АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5445/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Шум Л.М.
759/4276/15-ц Доповідач - Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Соколової В.В., Шебуєвої В.А.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення коштів за договором депозиту,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала,що 19 березня 2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір №SAMDN13569 (вклад «Стандарт 12 міс.») і вона внесла до відокремленого підрозділу ПАТ КБ «ПриватБанк» - філії» Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на суму 10 885,74 доларів США строком до 19 березня 2014 року під 9,75% річних з щомісячною виплатою процентів та відкриття рахунку НОМЕР_1,з автоматичним продовженням строку депозиту на 12 місяців у разі їх закінчення.

Посилаючись на те,що з 15 березня 2014 року банк тимчасово,а згодом взагалі припинив роботу своїх відділень на території АРК,її рахунок було заблоковано та закрито банківські відділення,що позбавило її можливості користуватися своїми коштами,внесені на вказаний депозитний вклад,а також відмову банку повернути її кошти,позивач просила стягнути з відповідача на її користь кошти по депозитному вкладу у розмірі 48 129,39 доларів США ,відсотки за період з19.03.2013 року по 19.03.2014 року у розмірі 18 047,92 доларів США відсотки за період з 20.03 2014 року по 20.03.2015 року в розмірі 5 836,09 доларів США,відсотки за період з 21.03.2015 по 21.03.2016 року в розмірі 7 447,92 доларів США, відсотки за період - 22.03.2016 року по 22.12.2016 року в розмірі 4 762,91 доларів США,три відсотки річних в розмірі 6 890,56 доларів США,моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн. витрати на правову допомогу в розмірі 12 600 грн. та витрати пов»язані з явкою до суду в розмірі 9 045,20 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача суму депозитного вкладу з відсотками та три відсотки річних у розмірі 91 114,79 доларів США.В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди . Зазначає,що суд помилково прийшов до висновку про безпідставність цих вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк»,посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове,яким відмовити в їх задоволенні. Зазначає,що суд не врахував тієї обставини,що позивач не надав оригінали договору банківського вкладу та платіжних документів, на підтвердження внесення грошових коштів у вказаних сумах на депозитний рахунок,що робить висновок суду про підставність її вимог припущенням і не виключає вирішення вимог позивача автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» та звернення до судів,які знаходиться на території АРК .

Вислухавши доповідь судді,пояснення представників сторін,обговоривши доводи апеляційних скарг, обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст.1058,1059 ЦК УкраїниЗа договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з п.п.1.8,1.9 Інструкції про порядок відкриття,використання і закриття рахунків у національній валюті та іноземній валютах,затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493,з послідуючими змінами,банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис.

Пунктом 10.1.Інструкції передбачається порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам та використання коштів за цими рахунками.

Якщо фізична особа не має рахунків у цьому банку, то відкриття вкладного (депозитного) рахунку здійснюється в такому порядку: фізична особа має пред'явити паспорт або документ, що його замінює. Фізична особа - резидент додатково має пред'явити документ, виданий органом державної податкової служби, що засвідчує присвоєння фізичній особі - резиденту ідентифікаційного номера платника податків;

уповноважений працівник банку ідентифікує фізичну особу, яка відкриває рахунок, і підтверджує здійснення ідентифікації копіюванням вищезазначених документів у порядку, установленому пунктом 2.3 цієї Інструкції;

між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу;

фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок;

на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Відповідно до п.7.12.Інструкції на поточні рахунки в іноземній валюті фізичних осіб - резидентів зараховуються готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку або його довіреною особою.

Статтями 1058,1059 ЦК України та положеннями Інструкції про порядок відкриття,використання і закриття рахунків у національній валюті та іноземній валютах,письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною,якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки;факт видачі вкладнику лише ощадної книжки не є підтвердженням укладення банківського вкладу та внесення вкладникам грошової суми.

Встановлено, 19 березня 2013 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір №SAMDN13569 (вклад «Стандарт 12 міс.») і вона внесла до відокремленого підрозділу ПАТ КБ «ПриватБанк» - філії» Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на суму 10 885,74 доларів США строком до 19 березня 2014 року під 9,75% річних з щомісячною виплатою процентів та відкриття рахунку НОМЕР_1,з автоматичним продовженням строку депозиту на 12 місяців у разі їх закінчення (т.1 а.с.20-22).

В подальшому позивачем поповнювався депозитний вклад 05.07.2013 року в сумі 10885,74 доларів США,06.08.2013 року в сумі 15192,70 доларів США,02.09.2013 в сумі 5000 доларів США,13.12.2013 в сумі 3000 доларів США.

Внесення вказаних грошових коштів підтверджується квитанціями банку (т.1а.с.23,24.)

Відповідно до довідки № 45230845 від 02.05.2014 року начальника департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» Черного А.В.,позивач станом на 02.05.2014 року має рахунок НОМЕР_1 з наявною сумою на рахунку в розмірі 48 129,39 доларів США (т.1 а.с.93 ).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ПАТ КБ «ПривтаБанк» на користь позивача суму депозитного вкладу, відсотків за цим договором та три відсотки річних у розмірі 91 114,79 доларів США,суд встановив та виходив з того,що між ОСОБА_1 та банком був укладений вищезазначений договір банківського вкладу,відповідно до умов яких позивачем було внесено кошти,які на вимогу позивача банк не повернув, а банком не доведена та обставина,що позивач отримав кошти за вказаним договором, пред'явивши вимоги до державних та не державних установ Російської Федерації.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» висновків суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те,що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території після окупації території АРК та м.Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність не заслуговує на увагу,оскільки дана обставина не звільняє банк від виконання зобов»язання перед позивачем щодо повернення банківського вкладу.

Ні суду першої інстанції,ні суду апеляційної інстанції відповідач не надав доказів на підтвердження отримання грошових коштів позивачем по вказаним депозитним договорам від АНО «ФЗВ», як на це вказує відповідач в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно відсутності доказів про наявність між сторонами правовідносин з банківського вкладу,оскільки позивачем не надано оригінали її заяви, договору депозитного вкладу та квитанцій про отримання банком грошових котів за умов цього договору колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні колегія суддів оглянула надані позивачем оригінали заяви, договору банківського вкладу та квитанцій, звірила їх з наявними в матеріалах справи копіями цих документів та посвідчила їх ( т.1 а.с. 20 -24) і вважає їх відповідними вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні та Інструкції про порядок відкриття,використання і закриття рахунків у національній валюті та іноземній валютах,а відтак наявність між сторонами правовідносин з банківського вкладу.

Колегія суддів вважає також, що не підлягає задоволенню і апеляційна скарга позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача у розмірі 1 000 000 грн., суд правильно зазначив в рішенні, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами спричинення їй такою шкоди, тобто понесення втрат немайнового характеру невиконанням відповідачем умов банківського вкладу за вказаних вище обставин.

Колегія суддів вважає такими, що не підлягають компенсації і її витрати, пов'язані з явкою до суду апеляційної інстанції 25.05 та 17.08.2017 року, а саме вартість: квитків на потяг з м. Херсон до м. Київ та інші витрати пов'язані з вказаним переїздом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, починаючи з 23.04.2015 року взята на облік як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за адресою : АДРЕСА_1 (т.1а.с. 140).

В судовому засіданні позивач підтвердила своє фактичне проживання за вказаною адресою.

За таких обставин колегія суддів вважає,що перебування позивача за цей період в іншому місті без доведеності поважності такого перебування не є підставою для компенсації витрат пов'язаних з явкою до суду апеляційної інстанції м. Києва.

Колегія суддів також вважає , що вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції не відповідають Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 1 цього Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Позивачем на підтвердження вимог в цій частині зазначено лише суми, які вона сплатила адвокату Шнайдеру С.В. у загальному розмірі 2 500 грн., без відповідного розрахунку цих витрат, який вимагається вказаною нормою Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -