Справа № 366/1471/16-ц Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/158/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 26 18.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Гуля В.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.01.2009 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, остання ж свої зобов'язання належним чином не виконує, і станом на 10.04.2016 у неї утворилася заборгованість в розмірі 35893 грн. 68 коп., яка складається з: 5495,12 грн. - заборгованість за кредитом; 25513,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1685,41 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи викладене, банк просив суд першої інстанції стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано всі обставини справи та не надана належна правова оцінка, оскільки ніхто із сторін не заявляв про намір припини дію кредитного договору, а тому по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк.

Окрім того, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Згідно з довідкою про картки клієнта видані за договором від 06.01.2009 останній раз картка за № НОМЕР_1 була надана клієнту (перевипущена) 05.03.2013 зі строком дії до 12/16. Про факт отримання відповідачем картки після її перевипуску свідчить надана банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається що відповідач користувалася вказаною карткою, а саме здійснювала оплату в магазинах, знімала кошти з банкомата, що є неможливим без пред'явлення кредитної картки.

Разом з тим, судом першої інстанції не вірно визначено дату останнього платежу за договором, оскільки з виписки про рух коштів та розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж проведено у грудні 2013 року, а тому строк позовної давності не пропущено.

На підставі викладеного скаржник просив скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.01.2009 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір № б/н за умовами якого, Банк надав кредитні кошти у розмірі 5500 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Умови вказаного договору, а також права та обов'язки сторін визначені Умовами та правилами надання банківських послуг КБ «Приватбанк» (а.с. 12-17).

Звернувшись із заявою на видачу кредитної картки відповідач засвідчила свою згоду з запропонованими банком умовами, отже відповідач зобов'язалася здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені вказаними умовами, отримавши, як клієнт банку, кредитну картку.

Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У разі порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобов'язанню більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (п. 8.6 Умов).

ОСОБА_2 умов кредитного договору не виконала, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором, відтак згідно поданого банком розрахунку, станом на 10.04.2016 має заборгованість в розмірі 35893 грн. 68 коп., яка складається з: 5495,12 грн. - заборгованість за кредитом; 25513,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. заборгованість за пенею і комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1685,41 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 3-10).

Суд першої інстанції встановивши, що відповідачем дійсно не виконувалися зобов'язання за кредитним договором дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності, зазначивши, що дія договору закінчилась у грудні 2011 року, а з позовом позивач звернувся до суду лише у травні 2016 року.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про застосування строків позовної давності, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг строк дії договору становить 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом дії цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення строку дії договору, такий договір пролонгується на такий же строк.

Згідно з п. 3.1.3. вказаних Умов, строк дії Карти продовжується Банком на новий строк (шляхом видачі Клієнту Карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії попередньої Карти) не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку.

Згідно з Правилами користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

У відповідності до п.п. 3.1.1., 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на самій картці і дійсна така картка до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Як вбачається з виписок по карткових рахунків та довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами та по закінченню строку дії однієї картки отримувала нову. Востаннє банківська картка їй була видана в березні 2013 року зі строком дії картки до грудня 2016 року.

На підтвердження вказаної обставини позивачем надана відповідна довідка (а.с.72) Крім того, обставини отримання нової картки у березні 2013 року не заперечуються і відповідачем.

Згідно з розрахунком заборгованості, останнє погашення заборгованості за відсотками було здійснено 25 жовтня 2013 року (а.с. 10).

Відсотки за користування кредитом, відповідач припинила сплачувати з грудня 2013 року (а.с.13) і саме з цього асу розпочав перебіг позовної давності щодо відсотків.

Однак, суд першої інстанції визначаючи початок перебігу строку позовної давності не врахував вказаних обставин, що призвело до передчасного висновку про пропуск такого строку .

Також судом першої інстанції не було враховано правову позицію Верховного Суду України, що міститься в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки початок перебігу позовної давності щодо відсотків розпочався з грудня 2013 року, а позов був пред»явлений у травні 2016 року, він поданий в межах позовної давності.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, а тому дійшов до передчасних висновків щодо застосування позовної давності, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем був сплачений судовий збір за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 1378 грн. (а.с.23), а також за подання апеляційної скарги у розмірі 1515,8 грн., а всього 2893,8 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 січня 2009 року в розмірі 35893 грн. 68 коп, що складається з: заборгованості за кредитом 5495 грн. 12 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 25513 грн. 15 коп., заборгованість за пенею та комісією 2700 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1685 грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2893 грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді