Справа № 2/593/3/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"11" січня 2017 р. м.Бережани

В особі судді Німко Н.П.

При секретарі Олексів О.Б.

З участю:

Позивачки ОСОБА_1

Представника позивачки ОСОБА_2

Третьої особи на стороні позивача

без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3

Відповідача ОСОБА_4

Представника відповідача Слівінського О.В.

Представника третьої особи

без самостійних вимог на предмет спору

на стороні відповідача служби в справах

дітей Бережанської РДА Качур Р.М.

Прокурора Ігнатової К.О., Дєдюх Т.Я,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4, за участі третьої особи на стороні відповідача органу опіки та піклування в особі служби в справах дітей Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області про позбавлення відповідача його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 й просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неї (його дочки) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити третю особу на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 її ( позивачки) опікуном. В обґрунтування позову позивачка послалася на те, що відповідач, як батько ухиляється від свого батьківського обов'язку по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дочки - позивачки ОСОБА_1. Оскільки позивачка проживає у ОСОБА_3, яка здійснює її виховання та утримання, вважає, що зазначену особу слід призначити її опікуном,так як мати померла, а батько (відповідач) свідомо ухиляється від своїх батьківських обов»язків по її вихованню та утриманню.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі й просить їх задовольнити. Обґрунтовуючи позов пояснила, що у 2007 році її батько відповідач ОСОБА_4 поїхав на заробітки закордон, а вона, разом із мамою, залишилася проживати у тітки ОСОБА_3, дідуся та бабусі по АДРЕСА_2. У серпні 2010 року мати померла. Після її смерті вона продовжувала жити у тітки і її опікуном стала рідна (по матері) старша сестра ОСОБА_7. Батько повернувся додому у 2012 році, коли їй було вже було близько 11 років, у зв»язку з чим, сестра відмовилася від опікунства. За час перебування батька закордоном, у 2008 році він передав їй на Миколая 50 доларів США або євро. Коли мати перед смертю хворіла, то батько передав значну суму коштів на її лікування, але не на її (позивачки) утримання. За час перебування закордоном батько телефонував 1 раз на 1-2-3 місяці, після смерті матері - лише раз на 6 місяців. За життя мати також їздила на заробітки у 2007, 2008 роках, а у 2009-2010 коли почала хворіти, то вже не їздила.

Після приїзду батько прийшов до неї, вони трохи спілкувалися, однак проживати він став АДРЕСА_1, де вони раніше жили. Їздила з ним до бабусі в с.Посухів, батько був у неї на останньому дзвонику (2012 рік). Потім протягом 2012 року лише 2-3 рази телефонував. Потім дізналася, що батько знайшов собі іншу жінку, з якою намагався її познайомити, запрошував в травні 2012 року на спільний відпочинок в ліс, однак ця жінка їй не сподобалася і вона не захотіла з нею зближуватися. В травні 2012 року у неї було перше причастя і на нього батько прийшов, але з тією жінкою, це їй не сподобалося. Також у 2012 році батько пропонував їхати відпочивати в Євпаторію, але дізнавшись, що з ними поїде відпочивати й та жінка, вона не захотіла такого відпочинку й відмовилася. Вона ображена на батька через те, що після смерті матері він знайшов собі іншу жінку і має іншу сім»ю, а тому вона й не бажає з ними спілкуватися. У вересні 2012 року батько був у неї на першому дзвонику в школі і восени цього ж року на батьківських зборах. Вважає, що батько до неї байдужий, коли вона хворіла, то не провідував, на її прохання про покращене харчування та вітаміни, він порадив їсти гречку. Речі та одяг їй купляє тітка та бабуся, але не батько, його вона перестала любити з 2007 року. Вважає, що саме відтоді він її забув. На її думку батько мав би цікавитися її життям, ходити на батьківські збори, звертатися до класного керівника, питати про успішність, але він цього не робить. Свої витрати на навчання оплачує сама з пенсії по втраті годувальника. Зазначила, що хоче більше батьківської турботи і любові, хоче щоб батько змінився. Однак на запитання суду у чому вона бачить такі зміни і що конкретно батько повинен для цього зробити, дати відповідь не змогла. Щодо опікуна, то зазначила, що вибрала тітку опікуном, оскільки між ними добрі стосунки. Повідомила, що позбавлення відповідача батьківських прав потрібне їй для того , щоб мати більші виплати матеріальної допомоги від держави і щоб у судовому рішенні було відображено факт ухилення батька від участі в її вихованні.

У судовому засіданні позивачка (під час пояснень відповідача) визнала, що батько приносив їй подарунки на 8 Березня та на день народження, однак вона їх не прийняла, оскільки вважає, що батько нею не цікавиться. Також повідомила суду, що не хоче налагоджувати стосунки з батьком, як і не бажає спілкуватися з ним, тому що він до того із нею не спілкувався і не цікавився. Вважає, що батько не хоче бути позбавлений батьківських прав, оскільки внаслідок цього про нього складеться негативна думка.

Також визнала ( під час допиту свідка ОСОБА_8), що впродовж останнього року вона не відповідає на телефонні дзвінки батька, оскільки він раніше погано до неї ставився і підтвердила покази свідка, що вона не спілкується з батьком, не бажає з ним зустрічатися коли він приїжджає до їх помешкання і намагається з нею спілкуватися.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, дав пояснення, які по своїй суті є аналогічними змісту пояснень позивачки ОСОБА_9

Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити, також пояснила, що в даний час ОСОБА_1 є 14 років і вона хоче позбавити батьківських прав батька, оскільки їй образливо, що той до неї не признається, не спілкується з нею. Коли народилася ОСОБА_1, то жила з батьками окремо від неї ( ОСОБА_5) по АДРЕСА_1. Потім коли дитина досягла 3 років, то стала жити в неї разом із матір»ю ОСОБА_10 (рідна сестра ОСОБА_3) Після того, як у 2006 році мати поїхала в Польщу на роботу, ОСОБА_1 залишилася жити в неї, бо не захотіла йти жити до батька, оскільки зі слів покійної сестри, він вчиняв вдома скандали, й бив її (дружину). У 2007 році відповідач ОСОБА_4 виїхав на роботу закордон. У 2009 році він передав півтори тисячі доларів на операцію матері дитини ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 після хвороби. Чи за цей час він ще передавав гроші на утримання дитини не знає, оскільки мати дитини їй цього не розповідала. Після смерті матері дитина і далі продовжує жити у неї. У квітні 2012 року із заробітків батько відповідач ОСОБА_4 і прийшовши до них, сказав, що треба жити далі, займатися дитиною, приніс гостинці. Вони запросили його в гості, але він так і прийшов, по телефону сказав, що не має про що з ними говорити, дитина плакала. В травні 2012 році він запросив ОСОБА_1 в ліс на шашлик, вона поїхала, коли повернулася, то розказувала про другу жінку тата. Також в травні 2012 року батько пішов разом з ОСОБА_1 вибирати плаття на причастя. Плаття вони не купили, він пропонував їй плаття з дочки своєї другої жінки. ОСОБА_1 не погодилася і плаття купила вона (ОСОБА_3). Батько був на сповіді дитини в церкві і запросив її на святкування, ОСОБА_1 пішла, однак незадовго передзвонила і плакала через те, що там була інша жінка батька і казала, чого вона там сидить, там має бути моя мама, і сказала, що тому не хоче там бути. В жовтні 2012 року відповідач купив їй одяг (куртку, чоботи), ходив на батьківські збори в школу, також була й вона (ОСОБА_3), разом дали по 100 гривень, які потрібно було здати в школу. Після цього відповідач перестав давати гроші на потреби школи і коли була така необхідність, то давала вона свої власні кошти. У жовтні 2014 року ОСОБА_1 захворіла, - горло, вітрянка і їй потрібне було лікування і краще харчування, про що вона просила в батька, а він сказав їй їсти гречку. Після цього випадку вона до нього за допомогою не зверталася, дзвонив він приблизно 1 раз на півроку. У 2015 році перед першим вересня батько питав ОСОБА_1 що їй потрібно до школи, однак нічого не купив, це їй відомо зі слів дитини. Ще раніше в 2012 році дитина казала, що не хоче жити з татом, і щоб вона не віддавала її батькові, на що вона сказала, якщо вона не хоче, то ніхто її не заставить йти до нього. Коли мати ОСОБА_1 ОСОБА_10 помирала, то дитина була присутня при цьому і ніхто не міг їй і в цьому перешкодити. У ОСОБА_1 були приступи на нервовому ґрунті. Після смерті матері її опікуном була старша сестра, після приїзду батька її було усунуто. На Великодні свята 2016 року коли вони зі ОСОБА_1 святили паску, батько стояв недалеко від неї, але не підійшов і не привітався. Він взагалі не приходить, не дзвонить, не цікавиться дитиною, вона його взагалі не цікавить і сама дитина не хоче бути з ним.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позову не визнав, просить в його задоволенні відмовити. Також пояснив, що цим позовом з нього чомусь хочуть зробити монстра. Дружини покійної він не бив, у них були конфлікти, однак без будь якого фізичного насильства. З 1997 року до 1999 року вони жили по АДРЕСА_2 в батьків його дружини, а потім перейшли жити на квартиру по АДРЕСА_1. У 2004 році він запропонував ОСОБА_10 (дружині) віддати ОСОБА_1 в дитсадок і вони б змогли працювати на Бережанському склозаводі по різних змінах. На це дружина не погодилася, сказавши, що у неї є мама і сестра й вони зможуть за нею доглянути, а тому відвела дитину жити на АДРЕСА_2 до діда і баби та ОСОБА_3(сестра покійної дружини). Вони ж з дружиною продовжували жити на квартирі по АДРЕСА_1 і ОСОБА_1 забирали до себе лише на вихідні. У 2007 році він поїхав на заробітки закордон в Словакію, а 10 липня 2007 року нелегально поїхав на роботу в Англію. З дружиною на той час він тримав зв»язок і вони домовилися, що він буде надсилати кошти, а вона забере позов про аліменти, на що вона погодилася й забрала з виконання рішення суду про аліменти. Після цього він висилав дружині щомісячно 50-100 доларів США. Через деякий час йому зателефонувала ОСОБА_3 і сказала, що дружина хвора. Тоді він передав на лікування дружини 4000,00 доларів США, з яких 1500,00 доларів були його коштами, 2 000,00 доларів позичила тітка з Греції, 500,00 доларів назбирали його друзі, з якими він разом працював. Але дружина померла в серпні 2011 року і перед смертю просила, щоб він через силу не брав дитини жити до себе і це він їй пообіцяв. За час перебування закордоном він надсилав додому одяг для дитини, різні побутові прилади, з яких пам»ятає: тостер, кухонний комбайн, принтер, посилки йшли через ОСОБА_7, старшу дочку його дружини від першого шлюбу з якою в нього добрі стосунки. Повернувся додому у 2012 році. Здоров»ям дитини цікавився, спілкувався з лікуючим лікарем дитини ОСОБА_11 і та сказала, що проблема дитини з нирками. З приводу допомоги дитині по цій хворобі, то йому було сказано що дитині нічого не потрібно. У 2012 році він познайомився з жінкою з Рогатина і разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 поїхали на шашлик в ліс. Там ОСОБА_1 сказала, що їй холодно і та жінка завезла її додому переодягнутися, після чого вони повернулися до лісу. Також він питав в ОСОБА_1 дозволу в присутності ОСОБА_7, чи вона не проти, щоб прийшла та жінка, і та не заперечила, після чого всі разом пішли в кафе «Офіцер». Через деякий час до ОСОБА_1 хтось зателефонував, після чого вона сказала, що не хоче тут бути, нічого не пояснила і вони відвезли її додому. Щодо плаття, яке мали купляти на причастя, пояснив, що можливо пропонував взяти на прокат, але не пригадує. Пізніше чув від сторонніх людей, що ОСОБА_1 не хоче тієї жінки з Рогачина і саме по цій причині він з тією жінкою розійшовся. Також він пропонував ОСОБА_1 відпочивати в Євпаторії, одна вона від цього відмовилася; також запрошував до себе на святкування ювілею 40-річчя, але ОСОБА_1 не прийшла. У 2013 році він познайомився з жінкою без дітей, вони реєстрували шлюб і робили вечоринку, куди також запросив дитину, однак вона відмовилася і не прийшла. З часу розгляду справи він неодноразово телефонував до дочки, але вона не бере трубки і не хоче зі ним спілкуватися та бачитися. У 2016 році на 8 Березня приніс їй додому в подарунок вазон, вона про це знала, але взяти подарунок не вийшла. Також на її день народження він перерахував їй 400 гривень і привіз квітку, але вона не вийшла з хати і квітки не взяла, казала що їй від нього нічого не потрібно. Те, що вихованням і утриманням дитини займаються інші особи його не влаштовує, однак донька сама не бажає йти з ним на контакт, не хоче проводити з ним час, спілкуватися чи відпочивати.

Також повідомив суду, що шкодує про втрату тих років, які міг би провести з дочкою, цього вже не повернеш, але він став її ще більше любити, вважає, що вона має його впертий характер і він її любить за це. Однак буде й надалі намагатися налагодити спілкування з дитиною.

У судовому засіданні відповідач запропонував позивачці провести разом час, на що та відмовилася, кажучи, що не хоче цього.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Сливінський О.В. позову не визнав, повідомив суду, що його пояснення є аналогічними тому, що сказав його довіритель відповідач ОСОБА_4

У судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача служби в справах дітей Бережанської районної державної адміністрації Качур Р.М. щодо задоволення позову заперечила, вважає його необґрунтованим і безпідставним. Також пояснила, що в січні 2016 року у службу в справах дітей Бережанської РДА звернулася позивачка ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав її батька ОСОБА_4 Були заслухані пояснення позивача по справі ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_4 тітки позивачки ОСОБА_3, діда позивачки. Батько мав позитивні характеристики і було надано висновок про не доцільність позбавлення його батьківських прав. На її думку батько намагається всіма способами налагодити контакт з дитиною, а вона наскільки він намагається, настільки цьому противиться. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і можливе лише за умови наявності винної поведінки батьків, а цього у судовому засіданні не здобуто.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що позов до задоволення не підлягає, оскільки є необґрунтованим і достатніх підстав для його задоволення, за результатами судового розгляду позову, немає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона є сусідкою позивачки, відносини з нею нормальні, відповідача ОСОБА_4 також знає, відносини нормальні, не сваряться, ОСОБА_3 знає як сусідку, відносини також нормальні; зазначені особи родичами їй не доводяться. Повідомила, що знає позивачку ще з малих років, коли її батьки перейшли жити на квартиру, а вона ( позивачка) й надалі залишилася проживати по АДРЕСА_2. Вона( свідок) медик і знає, що дитина часто хворіє, 4-5 років тому назад, ОСОБА_3 покликала її до дитини, яка була в тяжкому стані і вона викликала швидку, хвороба дала ускладнення на нирки. Також вона водила дитину по лікарях, а її тітка ОСОБА_3 купляла все необхідне, батька тоді не було. Як їй відомо дитиною опікується її тітка ОСОБА_3 Про те, що у ОСОБА_1 не є добрі відносини з батьком та дідом, їй ( свідку) відомо лише зі слів ОСОБА_3

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 (працює вчителем Бережанської ЗОШ І-ІІІ ст. №-2) пояснила, що вона є сусідкою позивачки і відносини з нею нормальні, відповідача ОСОБА_4 також знає, відносини між ними відсутні, ОСОБА_3 знає як сусідку, відносини також нормальні; зазначені особи родичами їй не доводяться. Повідомила, що знає позивачку з дитинства, оскільки є сусідами, також вона навчається у її ( свідка) школі. Повідомила, що ОСОБА_1 гарна дитина, добре навчається, вихована, видно, що її добре доглядають ті особи, з якими вона живе, а саме - бабуся, тітка та дідусь. Але хто саме нею опікується вона ( свідок) особисто не знає. Бачить, що до школи приходить лише тітка ОСОБА_3 і вона вдома піклується про дитину. Батька в школі вона не бачила. В той час як була жива мати, то батьки жили за іншою адресою. Бачила, як батько 1-2 рази приходив до помешкання ОСОБА_1. Також повідомила, що не може ствердити чи заперечити участь батька у вихованні дитини і чи вона (дитина) бачиться з батьком, оскільки це їй не відомо.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що є дідусем позивачки, з якою були хороші стосунки, але вони погіршилися з січня 2016 року, а саме з того час, як був ініційований позов про позбавлення батька батьківських прав і він ( свідок) став на сторону батька. Після цього ОСОБА_1 перестала із ним(свідком) спілкуватися. Відповідача знає, оскільки той є його колишнім зятем і стосунки між ними нормальні. ОСОБА_3 є його рідною донькою, однак вони між собою не спілкуються, перебувають у неприязних стосунках, він не бажає, щоб вона була його донькою. По суті справи також пояснив, що водив ОСОБА_1 до школи в молодші класи, зараз дитина замкнута, до неї ніхто не приходить, окрім школи вона ніде не буває. Також, восени 2015 року дав їй 400,00 грн. на придбання вишиванки, 300 грн. на джинси, 400 грн. на взуття, 700 грн. на куртку. Коли батько ОСОБА_1 був на заробітках в Англії, то вона спілкувалася з ним по скайпу; все, що ОСОБА_1 у нього просила, а тітка ( ОСОБА_3) говорила, що потрібно, то він (батько) на це присилав гроші. Знає, що відповідач висилав з-закордону на ОСОБА_7 (сестру ОСОБА_1 по мамі) взуття, зошити, ручки, гроші на вирівнювання зубів, також висилав гроші на операцію матері ОСОБА_1, на її похорон, коли та померла, на встановлення покійній надгробного пам'ятника. На йому думку тітці ОСОБА_3 з даної ситуації потрібні лише гроші. Коли 10 листопада 2016 року у нього ( свідка) був день народження, прийшов відповідач і кликав до них ОСОБА_1, але та сказала, що не хоче до них йти. Вважає, що ОСОБА_1 сама не дає батькові приймати участі у своєму вихованні, вона з ним не спілкується і відмовляється від такого спілкування навіть по телефону. Коли батько повернувся з заробітків то кликав ОСОБА_1 відпочивати з ним, але тітка налаштувала дитину проти батька і та відмовилася. По приїзду батька з закордону, він хотів бачитися з дитиною, але тітка ( ОСОБА_3) це присікала. Знає, що між тіткою та ОСОБА_1 була сварка через те, що дитина сіла в автомобіль до батька, тітка не давала і противилася спілкуванню дитини з батьком. Також йому відомо, що ОСОБА_3 бере пенсію за дитину. Про відповідача повідомив, що на його думку він хороший батько, не пияк і не дебошир, він створив нову сім»ю і має ще одну дочку ОСОБА_20. Щодо своєї рідної доньки - ОСОБА_3, то вважає, що вона погано виховує ОСОБА_1, навіть її ( ОСОБА_3) рідна донька не захотіла разом з нею жити, а чоловіка свого вона вигнала, бо він не мав роботи. Вважає, що ОСОБА_3 хоче використовувати ОСОБА_1 лише як хатню робітницю.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 пояснила, що позивачку знає, оскільки та є ученицею школи де вона вчителює, стосунки із нею нормальні. З відповідачем вона не знайома, як і не знає тітку позивачки ОСОБА_3, відносини у неї із зазначеними особами відсутні. По суті заданих запитань пояснила, що по справі їй практично нічого не відомо зі слів класного керівника знає, що мати ОСОБА_1 померла і вона живе з тіткою. Дитина старанна, відповідальна, а тому у викликах до школи батьків потреби не було. На даний час класний керівник ОСОБА_1 - ОСОБА_22 важко хвора на онкологічне захворювання і фактично не ходить на роботу.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 пояснила, що позивачку знає, як голова батьківського комітету її класу, стосунки із нею нормальні. Відповідача також знає, однак відносини не підтримують, тітку ОСОБА_3 знає, стосунки нормальні. По суті заданих запитань пояснила, що є головою батьківського комітету класу, де навчаться позивачка, від 1-го класу і на даний час; збирає гроші на потреби класу, батько ще у 5-му класі гроші давав два рази і один раз був на батьківських зборах. У решті випадків кошти давала тітка дитини ОСОБА_3 і на батьківських зборах більшість разів була тітка. Про необхідність здачі грошей вона ( свідок) повідомляє дитину і коли та каже, що гроші можна взяти в тітки, то йде на базар ( там працює тітка) і бере у неї гроші.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників, пояснення третьої особи на стороні позивача, пояснення представника третьої особи на стороні відповідача, з'ясувавши позицію прокурора, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного:

Згідно статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 62 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, у відповідності з вимогами ст.212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), при підписанні якої враховано й положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, визначено - Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті взаємовідносини і прямі контакти обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як визначено ст. 155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із п. 2 ч.І ст.164 Сімейною Кодексу України, мати, батько зокрема можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №-3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ( далі - Постанова ПВСУ №-3 від 30 березня 2007 року), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанова ПВСУ №-3 від 30 березня 2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено що батьками позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 (відповідач) та ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.(а.с.6,7).

Позивачка ОСОБА_1 фактично останні 10-ть років проживає без реєстрації в будинку по АДРЕСА_2, де окрім неї також мешкають її тітка по лінії матері - ОСОБА_3, дідусь ОСОБА_8 та бабуся ОСОБА_24 ( а.с.9)

Згідно рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2006 року (яке має законну силу) вирішено стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_10 аліменти на утримання однієї дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно.( а.с.10)

Згідно інформації Бережанського районного управління юстиції від 21 січня 2016 року №-3-33/298, виконавчий документ за згаданим судовим рішенням про стягнення аліментів повернуто стягувачці за її заявою від 24 лютого 2008 року. ( а.с.110).

Постановою дільничного інспектора Бережанського РВ УМВСУ в Тернопільській області від 29 липня 2006 року вирішено відмовити в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ст.ст. 121,122,129,296 КК України та притягнути його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.(а.с.12).

Зазначені факти учасниками процесу визнано й не заперечено.

За місцем навчання характеристика ОСОБА_1 від 04 листопада 2015 року є позитивною. Також зазначено, що опікується і займається вихованням дитини її тітка ОСОБА_3, а батько дитини ОСОБА_4 не приділяє належної уваги вихованню доньки, не цікавиться її справами у школі, за останніх чотири роки до школи батько приходив 2-3 рази. ( а.с.11).

Посилаючись на вищевказані судове рішення про стягнення аліментів і постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, сторона позивача стверджує, що батько позивачки за життя матері дитини, не надавав будь-якої допомоги на її утримання та систематично вчиняв сімейні скандали, застосовував фізичну силу до матері, неодноразово її бив, погрожував, нецензурно лаявся; знехтував своїм обов»язком згідно згаданого судового рішення сплачувати аліменти на утримання позивачки.

Суд вважає, що такі твердження сторони позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні належними та допустимим доказами. Так, суду не повідомлено відомостей про визнання у визначеному законом порядку відповідача ОСОБА_4 винним у вчиненні насильства в сім»ї, як і не надано в підтвердження такого факту жодного належного доказу.

Більш того, згідно інформації Бережанського відділу поліції ГУ НП Тернопільської області від 22 січня 2016 року №-360/01/01,відповідач ОСОБА_4 протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався. ( а.с. 114).

Як вбачається із характеристики від 21 січня 2016 року за місцем роботи відповідача, з 2012 року він працює у Бережанському РЕМ, а з 2015 року займає посаду електромонтера з експлуатації розподільчих мереж; за час трудової діяльності він зарекомендував себе здібним, технічно-грамотним спеціалістом, систематично підвищує свої технічні та загальноосвітні знання, сумлінно ставиться до своїх обов»язків; дисциплінований та вимогливий до себе і до товаришів по роботі, з якими ввічливий та коректний, користується повагою та авторитетом серед співробітників; чітко, якісно, фахово виконує завдання зумовлені оперативною необхідністю, чітко дотримується правил, вимог та інструкцій ( а.с. 115).

Згідно сертифікатів про проходження профілактичного наркологічного огляду від 26 10. 2015 року та довідки про проходження обов»язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів від 26 жовтня 2015 року, відповідач не має наркологічних та психіатричних протипоказів на право роботи електромонтером ( а.с. 116).

Окрім цього, як вбачається із вищевказаної інформації Бережанського районного управління юстиції від 21 січня 2016 року, виконавчого документу за згаданим рішенням суду на виконанні немає, оскільки сама стягувачка ( мати позивачки) подала заяву про його повернення.

Про існування іншого судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів, суду не повідомлено.

Згідно висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 від 29 січня 2016 року за №-01-141/01-18 голови Бережанської районної державної адміністрації, зазначений орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с. 14-15).

Суд не приймає до уваги твердження сторони позивача, що такий висновок органу опіки та піклування не може слугувати доказом у справі, оскільки він не є достатньо обґрунтованим й суперечить інтересам дитини.

Як вважає суд, зазначений висновок є належним і допустимим доказом у справі і суд його приймає, оскільки викладені у ньому відомості узгоджуються у своїй сукупності із іншими дослідженими доказами по справі й відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені у судовому засіданні та мають суттєве значення для правильного та об»єктивного вирішення даного позову.

Суд також не приймає до уваги твердження сторони позивача, що такий висновок суперечить інтересам дитини, оскільки таке посилання є голослівним і не підтверджене у судовому засіданні жодним належним доказом; суду взагалі не повідомлено, які саме інтереси дитини порушені таким висновком.

З наведених вище підстав, суд вважає що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання сторони позивача, що перебуваючи з 2007 року тривалий час закордоном і після повернення додому у 2012 році, відповідач не виконував свого батьківського обов»язку виховувати та утримувати позивачку, як неповнолітню дитину, не здійснював жодних дій, спрямованих на виконання таких обов»язків, не піклувався і не піклується про її ( позивачки) фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, взагалі не спілкується з нею ( позивачкою).

Поряд з цим, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не в повній мірі спілкується з дитиною та не в достатньому обсязі реалізовує свій батьківський обов»язок по вихованню своєї неповнолітньої доньки.

Однак, як вважає суд, сторона позивача не довела у судовому засіданні належними й допустимими доказами, що виникнення таких обставин є наслідком винної поведінки саме відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківським обов»язками щодо своєї неповнолітньої дитини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка - неповнолітня ОСОБА_1 тривалий час ( фактично останні 10-ть років) проживає і бажає проживати у житловому будинку по АДРЕСА_2 разом із своєю тіткою ОСОБА_3 і таке її бажання є добровільним. ( зазначений факт учасниками процесу не оспорено й визнано).

За час перебування батька до 2012 року на заробітках закордоном він спілкувався з позивачкою, надсилав кошти на її утримання та побутові потреби. ( зазначений факт частково підтверджено у судовому засіданні поясненнями самої позивачки та ОСОБА_3, а також - повністю даними під присягою поясненнями свідка ОСОБА_8, які повністю узгоджуються за своїм логічним змістом із поясненням відповідача.)

Також у судовому засіданні встановлено, що позивачка близько двох останніх років не бажає спілкуватися і фактично не спілкується із своїм батьком відповідачем ОСОБА_4 У судовому засіданні позивачкою фактично визнано і підтверджено, що її батько неодноразово робив спроби спілкування з нею, як то при особистих зустрічах, так і по телефону, проте саме з її ініціативи і не бажання налагодити взаємовідносини з батьком, їх спілкування не відбувається. Також, позивачка визнала, що відповідач робив їй пропозиції спільного відпочинку та дарував подарунки й гостинці, однак саме вона відмовилася проводити спільний відпочинок з батьком та приймати від нього подарунки чи гостинці. ( зазначений факт учасниками процесу у судовому засіданні не оспорено й визнано).

Суд вважає за доцільне відзначити, що зі слів позивачки позитивне рішення суд їй потрібне для того, щоб підтвердити факт ухилення батька від участі в її вихованні і для отримання в більшому розмірі виплат матеріальної допомоги від держави.

Зважаючи на такі встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що саме позивачка свідомо уникає спілкування з відповідачем, як батьком, не бажає, щоб він приймав участь у її вихованні, категорично відкидає спроби батька налагодити стосунки, а тому такими своїми діями фактично унеможливлює для відповідача, як батька, належним чином виконувати його батьківські обов»язки щодо неї.

Отже, оцінюючи досліджені та всебічно перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає, що сторона позивача не довела належними та допустимими доказами факт винного та свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо своєї неповнолітньої дитини (позивачки), як і не довела той факт, що наявність у відповідача батьківських прав щодо позивачки суперечить інтересам неповнолітньої дитини, чи порушує її права й свободи.

Із наведених підстав суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача ОСОБА_4 його батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до задоволення не підлягають, як безпідставні й необґрунтовані.

Щодо позовних вимог про призначення ОСОБА_3 опікуном племінниці - позивачки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає наступне.

Згідно статті 58 Цивільного Кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Положеннями ст. 60 ЦК України зокрема визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд також встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

У судовому засіданні встановлено, що на час звернення до суду із даним позовом позивачці виповнилося повних 14-ть років і даний факт учасниками процесу не оспорено. Відомостей про те, що позивачка визнана недієздатною суду не повідомлено.

А тому, суд приходить до висновку, про відсутність передбачених законом підстав для встановлення опіки над неповнолітньою позивачкою.

Також, суд вважає за доцільне зазначити, що не вбачає підстав і для встановлення піклування на неповнолітньою позивачкою ОСОБА_9 Так, як вказано вище, у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що позивачка позбавлена батьківського піклування внаслідок винної поведінки її батька і ніщо інше, окрім небажання самої позивачки, не перешкоджає їй отримувати таке піклування від відповідача, як батька. Також, судом враховується й та обставина, що обов'язкового у даному випадку подання органу опіки та піклування про призначення позивачці піклувальником ОСОБА_3 чи іншу особи, до суду не подано.

Із зазначених підстав суд вважає, що позовні вимоги про призначення ОСОБА_3 опікуном племінниці - позивачки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, до задоволення не підлягають, як безпідставні й необґрунтовані.

Згідно ч.4 ст. ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, … позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Ухвалою суду від 21 березня 2016 року позивачку було звільнено від сплати судового збору, а тому всі судові витрати по справі відносяться за рахунок держави.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 60, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 150, 164-166, 180, 181 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4, за участі третьої особи на стороні відповідача органу опіки та піклування в особі служби в справах дітей Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області про позбавлення відповідача його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення її ( дитини) опікуном ОСОБА_3, за необґрунтованістю та безпідставністю заявлених позовних вимог.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів після прийняття рішення суду. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко