Справа № 750/9757/16-ц Провадження № 22-ц/795/216/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Рахманкулова І. П. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Страшного М.М.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_5, представника відповідача Думчевої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 грудня 2016 року задоволено позов ОСОБА_5, визнано неправомірними дії ПАТ «Чернігівобленерго» щодо недопущення ОСОБА_7, як представника ОСОБА_5 за довіреністю, на засідання комісії інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Чернігівобленерго» 20 січня 2016 року, яке відбувалося за адресою: м.Чернігів, вулиця Горького, 40, де розглядалися скарги ОСОБА_5, адресовані Президенту України та Міністру енергетики та вугільної промисловості України щодо невиконання енергопостачальником судових рішень, ухвалених на користь споживача

Не погоджуючись з даним рішенням, ПАТ «Чернігівобленерго» звернулося до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на його незаконність, необ'єктивність, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кожна особа відповідно до вимог ч.1 ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу виключно у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає визначеним нормам законодавства.

Також апелянт зазначає, що на комісію ІКЦ був запрошений особисто ОСОБА_5, а у разі неможливості бути особисто присутнім, направити уповноваженого представника. Апелянт вважає, що оскільки ОСОБА_5 особисто прибув на засідання комісії, йому було запропоновано прийняти участь особисто, а його представника ОСОБА_7 не було запрошено на дану комісію.

ПАТ «Чернігівобленерго» звертає увагу, що згідно Положення про інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії, затверджена Постановою НКРЕ України від 12 березня 2009 року №299 не передбачено взагалі участь споживачів в засіданні комісії ІКЦ, тому це було право енергопостачальника, а не його обов'язок. Також зазначає, що на даному засіданні комісії було вирішено питання про відновлення електропостачання на адресу вул.Пухова, 114-а у м.Чернігові та повторно надіслано на адресу ОСОБА_5 договір для підписання.

Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_5 не є юридично обізнаним, оскільки позивач досить часто приймає участь в судових засіданнях без представника та не заявляє клопотання про відкладення, а отже дане твердження суду є безпідставним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Задовольняючи позов ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, скориставшись передбаченим чинним законодавством правом вести справи через представника, разом зі своїм представником, який за твердженням позивача надає йому правову допомогу, прибув на засідання комісії ІКЦ, але відповідач безпідставно обмежив право позивача, не допустивши до участі у засіданні комісії ІКЦ його представника за довіреністю - ОСОБА_7, тому дії відповідача слід визнати неправомірними.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Так, судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Чернігівобленерго» про визнання незаконним відключення від електромережі домоволодіння та зобов'язання відновити електропостачання, встановлено, що 30 березня 2015 року домоволодіння позивача за адресою: м.Чернігів, вул.Пухова, 114-а було повторно відключено за неіснуючий борг та зобов'язано ПАТ «Чернігівобленерго» відновити електропостачання ОСОБА_5 за вказаною вище адресою.

З приводу непідключення електроенергії в будинку позивача ОСОБА_5 неодноразово звертався до контролюючих та правоохоронних органів, що підтверджується копіями звернень та відповідей на його адресу, що містяться в матеріалах справи (а.с.14, 15-16).

Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Чернігівській області 25 грудня 2015 року направила на адресу т.в.о голови правління ПАТ «Чернігівобленерго» листа за №31/27/29-135, в якому зазначено про необхідність розглянути на засіданні комісії ІКЦ по роботі зі споживачами електричної енергії при ПАТ «Чернігівобленерго» із залученням представників Інспекції, сектору НКРЕКП у Чернігівській області та заявника (або його представника), згідно положення про ІКЦ звернення ОСОБА_5, адресоване Міністерству енергетики та вугільної промисловості України щодо невиконання судових рішень (а.с.33)

ПАТ «Чернігівобленерго» 14 січня 2016 року надіслало позивачу листа за №04/145, в якому повідомлено про засідання комісії ІКЦ 20 січня 2016 року о 14-00 год. за адресою: м.Чернігів, вул.Горького, 40 та запрошено ОСОБА_5 особисто прийняти участь у засіданні комісії ІКЦ або направити повноважного представника (а.с.12).

Судом першої інстанції також встановлено, що на засідання комісії ОСОБА_5 прибув з представником ОСОБА_7, проте, оскільки ОСОБА_7 не було допущено на засідання комісії ІКЦ, участі в ній не приймав і позивач. Позивач у судовому засіданні пояснив, що він не є юридично обізнаним, адже питаннями відновлення електропостачання займався його представник за довіреністю ОСОБА_7, а тому без свого представника споживач не міг належно відстоювати свої права на засіданні комісії і не пішов на неї.

Вбачається, що на засіданні Комісії ІКЦ розглядались питання виконання доручення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 17 грудня 2015 року та надання інформації на запити Головдерженергонагляду України та інспекції Держенергонагляду у Чернігівській області стосовно розгляду звернення ОСОБА_5, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, щодо невиконання ПАТ «Чернігівобленерго» судових рішень та проведення перевірки обставин, які призвели до виникнення проблемного питання та вжиття заходів, спрямованих на усунення причин, що їм сприяли; розгляд звернення ОСОБА_5 від 10 грудня 2015 року до Президента України ОСОБА_9, яке надійшло на адресу Товариства за дорученням Чернігівської обласної державної адміністрації щодо невиконання Товариством судових рішень (а.с.28-32). Представник відповідача підтвердив в судовому засіданні, що ОСОБА_7 не було допущено до участі в засіданні комісії ІКЦ.

У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб'єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України (справа про правову допомогу), висловлена правова позиція щодо правової допомоги, згідно з якою правова допомога є багатоаспектною і включає, крім інших її видів, також представництво в судах. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. У частині першій ст. 59 Конституції України не міститься обмежень стосовно кола суб'єктів надання правової допомоги та вимог щодо їх професійної підготовки, а у частині другій передбачено, що для забезпечення права на захист та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ч.1, 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_5 обрав невірний спосіб захисту, не ґрунтуються на нормах закону, адже ОСОБА_5 мав намір скористатись своїм правом на правничу допомогу, проте ПАТ «Чернігівобленерго» не допустило представника до участі в засіданні комісії.

Довіреністю від 06 квітня 2015 року ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_7 представляти його інтереси, в усіх без винятку установах та організаціях, незалежно від форм власності та господарювання, вести мої цивільні, кримінальні, адміністративні та господарські справи в усіх судових установах, а також в органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, органах прокуратури, міліції, митної служби, а також представляти інтереси ОСОБА_5 в державних та недержавних установах, організаціях, підприємствах з усіх питань, що можливо виникнуть (а.с.13). Тобто, навіть якщо й врахувати, що ОСОБА_7 не було запрошено на комісію ІКЦ він мав право бути присутнім на даній комісії, як представник ОСОБА_5

Доводи апелянта щодо невірного застосування судом норм закону ґрунтуються на хибному розумінні й тлумаченні правових норм, що регламентують спірні правовідносини.

Вирішення ж питання про відновлення електропостачання до будинку ОСОБА_5 не спростовує дій ПАТ «Чернігівобленерго» при недопущенні ОСОБА_7 до участі в засіданні комісії та відповідно на порушення прав ОСОБА_5 на правовий захист.

Також не заслуговують на уваги доводи апелянта, що ОСОБА_5 досить часто приймає участь в судових засіданнях без представника, а відповідно висновок суду про юридичну необізнаність позивача є безпідставним, оскільки ОСОБА_5 правовий захист є правом, а не обов'язком.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: