Номер провадження: 22-ц/785/3060/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Нептун», ОСОБА_3 України про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

26.08.2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Банк 1 в особі УО) звернулось із позовом про стягнення заборгованості із поручителя ОСОБА_2

Позов обґрунтовано тим, що 22.06.2012 року між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (далі-Банк 2) і товариством з обмеженою відповідальністю «Нептун» (далі-Товариство) укладено кредитний договір з наступними змінами та доповненнями, відповідно до якого ОСОБА_3 відкрив ОСОБА_4 відновлювальну кредитну лінію з лімітом в розмірі 500 000 гривень, а ОСОБА_4 зобовязалось повернути фактично отримані грошові кошти у розміри та строки, передбачені договором. Строк кредитної лінії встановлено до 22.06.2015 року зі сплатою 22,9 % річних.

У забезпечення виконання кредитного договору, між ОСОБА_5 2 і відповідачкою 22.06.2012 року укладено договір поруки з наступними змінами та доповненнями, відповідно до умов якого поручитель взяла на себе обовязок відповідати перед ОСОБА_5 у повному обсязі за неналежне виконання умов кредитного договору ОСОБА_4.

02.12.2013 року між ОСОБА_5 2 і ОСОБА_5 1 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, зокрема і за кредитним договором між ОСОБА_5 2 та ОСОБА_4, а також за договором поруки між ОСОБА_5 2 й відповідачкою.

На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2014 року з ОСОБА_4 і його поручителя ОСОБА_6 стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 11.06.2013 року у розмірі 336 758,54 гривень, яка складалась: із простроченої заборгованості за кредитом, залишку заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків та пені.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.01.2016 року ОСОБА_3 1, як правонаступника і нового кредитора ОСОБА_4 замінено на стадії виконання рішення суду від 26.08.2014 року.

Посилаючись на те, що після прийняття судом рішення про стягнення заборгованості із позичальника і його поручителя (26.08.2914 року) правовідносини за кредитним договором і договором іпотеки фактично не припинились, з 11.06.2013 року по 31.12.2015 року має місце заборгованість по простроченим процентам, крім того, ОСОБА_3 1 нарахував 3% річних на прострочені проценти, пеню та штраф, як правонаступник і новий кредитор ОСОБА_5 1 має право стягнути зазначену заборгованість з поручителя ОСОБА_4, представник позивача, остаточно уточнивши вимоги, просив позов задовольнити і стягнути заборгованість із поручителя станом на 31.12.2015 року у розмірі 392 077,85 гривень.

Представник позивача підтримав позов у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідачка і її представники, представники третіх осіб не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2016 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідачки на користь ОСОБА_5 1 заборгованість за кредитним договором віл 22.06.2012 року за період з 12.06.2013 року по 31.12.2015 року у розмірі 291 638,85 гривень, з яких: 19 052,88 гривень 3% річних від суми простроченого кредиту; 242 342,81 гривень заборгованість по відсоткам; 15 784,14 гривень пеня за несвоєчасне повернення процентів; 12 767,33 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків на підставі п.п. 4.2, 4.2.4, 4.2.6 кредитного договору; 792,47 гривень сума 3% річних від суми прострочених процентів за порушення п.п. 4.2, 4.2.4, 4.2.6 кредитного договору; 900,22 гривень сума 3% річних від суми прострочених процентів. З відповідачки на користь держави суд стягнув судові витрати у вигляді судового збору.

В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду скасувати, посилаючись на незаконність рішення суду, недоведеність переходу права вимоги за договорами до ОСОБА_5 1, незалучення до участі у справі всіх осіб, на права яких може вплинути рішення суду, неправильний розрахунок заборгованості, не застосування судом строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам

справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права.

ОСОБА_5 1 в особі УО, остаточно просив стягнути заборгованість із поручителя ОСОБА_2 станом на 31.12.2015 року у розмірі 392 077,85 гривень з тих підстав, що правовідносини за кредитним договором і договором іпотеки, після ухвалення судом рішення 26.08.2914 року фактично не припинились, з 11.06.2013 року по 31.12.2015 року має місце заборгованість по простроченим процентам, крім того, ОСОБА_3 нарахував 3% річних на прострочені проценти, пеню та штраф, тому як правонаступник і новий кредитор ОСОБА_5 1 має право стягнути зазначену заборгованість з поручителя ОСОБА_4 (а.с.3-6,87-90).

Колегія суддів відмовляє ОСОБА_5 1 у позові про стягнення заборгованості з поручителя зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини із зобовязань, які регулюються нормами ЦК України.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ч.1 ЦК України).

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ч.1 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), ст. 530 ч.1 ЦК України.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником ( ст. 553 ч.1 ЦК України). Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (ст. 559 ч.4 ЦК України). Колегією суддів встановлено, що 22.06.2012 року між ОСОБА_3 2 і ОСОБА_4 укладено кредитний договір з наступними змінами та доповненнями, відповідно до якого ОСОБА_3 відкрив ОСОБА_4 відновлювальну кредитну лінію з лімітом в розмірі 500 000 гривень, а ОСОБА_4 зобовязалось повернути фактично отримані грошові кошти у розміри та строки, передбачені договором. Строк кредитної лінії встановлено до 22.06.2015 року зі сплатою 22,9 % річних (а.с.23-26). 12.04.2013 року між ОСОБА_5 2 і ОСОБА_4 укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 22.06.2012 року, відповідно до умов якого, зокрема, змінені строки повернення кредиту, а саме: кредит повинен був повертатись згідно графіку, у період з 20.04.2013 року по 20.06.2014 року (а.с.27 п.1 договору). У забезпечення виконання кредитного договору, між ОСОБА_5 2 і відповідачкою 22.06.2012 року укладено договір поруки з наступними змінами та доповненнями, відповідно до умов якого поручитель взяла на себе обовязок відповідати перед ОСОБА_5 у повному обсязі за неналежне виконання умов кредитного договору ОСОБА_4 (а.с.28 зворот,29). За змістом п.5.2 договору поруки (розділ. 5 Строк дії договору поруки), порука припиняється у випадку, якщо ОСОБА_3 протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя (а.с.29)

12.04.2013 року між ОСОБА_5 2 і поручителем ОСОБА_2, з участю ОСОБА_4, укладено договір про внесення змін та доповнень до договору поруки від 22.06.2012 року, за умовами якого, зокрема, п.1.2 договору поруки від 22.06.2012 року викладено у новій редакції, у тому числі зазначено, що строк остаточного виконання зобовязань за кредитним договором не пізніше 20.06.2014 року (а.с.30 п.1 договору).

02.12.2013 року між ОСОБА_5 2 і ОСОБА_5 1 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, зокрема і за кредитним договором між ОСОБА_5 2 та ОСОБА_4, а також за договором поруки між ОСОБА_5 2 й відповідачкою (а.с.31-37).

На підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2014 року з ОСОБА_4 і його поручителя ОСОБА_6 стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 11.06.2013 року у розмірі 336 758,54 гривень, яка складалась: із простроченої заборгованості за кредитом, залишку заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків та пені (а.с.59-61).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.01.2016 року ОСОБА_3 1, як правонаступника і нового кредитора ОСОБА_4, замінено на стадій виконання рішення суду від 26.08.2014 року (а.с.95,96).

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.01.2016 року, з ОСОБА_4 на користь Банка суд стягнув заборгованість за кредитним договором від 22.06.2012 року у розмірі 242 341,81 гривень (а.с.168-174).

Строк дії договору поруки, визначений ст. 559 ч.4 ЦК України, не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора та суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту права /шляхом пред'явлення позову/, кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване у другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти пред'явлення кредитором, у встановленому законом порядку, протягом зазначеного строку саме позовної заяви, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення, при цьому, не виключає можливість пред'явленння кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутись з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку

виконання основного зобовязання.

Виходячи зі змісту другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного із боржником обов'язку за договором має бути пред'явлена до суду у межах строку дії договору поруки, у даному випадку, протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором (п.5.2 договору поруки, а.с.29).

Сплив шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором, у даному випадку, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся із позовом до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно зі змінами до умов кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит у повному розмірі, зважаючи на зміну сторонами кредитного договору строку остаточного виконання зобовязань за кредитним договором, не пізніше 20.06.2014 року.

Договором від 12.04.2013 року про внесення змін та доповнень до договору поруки від 22.06.2012 року визначено, що строк остаточного виконання зобовязань за кредитним договором не пізніше 20.06.2014 року (а.с.30 п.1 договору поруки).

Оскільки договорами до кредитного договору і договору поруки внесені зміни стосовно того, що строк остаточного виконання зобовязань за кредитним договором не пізніше 20.06.2014 року, ОСОБА_3 1 просить стягнути заборгованість з поручителя, яка виникла з 11.06.2013 року, в силу ст. 559 ч.4 ЦК України, з вимогами до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і договором поруки від 22.06.2012 року ОСОБА_3 1 повинен був звернутись до суду протягом шести місяців, починаючи з 21.06.2014 року по 21.12.2014 року.

Разом з тим, позов про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2Е подано до суду 26.08.2015 року, тобто після припинення договору поруки від 22.06.2012 року .

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 1 своєчасно не скористався своїм правом на звернення із позовом до поручителя, виходячи з вимог ст. 559 ч.4 ЦК України, договір поруки від 22.06.2012 року між ОСОБА_5 2 і ОСОБА_2 припинив свою дію, у звязку з чим у ОСОБА_5 1 відсутнє право на стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів відмовляє ОСОБА_5 1 у позові до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за період з 12.06.2013 року по 31.12.2015 року у розмірі 291 638,85 гривень.

Заперечення ОСОБА_5 1 із посиланням на те, що поручитель відповідає разом із позичальником і обовязок поручителя випливає з умов договору поруки та рішення суду від 26.08.2014 року не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються доказами у справі, суперечать змісту зобовязання договору поруки, а також вимогам ст. 559 ч.4 ЦК України.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позову, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з підстав, які викладені в мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2016 року скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у позові до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.06.2012 року і договором поруки від 22.06.2012 року у розмірі 392 077,85 гривень

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. ОСОБА_7 Колесніков