Справа № 569/2364/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області,

в складі судді Харечка С.П.,

при секретарі Глотовій П.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 про визначення частки в спільній сумісній власності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 про визначення частки в спільній сумісній власності, в якому просить суд визначити, що частка ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 складає 1/4 частки.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що 27 серпня 2016 року помер її син ОСОБА_4, який постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день його смерті залишилось спадкове майно, а саме частка в квартирі АДРЕСА_2. Власниками квартири АДРЕСА_3 згідно договору купівлі-продажу від 27 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5, зареєстровані вона, її покійний син ОСОБА_4, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 Вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Частки кожного співвласника в квартирі за договором купівлі-продажу не визначені.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила суд її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як вбачається з Договору купівлі-продажу 27 липня 2002 року квартира АДРЕСА_4, є спільною сумісною власністю ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Однак, у даному договорі не визначені частки співвласників квартири.

Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно).

Згідно частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до частини 1,2 статті 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки судом встановлено, що будь-яких домовленостей щодо іншого перерозподілу часток між сторонами не було, тому частки кожного співвласника є рівними та становлять по 1/4 частки квартири для кожного зі співвласників.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 про визначення частки в спільній сумісній власності - задоволити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 складає 1/4 частки.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_6