Номер провадження: 22-ц/785/3057/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про поновлення виконавчого провадження та видачу виконавчого листа у цивільній справі № 522/11429/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики та стягнення моральної шкоди,

встановила:

08 травня 2013 року позивачОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути грошові кошти за договором позики.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вонауклала договір позики з ОСОБА_3, на підтвердження укладання договорів позики відповідачем ОСОБА_3 надана розписка від 04.09.2012 року і розписка від 07.05.2012 року.

Відповідно до договорів позики позивачка надала ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 33000 грн. і 1235 доларів США.

Грошові кошти призначались на ремонт автомобілю.

03 грудня 2012 року позивачем ОСОБА_4 було неодноразово предявлено ОСОБА_3 вимогу повернути суму позики, але кошти повернуті не були.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року позов ОСОБА_4 був задоволений частково. Стягнуто на її користь з ОСОБА_3 борг за договором позики від 07 травня 2012 р.

11 березня 2015 року та 17 березня 2015 року позивачка звернулася до суду першої інстанції із заявою про поновлення виконавчого провадження, видачу виконавчого листа, та видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою від 02 червня 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Поновлений пропущений строк предявлення до виконання виконавчого листа та виданий дублікат виконавчого листа на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.12.2016 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року було скасовано.

23.12.2016 року позивачка звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про поновлення виконавчого провадження та видачу виконавчого листа.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 рокузаяву ОСОБА_4 було задоволено частково та було видано виконавчий лист.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування даної ухвали суду, як такої, що не передбачена цивільно-процесуальним законодавством. Апелянт також просив винести окрему ухвалу згідно ст. 211 ЦПК України для вжиття заходів щодо усунення причин і умов виникнення подібних ухвал.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану увалу, суд першої інстанції виходив із того, що 08.11.2013 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №522/11429/13-ц про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 115 826,37 грн.

Однак вказане рішення суду до теперішнього часу не виконується, оскільки вказаний виконавчий лист повернутий до Приморського районного суду м. Одеси без виконання.

Зазначеними обставинами не тільки порушуються права стягувача ОСОБА_5 щодо виконання судового рішення, а і вимоги ст. 14 ЦПК України, у звязку з чим суд своєю ухвалою видав вказаний виконавчий лист стягувачу, відмовивши ОСОБА_5 у задоволенні вимог щодо поновлення виконавчого провадження.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2013 року Приморським районним судом м Одеси, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року, було ухвалено рішення про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу та судових витрат у загальному у розмірі 115 826,37 грн. (т.1, а.с.55-56, 162-164).

08.11.2013 року Приморським районним судом м Одеси на виконання вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист №522/11429/13-ц про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 115 826,37 грн. (т.1,а.с.169).

22.11.2013 року державним виконавцем Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ на підставі вказаного виконавчого листа було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (т.1, а.с.67).

Однак, як було зазначено вище, вказане рішення суду першої інстанції було оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області (т.1, а.с.124-125), та ухвалою суді -доповідача від 19.01.2015 року було відкрите апеляційне провадження (т.1, а.с.142).

У звязку з цим, 23.02.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа до Приморського районного суду м. Одеси (т.1, а.с.168).

Проте, оскільки ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року рішення суду першої інстанції від 11 жовтня 2013 року було залишено без змін, про що йшлося вище, 11.03.2015 року стягувач ОСОБА_5 вернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про поновлення виконавчого провадження і видачі виконавчого листа (т.1, а.с.186).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року зазначена заява ОСОБА_4 буда задоволена, проте за ухвалою суду був виданий не виконавчий лист, про що просила ОСОБА_4, а дублікат виконавчого листа (т.1, а.с.194).

На підставі дублікату виконавчого листа постановою державного виконавця від 06.07.2015 року було відкрите виконавче провадження (т.1, а.с. 200, 201).

В свою чергу, 01.06.2016 року боржник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (т.1, а.с.223).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2016 року у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_3 було відмовлено (т.1, а.с.225).

В свою чергу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року була скасована ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.12.2016 року і у задоволенні заяви ОСОБА_4 про видачу дублікату виконавчого листа було відмовлено (т.1, а.с.254-256).

Підставою для скасування ухвали суду було те, що оскільки оригінал виконавчого листа не втрачений і перебуває у цивільній справі, то відсутні підстави для видачі його дублікату.

У звязку з цим, 22.12.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (т.1,а.с.263).

Саме з цих підстав стягувач ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про поновлення виконавчого провадження та видачу виконавчого листа (т.1.а.с.261).

Як було зазначено вище, суд оскаржуваною ухвалою видав їй виконавчий лист і відмовив у задоволенні заяви про поновлення виконавчого провадження, оскільки зазначене питання не входить до компетенції суду.

Оскаржуючи вказану ухвалу, апелянт ОСОБА_3 зазначає, що суд не вправі був вирішувати питання щодо повторної видачі виконавчого листа, оскільки оригінал виконавчого листа №522/11429/13-ц знаходиться в матеріалах справи.

Також апелянт зазначив, що суд розглянув справу за заявою стягувача ОСОБА_4 без його виклику до судового засідання.

Інша і основана частина апеляційної скарги стосувалась права апелянта на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду і не стосувалась питань щодо порушення вимог чинного законодавства щодо суті постановленої ухвали.

Колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про те, що суд вирішив питання про повторну видачу виконавчого листа, є безпідставними, оскільки суд оскаржуваною ухвалю вирішив видати саме оригінал виконавчого листа, який мається в матеріалах справи, №522/11429/13-ц про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 115 826,37 грн.

Питання щодо видачі повторного виконавчого листа або його дублікату суд оскаржуваною ухвалою не вирішував.

Також є безпідставними доводи апелянта про те, що суд поновив виконавче провадження, оскільки за змістом оскаржуваної ухвали, суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_4 в цій частині.

Що ж стосується того, що питання щодо видачі виконавчого листа не входить в компетенцію суду і ухвала з цього приводу не виноситься, то вони є безпідставними, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України питання, повязані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Таким чином, всі питання, які виникли в ході виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року, мають вирішуватись саме цим судом і саме шляхом постановлення ухвали, як то передбачено ч.2 ст. 208 ЦПК України.

Враховуючи, що оригінал виконавчого листа №522/11429/13-ц про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 115 826,37 грн. був повернутий до Приморського районного суду м. Одеси без виконання, то і питання щодо його видачі має бути вирішено шляхом постановлення відповідної ухвали суду.

Більше того, колегія суддів зазначає, що іншим шляхом, ніж постановленням відповідної ухвали, документи, які долучені до матеріалів справи, не підлягають вилученню або видачі.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ст. 14 ЦПК України рішення суду є обовязковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що він не викликався в судове засідання, в якому постановлювалась оскаржувана ухвала, то вони є слушними, оскільки суд мав його викликати в судове засідання, проте його неявка не перешкоджала розгляду справи.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказані обставини не вплинули на законність і обгрунтованність оскаржуваної ухвали, яка є предметом апеляційного розгляду, як того вимагав апелянт, у звязку з чим зазначені доводи не можуть бути підставою для її скасування.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

З огляду на викладене, колегія суддів також не вбачає підстав для винесення окремої ухвали по справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2