АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/215/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/8624/14-ц Назаренко О.В.
Категорія: інші Доповідач - Міненкова Н.О
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кокоші В.В.

Пономаренко Ю.А.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 липня 2016 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про зупинення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про зупинення виконавчого провадження, в якій заявник просить суд скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження, що винесена державним виконавцем Лаптіковою Д.В. 09.11.2015 року стосовно стягнення на користь заявника коштів з «Завод ім. В.О. Малишева», як таку, що незаконна та порушує норми ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про права людини і зобов'язати державного виконавця Лаптікову Г.В. провести дії по виконанню вказаного рішення.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що державний виконавець Лаптікова Д.В винесла постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на наявність ухвали Господарського суду Харківської області про порушення справи про банкрутство боржника та пояснила що виконавчі дії щодо ДП «Завод ім. В.О. Малишева» проводяться стосовно стягнення коштів які складають заборгованість по заробітній платі та стосовно відшкодування шкоди завданої ушкодженню здоров'я. Позивач вважає, що у даному випадку, винесення державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження порушують права заявника як стягувача, так як на його користь повинні стягуватись кошти, які складають середній заробіток, що відноситься до заробітної плати. Крім того, суд при розгляді справи повинен застосувати практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». У подібних правовідносинах, що стосуються зупинення виконавчого провадження на підставі вимог ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» суд приймав рішення 11770/03 стосовно громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, де визнав порушення їх права на виконання судового рішення, коли було застосовано зупинення виконавчого провадження за ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Також заявник вважає, що суд на підставі ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» має право скоротити строки зупинки виконавчого провадження.

Представник боржника подав суду заперечення проти скарги заявника, в яких зокрема зазначив, що 27.12.2011 року господарським судом Харківської області порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Завод ім. В. О. Малишева» та запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів (справа №5023/10655/11). Станом на сьогоднішній день провадження у справі №5023/10655/11 та дія мораторію тривають. Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2016 року по справі №5023/10655/11 наступне судове засідання призначено на 11.08.2016 року. ДП «Завод ім. В.О. Малишева» в рамках попередньої справи про банкрутство зверталося до господарського суду Харківської області із заявою про надання роз'яснень щодо розповсюдження дії мораторію на виплату сум вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку зі звільненням, сум моральної шкоди, та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку на підставі ст. 117 КЗпП України. За результатами розгляду вищевказаної заяви ДП «Завод ім. В.О. Малишева» ухвалою господарського суду Харківської області від 12.10.2009 року по справі № Б-39/195-09 судом надано роз'яснення наступного змісту: «Протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, незалежно від того виникли ці вимоги до порушення провадження у справі про банкрутство чи після того, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію. Виключення в даному випадку становлять випадки знаходження виконавчого провадження на стадії розгляду стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Представником Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції подані суду письмові заперечення, в яких він посилаєтеся на обов'язковість зупинення в даному випадку виконавчого провадження.

Учасниками судового розгляду подані заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 липня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про зупинення виконавчого провадження - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, керуючись ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, ч. 2 ст. 387, п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні скарги на постанову про зупинення виконавчого провадження та прийняти нову ухвалу, якою скасувати постанову державного виконавця від 09.11.2015 року щодо зупинення виконавчого провадження стосовно стягнення на його користь коштів з ДП «Завод ім. Малишева», як таку, що порушує норми ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та зобов'язати здійснити виконання рішення суду.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 повністю задоволені: стягнуто з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» () на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 12 555 (дванадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) гривень 35 коп., стягнуто з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» () на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 5 серпня 2015 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 листопада 2015 року касаційна скарга відповідача відхилена, рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

Рішення набрало законної сили.

В справі видано виконавчий лист, що надійшов в провадження Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 9.11.2016 року зупинено виконавче провадження з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки щодо боржника порушено процедуру банкрутства та введено мораторій на проведення стягнень.

Суду надана копія ухвали Господарського суду Харківської області від 27 грудня 2011 року в справі № 5023/10655/11, якою порушено справу про банкрутство ДП «Завод ім. Малишева» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, в тому числі заборонено стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

На підставі п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню в разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення постановлено в межах повноважень державного виконавця шляхом виконання імперативної норми закону і в інший спосіб державний виконавець не мав права діяти.

Щодо посилань заявника на порушення його прав при цьому, встановлених ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про права людини суд виходить із того, що цією нормою, зокрема встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Дійсно перебіг строків розгляду цивільних справ закінчується виконанням належним чином ухваленого рішення суду. При цьому, при вирішенні питання про розумність строків виконання рішень суду, слід виходити із багатьох чинників. В тому числі слід визнати порушенням прав стягувача ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод в разі зволікання у виконання судових рішень з таких причин, як брак бюджетних коштів, бездіяльність з боку державних виконавців та недоліки в національному законодавстві.

В даному випадку, оскільки йде мова про чітке дотримання державним виконавцем норм національного законодавства, суд виходить із того, що права стягувача в даному випадку на отримання коштів не порушуються, оскільки існує інший особливий порядок передбачений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» погашення вимог кредиторів і такий закон відповідає міжнародним стандартам правового регулювання господарської діяльності, оскільки забезпечує в повній мірі баланс інтересів як боржника, так і кредитора. Крім того, існує гарантія виконання судових рішень про звернення стягнення, що пред'явлено боржнику державному підприємству, яка встановлена Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». До цього часу заявник не використав всіх можливостей щодо реалізації в повній мірі свого права на отримання коштів за рішенням суду, тому в даному випадку суд не вбачає порушення прав стягувача, в тому числі, гарантованих ст. 6 Європейської конвенції про права людини.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку не є складовою частиною заробітної плати, що виплачується поточно працюючим на підприємстві боржника особам, а тому дія мораторію поширюється на вимоги про стягнення коштів за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2014 року в справі № 635/8624/14-ц.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановив ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду законна і обґрунтована, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч. 2 ст. 307, ст. 313, п.4 ч.1 ст.314, 315 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 липня 2016 року - відхилити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - В.В. Кокоша

Ю.А. Пономаренко