітну плату понад 7000 грн. на місяць, при цьому позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трьох років. У зв`язку з цим, позивач ОСОБА_1 просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трьох років, і стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому 01.02.2017 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила розглядати справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого.
Сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2014 року по січень 2016 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 ( а.с. 4).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дитина проживає разом із позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні (а.с.5).
Згідно з ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України (далі СК України) жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК Українидружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує матеріальне становище дитини і платника аліментів.
У пункті 17 в абзацах 3, 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
З копії довідки про доходи від 08.03.2017 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і його середньомісячна заробітна плата складає 7635 грн. 91 коп. (а.с. 57).
Відповідно до копії довідки Бердянського Державного педагогічного університету від 23.11.2016, ОСОБА_2 є студентом 1 курсу заочної форми навчання освітньо кваліфікаційний рівень спеціаліст факультету фізико математичної, комп`ютерної та технологічної освіти Бердянського Державного педагогічного університету. Термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2017. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 5600 грн. 00 коп., посеместрово за один семестр 2800 грн. 00 коп. (а.с. 70).
При цьому, суд відхиляє посилання відповідача ОСОБА_2 щодо сплати ним на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 , за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.11.2016. Так, вказане заочне рішення ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.02.2017 за заявою ОСОБА_2 скасовано та справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.71).
Будь - яких обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на утримання дружини за станом здоров`я, або з інших причин, судом не встановлено.
З огляду на вищевикладене, ураховуючи матеріальне становище дитини, платника аліментів, необхідність відповідачу сплачувати витрати на навчання, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, про що він зазначив у запереченнях проти позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави.
Крім того, згідно згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За змістом ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі і витрати на правову допомогу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 № 4191-VIрозмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
У пунктах 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу",положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.
Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера від 26.08.2016 позивачем ОСОБА_1 було сплачено 870 грн. за адвокатські послуги (а.с.10).
Виходячи з наведеного, суд вважає, що вищезазначена сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 209, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України,суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Червоне Поле, Миколаївського району, Миколаївської області аліменти на її утримання щомісячно, в розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів, починаючи з 30 серпня 2016 року, до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 870 грн.
В решті позову відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. О. Шаронова

10.03.17