АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/5392/16-ц Головуючий 1 інстанції Шарко О.П.
Провадження № 22ц/790/2255/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Костенко Т.М.,

при секретарі Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Хлистун Олена Валентинівна про встановлення фактичного складу спадщини і повернення майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Хлистун Олена Валентинівна про встановлення фактичного складу спадщини і повернення майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2016 року позовна заява повернута позивачці та роз'яснено їй право звернення з даним позовом до належного суду. Повернуто сплачений судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції, з постановленням нової ухвали, якою об'єднати в одне провадження позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення фактичного складу спадщини і повернення майна з чужого незаконного володіння та позов ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення; справу повернути до розгляду іншим складом суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, вказує, що справа за її позовом має бути об'єднана в одне провадження із позовною заявою ОСОБА_3 та розглядатися Фрунзенським районним судом міста Харкова за місцем знаходження спадкового майна.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Фрунзенському районному суду м.Харкова, оскільки відповідачка зареєстрована за адресою, яка не є територією Фрунзенського району м.Харкова.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Разом з тим, частиною 1 ст. 114 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Хлистун О.В. про встановлення фактичного складу спадщини і повернення майна з чужого незаконного володіння.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення з відповідачки коштів у розмірі 208 341,40 грн. (а.с.5).

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Матеріали справи свідчать, що позов ОСОБА_1 не стосується нерухомого майна.

Відповідно до ст.. 122 ЦПК України судом першої інстанції отримана відповідь від адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, з якої вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1; відповідно до адміністративно-територіального устрою міста Харкова відноситься до Ленінського району.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що справа за позовом ОСОБА_1 не підсудна Фрунзенському районному суду м.Харкова.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ця позовна заява є зустрічною позовною заявою по іншій справі, а тому підстав повертати її у суду не було, колегією суддів не приймаються.

Відповідно до вимог ч.1 ст.126 ЦПК України, суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Так, із копії зустрічної позовної заяви вбачається, що ця позовна заява була зареєстрована Фрунзенським районним судом м.Харкова 11.11.2016 року як самостійна позовна заява та передана для розгляду іншому судді.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надав для огляду копію рішення Московського районного суду м.Харкова від 17.02.2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3-я особа Державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Хлистун О.В. про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення.

Отже, на даний час по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3-я особа Державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Хлистун О.В. про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення вже існує рішення суду і будь-яких підстав на даний час ці позови об'єднувати не має.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду законна і обґрунтована, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст.307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді