Справа № 489/6391/16-ц
Номер провадження 2/489/740/17
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Миколаївської міської ради (далі - відповідач 1), ОСОБА_2 (далі-відповідач 2) про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, за яким заповіла належну їй на праві власності частку квартири позивачу. Вказує, що одразу після смерті ОСОБА_3 захворів її син, який є колишнім чоловіком позивача. Позивач зазначив, що ОСОБА_2 була потрібна стороння допомога, яку надавав позивач. Вказує, що у грудні 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з питанням оформлення своїх спадкових прав, на що йому було повідомлено про пропущення строків прийняття спадщини. Вважає таку причину пропуску строку поважною.

Позивач просив суд встановити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, яка померла 31.08.2003 тривалістю 3 місяці від часу набрання рішенням суду законної сили.

13.02.2017 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення. Вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 15.03.2017, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позову заперечував. Вказав, що поважних причин пропуску строку позивачем не зазначено.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказав, що обставини на які посилається позивач є суперечливими, з одного боку позивач вказує, що не могла подати заяву через хворобу, з іншого зазначає, що приходила і доглядала за відповідачем 2. Представники вказують, що фактично прийняла спадщину і просять поновити строк на прийняття.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_3 померла 31.08.2003 відповідно до свідоцтва про смерть серії 1- ФП №207154.

Заповітом від 12.08.2003 ОСОБА_3 заповіла належну її частку квартири АДРЕСА_1 позивачу.

14.12.2016 позивачу надано приватним нотаріусом ММНО ОСОБА_4 роз'яснення, в якому рекомендовано звернутися до суду для продовження строку прийняття спадщини.

Відповідно до договору міни від 09.01.2003 ОСОБА_5, ОСОБА_1 і ОСОБА_6 обміняли в рівних частках на праві власності квартиру АДРЕСА_1 на належні на праві власності в рівних частках ОСОБА_2, ОСОБА_3 22/100 часток домоволодіння за №23 по вул. Шевченко в м. Миколаєві.

Рішенням суду від 15.10.2003 визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеним між ОСОБА_5 , ОСОБА_1, в інтересах своїх і неповнолітньої ОСОБА_6 і ОСОБА_7 від 18.12.1999 ; визнано право власності на 1/3 частку вказаної квартири за ОСОБА_5, на 1/3 - за ОСОБА_1, на 1/3 - за ОСОБА_6

Згідно з договором купівлі-продажу від 12.04.2004 ОСОБА_1, що діяла від свого імені та від імені ОСОБА_5, ОСОБА_6 продали ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, в рішенні Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2016 спадщину після смерті ОСОБА_9 фактично прийняв ОСОБА_2 оскільки був зареєстрований зі спадкодавцем на час смерті. Вирішено витребувати від ОСОБА_10 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02.11.2016 вище вказане рушення суду залишено без змін.

До правовідносин, що виникли між сторонами слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року, оскільки спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК України.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 550 ЦК УРСР встановлено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, надання додаткового строку для прийняття спадщини можливо, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Таку правову позицію висловив Верховний суд України у своїй постанові від 04.11.2015 у справі №6-1486цс15.

Пунктом 3.2. Наказу Міністерства України від 22.02.2012 № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України "чітко зазначено, що для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус повинен роз'яснити спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на причину пропуску 6-місячного строку для прийняття спадщини посилається на те, що доглядала хворого ОСОБА_2

Відповідно до письмових пояснень представника ОСОБА_2 та наданої ним довідки №28 від 24.10.2014 відповідач 2 проживав та знаходився на повному державному забезпеченні у Вознесенському геріатричному пансіонаті з 19.05.2012. Позивач не знаходився біля нього постійного, на що він посилається, лише іноді провідував та допомагав коштами на ліки.

Суд не враховує посилання позивача на те, що він постійно доглядав ОСОБА_2, оскільки це не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, вказана обставина не є непереборною причиною. Крім того, з часу відкриття спадщини і по день звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини минуло 13 років.

Посилання позивача на хворобу, як поважну причину не підтверджено доказами, оскільки перелом мав місце за півроку до відкриття спадщини, а інше лікування за рік після закінчення строку для прийняття спадщини.

Суд не може прийняти до уваги посилання на догляд за відповідачем 2, оскільки вказане не завадило позивачу звернутись до суду з позовом в жовтні 2003 року, тобто в шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Відсутність коштів також не можна вважати непереборною причиною, оскільки позивач могла подати заяву до державної нотаріальної контори, де плата є мінімальною.

З матеріалів справи вбачається, що реальною причиною не прийняття позивачем спадщини є відчуження частки квартири, яку позивач вважала спадщиною. А згодом після витребування цієї частки з володіння останнього власника, захотіла оформити та здійснити повторне відчуження. Представник позивача вказала, що позивач фактично діє в інтересах ОСОБА_10

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд вважає, що позивачем не зазначено жодних об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, тому суд не вбачає правових підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщину, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 60 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв