Головуючий в І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/24/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Ржищів

Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого-судді Потапенка А.В.,

за участі секретаря Маламан Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, третя особа: Ржищівська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду вказаним вище позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 22, розташований по вул. Пилипа Орлика у м. Ржищів Київської області, 1959 року побудови, загальною площею 72,1 кв.м. та житловою площею 21,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті його матері, ОСОБА_2, яка померла 22 березня 2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що 22 березня 2016 року померла його мати ОСОБА_2 Мати була зареєстрована та проживала в житловому будинку № 22 по вул. Пилипа Орлика у м. Ржищів Київської області, який прийняла у спадщину після смерті батька позивача, який помер 8 листопада 2003 року, шляхом постійного з ним проживання. Оскільки мати позивача не склала заповіту про розпорядження власним майном на випадок смерті, то після її смерті позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців першої черги у матері позивача немає.

20 грудня 2016 року позивач подав заяву про прийняття спадщини, зареєстровану за № 448, до Ржищівської міської державної нотаріальної контори, на її підставі була заведена спадкова справа № 205/2016. Відповідно до даного листа нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на зазначений вище житловий будинок виходячи з наступного. Згідно договору від 20 січня 1962 року, укладеним між Відділом комунального господарства виконкому Ржищівської селищної ради та батьком позивача - ОСОБА_3, останньому було надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 0,10 га по вул. Горького (ОСОБА_4) 22 у селищу Ржищів для індивідуального житлового будинку на праві приватної власності. Даний договір був посвідчений нотаріусом Ржищівської нотаріальної контори за № 258, але не зареєстрований у комунальному відділі БТІ в порушення вимог законодавства, що діяло на момент укладення. Окрім того, згідно висновку про технічний стан нерухомого майна, виданого ФОП ОСОБА_5 від 28 жовтня 2016 року, виявлено самовільне переобладнання спадкового будинку.

У зв'язку з цим, позивач на підставі ст. ст. 15, 16, 1216-1223, 1268, 1269 ЦК України, просив позовні вимоги задовольнити.

У судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу без його участі.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, надіславши заяву, у якій проти позову не заперечував, просив розглядати справу без участі представника.

У судове засідання представник третьої особи не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень проти позову не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково, виходячи з такого.

З матеріалів справи, судом установлено, що ОСОБА_2 померла 22 березня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 22 березня 2016 року відділом РАЦС Ржищівського МУЮ у Київській області (а.с. 8).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЕ №019875, виданого 11 серпня 1954 року РАЦС м. Ржищів, Київська область (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії ЯФ № 272365 виданого 11 серпня 1954 року РАЦС м. Ржищів, Київська область, встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_6 одружились 11 серпня 1954 року, прізвище після реєстрації шлюбу "Попик"(а.с. 7).

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-БК № 448388 від 08 листопада 2003 року встановлено, що ОСОБА_3 помер 8 листопада 2003 року (а.с. 9).

Згідно листа Ржищівської міської державної нотаріальної контори від 24 грудня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з самочинним переобладнанням житлового будинку без дозвільних документів (а.с.10).

Відповідно до договору від 20 січня 1962 року, посвідчено нотаріусом Ржищівської нотаріальної контори за № 258, укладеним між Відділом комунального господарства виконкому Ржищівської селищної ради та ОСОБА_3, встановлено, що ОСОБА_3 було надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 0,10 га по вул. Горького (ОСОБА_4) 22 у селищу Ржищів для індивідуального житлового будинку (а.с. 11-12).

Згідно технічного паспорта встановлено, що 11 жовтня 2016 року ФОП ОСОБА_5 було виготовлено технічний паспорт на будинок № 22 по вул. Пилипа Орлика в м. Ржищів (а.с. 13-17).

Відповідно до висновку про технічний стан нерухомого майна від 28.10.2016 № 169, виданого ФОП ОСОБА_5, встановлено, що згідно інвентаризації 11.10.2016 була зміна загальної площі будинку в м. Ржищів по вул. Пилипа Орлика, 22 за рахунок будівництва прибудови а1-2015 року та самочинного внутрішнього переобладнання будинку (а.с.18).

З досліджених у судовому засіданні матеріалів спадкової справи № 206/2016 щодо майна померлої ОСОБА_2 встановлено, що 23 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ржищівської МДНК з заявою про прийняття спадщини щодо після смерті матері ОСОБА_2 (а.с.1 с.с.). Інших спадкоємців першої черги за законом немає. 23 грудня 2016 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 3,7701 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером :12:204:0029, розташованої на території Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області, пай № 583 (а.с.23 с.с.).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з розясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст.1297 ЦК України).

На виконання вимог частини 1 статті 1297 ЦК України позивач звернувся до нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса Ржищівської міської державної нотаріальної контори від 21 лютого 2017 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований в м. Ржищів по вул. Пилипа Орлика, 22, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не оформила своїх спадкових прав після смерті власника ОСОБА_3 та з самочинним переобладнанням житлового будинку без дозвільних документів (а.с. 24).

З матеріалів технічної документації, а саме з висновку про технічний стан нерухомого майна № 169 від 28 жовтня 2016 року (а.с.18) судом встановлено, що у будинку за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Горького, 22, станом на 11 жовтня 2016 року загальна площа житлового будинку складає 72,1 м.кв., житлова площа- 21, 2 м.кв. Зміна загальної площі з 55, 2 м.кв. на 72,1 м.кв. та житлової з 31,7 м.кв. на 21,2 м.кв. за рахунок будівництва прибудови а1 - 2015 року та самочинного внутрішнього переобладнання житлового будинку. Самочинне будівництво прибудова а1 - 2015 року. Вулиця Горького перейменована на вулицю ОСОБА_4, без зміни нумерації будівель у відповідності до розпорядження Ржищівського міського голови № 81 від 19 лютого 2016 року.

Тобто у позивача виявлено самочинне будівництво нерухомого майна.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила, або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, якщо право власності на самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК). До спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану (частина четверта, сьома статті 376 ЦК).

Отже, судом встановлено, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, інших спадкоємців першої черги немає, покійна ОСОБА_2 після смерті власника ОСОБА_3 не оформила своїх спадкових справ і без дозвільних документів було вчинено самочинне будівництво, а саме: прибудови а1 у 2015 році, за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Пилипа Орлика, 22, та постановою нотаріуса ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок.

У зв'язку із цим, суд не вбачає підстав для визначення в рішенні суду розміру загальної та житлової площі спадкового житлового будинку.

Однак, позивачем не заявлено вимог про визнання права власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва прибудови а1 (самочинне будівництво), тому відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про необхідність визнання за ОСОБА_1 права власності на спадковий будинок, розташований за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Пилипа Орлика, 22, в порядку спадкування за законом після смерті матері позивача ОСОБА_2, яка померла 22 березня 2016 року.

Разом із тим, слід зазначити, що позивач має право на звернення до суду з питання визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва прибудову а1 (самочинне будівництво).

Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 328, 1216-1218, 1261, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 6-8, 10, 11, 15, 30, 57, 60, 64, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 право власності на житловий будинок № 22 з надвірними спорудами та будівлями, що розташований по вул. Пилипа Орлика у м. Ржищів Київської області.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: