Провадження № 2/161/4713/17
У Х В А Л А

18 грудня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Шолом С.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, -

в с т а н о в и в:

В ході судового засідання представник відповідача ОСОБА_3 подала клопотання про закриття провадження у справі. Вказуючи, що в даній справі має місце спір між тими самими сторонами, про той же самий предмет і з тих самих підстав, оскільки є рішення Луцького міськрайонного суду від 17.08.2016 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору дарування часток житлового будинку недійсним відмовлено. Дане рішення набрало законної сили.

Заслухавши думку учасників процесу, аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування р. № 2641, укладеного 06.09.2013 року, за яким ним подаровано ОСОБА_4 21/100 частину будинку, який знаходиться по вул. Новій, 19 в м. Луцьку Волинської області, з тих підстав, що у звязку з наявним у нього захворюванням на момент укладення договору дарування він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.08.2016 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору дарування часток житлового будинку недійсним відмовлено. Дане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 30.09.2016 року. Звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 вказував, як підстави визнання даного правочину недійсним, що відповідач обманним шляхом спонукав його до підписання цього договору, тобто відповідно до ст.230 ЦК України застосував обман; він помилився щодо правової природи правочину, так як бажав укласти договір довічного утримання і згідно ст.229 ЦК України має місце помилка; договір дарування відповідно до ст. 233 ЦК України був укладений під впливом тяжкої обставини.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом до тих же осіб, про той самий предмет, однак з інших підстав.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.