Справа № 707/2-3552/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готра Т.Ю.,

суддів Джуги С.Д., Фазикош Г.В.,

при секретарі Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1, в особі її представника ОСОБА_2, на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 8 листопада 2010 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року ПАТ "Родовід Банк" звернулося до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивувало тим, що 03 листопада 2006 року між ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2006-000022ФО136С, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6301,60 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,70 % на рік, щомісячною платою за управління кредитом 1,77 % від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення до 03 листопада 2008 року. Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_1 у строк, встановлений кредитним договором, своїх зобов'язань не виконала, у зв'язку з чим станом на 19 серпня 2010 року у неї виникла заборгованість в сумі 87154,19 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 3548,19 грн., заборгованості за відсотками - 155,15 грн., простроченої плати за управління кредитом - 457,70 грн., пені за період з 04.11.2008 року по 19.08.2010 року - 81744,60 коп., інфляційних витрат за період з 04.11.2008 року по 19.08.2010 року - 1025,13 грн., та три проценти річних за вказаний період, що становить 223,96 грн., позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 87154,19 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 8 листопада 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованість у розмірі 50973 (пятдесят тисяч девятсот сімдесят три) грн. 76 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 3548,19 грн., заборгованість за відсотками - 155,15 грн., прострочена плата за управління кредитом - 457,70 грн., пеня за період з 23.09.2009 року по 22.09.2010 року - 45563,63 грн.., та інфляційні витрати за період з 04.11.2008 року по 19.08.2010 року - 1025,13 грн., та три проценти річних за вказаний період, що становить 223,96 грн., вирішено питання судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від Закарпатської області від 08 листопада 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по даній справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08 листопада 2010 року, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення, яким відмовити банку у задоволені позову. На обґрунтування скарги зазначає, що Банк не надав жодних доказів заборгованості за кредитним договором; розрахунок заборгованості поданий до суду у формі таблички є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум; документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність; вказує, що розмір пені, стягнутий судом, явно перевищує розмір завданих позивачу збитків.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала частково. Просила звільнити її від сплати пені повністю. А щодо стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитом - 3548,19 грн., заборгованості за відсотками - 155,15 грн., простроченої плати за управління кредитом - 457,70 грн., інфляційних витрат за період з 04.11.2008 року по 19.08.2010 року - 1025,13 грн., та три проценти річних за вказаний період, що становить 223,96 грн., то вона погоджується з тим, що вказані суми необхідно сплатити банку, а тому рішення суду в цій частині просила залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала.

Представник позивача ПАТ «Родовід Банк» ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, просив таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалі справи, 03 листопада 2006 року між ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2006-000022ФО136С, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 6301 (шість тисяч триста одна) грн. 60 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,70 % на рік, щомісячною платою за управління кредитом 1,77 % від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення до 03 листопада 2008 року.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак відповідачка ОСОБА_1 у строк, встановлений кредитним договором до 03 листопада 2008 року, своїх зобовязань належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 19 серпня 2010 року у неї виникла заборгованість за кредитом - 3548,19 грн., заборгованість за відсотками - 155,15 грн., прострочена плата за управління кредитом - 457,70 грн., інфляційні витрати за період з 04.11.2008 року по 19.08.2010 року - 1025,13 грн., три проценти річних за вказаний період, що становить 223,96 грн., та пеня за період з 23.09.2009 року по 22.09.2010 року в сумі 45563,63 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримала частково, та визнала, що повинна сплатити на користь банку заборгованість за кредитом - 3548,19 грн., заборгованість за відсотками - 155,15 грн., прострочену плату за управління кредитом - 457,70 грн., інфляційні витрати за період з 04.11.2008 року по 19.08.2010 року - 1025,13 грн., та три проценти річних за вказаний період, що становить 223,96 грн., і в цій частині рішення суду першої інстанції просила залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

А тому встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 визнала, що повинна сплатити позивачу вище вказану заборгованість, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитом - 3548,19 грн., заборгованості за відсотками - 155,15 грн., простроченої плати за управління кредитом - 457,70 грн., інфляційних витрат за період з 04.11.2008 року по 19.08.2010 року - 1025,13 грн., та три проценти річних за вказаний період, що становить 223,96 грн., - слід залишити без змін.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачки на користь банку неустойки в розмірі 45563,63 грн. за таких обставин.

В заяві про перегляд заочного рішення, і в апеляційній скарзі відповідач посилається на явно завищений розмір пені.

Зі змісту ч. 3 ст. 551 ЦК України слідує, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки, розмір збитків завданих кредитору становить 4197,04 грн. (3584,19 + 155,15 + 457,70), а сума неустойки, яку стягнув суд з відповідача, становить 45 563,63 грн., яка значно перевищує розмір збитків, тому колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 4197,04 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України слід змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» пені, зменшивши її розмір до 4197,04 гривні, а у решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 551 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 8 листопада 2010 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» пені, зменшивши її розмір до 4197,04 гривні.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено на протязі двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді: