Справа №636 / 1570 / 15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Ковригіна І.С.
при секретарі - Фатєєвої С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхової суми, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14 вересня 2012 року Позивач разом зі своїм сином ОСОБА_2 перебували в якості пасажира в рейсовому автобусі «Богдан» д/н НОМЕР_1, що рухався за маршрутом Харків-Чугуїв. Приблизно о 18 годині 50 хвилин на 524 км автодороги Київ-Харків-Довжанський поблизу с. Кам`яна Яруга Чугуївського району Харківської області стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода за участю вищезазначеного автобусу, внаслідок якої Позивач та її син отримали тілесні ушкодження, травми, були госпіталізовані, проходили лікування, однак страхових виплат так і не отримали від страхової компанії.
Представник Позивача ОСОБА_3, діюча за довіреністю від 28.03.2016 року (а.с. 143), позовні вимоги підтримала, та просила суд задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач - у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.
Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає, що уточнений позов є -таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що 14 вересня 2012 року ОСОБА_1, разом зі своїм сином ОСОБА_2 перебувала в якості пасажира в рейсовому автобусі «Богдан» д/н НОМЕР_1, що рухався за маршрутом Харків-Чугуїв. Приблизно о 18 годині 50 хвилин на 524 км автодороги Київ-Харків-Довжанський поблизу с. Кам`яна Яруга Чугуївського району Харківської області автомобіль марки «Сузукі Гранд Вітара» д/н НОМЕР_2 зіткнувся із рейсовим автобусом «Богдан», що рухався за маршрутом Харків-Чугуїв, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті дорожньо-транспортної пригоди постраждало 26 осіб, з яких 16 особам було надано медичну допомогу на місці. 10 осіб було госпіталізовано, серед яких ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2. Дані факти підтверджуються постановою про порушення кримінальної справи.
Внаслідок ДТП, яке сталося 14 вересня 2012 року, Позивач була госпіталізована до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. професора Мещанінова, до міського центру щелепно-лицевої й реконструктивної хірургії, де їй було встановлено діагноз перелом альвеолярного відростка нижньої щелепи у фронтальному відділі. Повний травматичний вивих 31,32,33,43,42,41 зубів. Рвані рани кута рота зліва, слизової нижньої губи. Наскрізні рани нижньої губи, що підтверджується випискою з лікарні. За результатами проведеної судово-медичної експертизи встановлено, що тілесні ушкодження завдані ОСОБА_1 кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Син Позивача, ОСОБА_2, був госпіталізований до Харківської міської клінічної лікарні №30, де йому було встановлено заключний діагноз: травма носа, перелом кісток носа, були ускладнення: гематома повік, забій правої лобної області голови. Її син ОСОБА_5 перебував на денному стаціонарі з 14.09.2012р. по 28.09.2012р., впродовж лікування йому робили операцію з вирівнювання носу.
Відповідно до п.п.12 п.2 р.1 «Правил з надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року пасажиром є особа, якій надається послуга з перевезення транспортним засобом та яка не бере участь у керуванні ним.
Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про дорожній рух» пасажир має право зокрема на безпечне перевезення себе і багажу; відшкодування заподіяних збитків; своєчасну і точну інформацію про умови і порядок руху. Те саме положення закріплене п. 159 «Правил з надання послуг пасажирського автомобільного транспорту».
14.09.2012 між пасажирами та Відповідачем 2 - ФО-П ОСОБА_6 (перевізником) було укладено фактичний Договір перевезення пасажирів в розумінні ст. 910 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. А саме щодо здійснення перевезення позивача та її сина ОСОБА_2 як пасажирів, за маршрутом №472 «Харків-Чугуїв», який є міжміським.
Пунктом 145 «Правил з надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» передбачене положення, відповідно до якого перевізник зобов`язаний компенсувати шкоду, завдану здоров`ю чи майну пасажира.
Пунктом 159 «Правил з надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» передбачене положення, відповідно до якого пасажир автобуса має право на компенсацію заподіяної шкоди.
Пунктом 48 «Правил з надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» визначено, що під час здійснення регулярних спеціальних перевезень пасажирський перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.
Підпунктом 14 пункту 145 «Правил з надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» передбачене положення, відповідно до якого, перевізник зобов`язаний здійснювати обов'язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.
Таким чином, пасажири мають бути застраховані перевізником. Згідно із чинним законодавством України під обов`язкове страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті підпадають перевізники, які здійснюють міжміські рейси.
Відповідно до п. 2 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року №959, застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в транспортний засіб до моменту завершення поїздки.
Оскільки між Фізичною особою підприємцем - ОСОБА_6 (перевізник) з однієї сторони та ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» (страховик) з другої сторони 01.10.2006 року було укладено договір №211-06 «Обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті», який було пролонговано на кожен наступний рік, тобто на момент ДТП, а саме 14.09.2012 року, пасажири перевізника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 були застраховані в ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» Позивачем була подана заява та ряд інших необхідних документів до ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до п.36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення.
Проте, ані письмового повідомлення, ані страхового відшкодування Позивач так і не отримала.
У зв`язку із отриманими численними травмами під час ДТП, ОСОБА_1 змушена була проходити тривале та болісне лікування, яке коштує дуже дорого, тільки на придбання ліків було витрачено 1144,45 грн. З урахуванням складності травм їй необхідний тривалий і високовартісний курс лікування, а саме процедура імплантації втрачених зубів при ДТП загальною вартістю 182010,000 грн.
Позивачем було здійснено ряд звернень до лікарень які спеціалізуються на стоматології та отримано ряд пропозицій по проведенню лікування, а саме відповідно до попередньої калькуляції суми лікування складеною спеціалістами клініки «Німецька стоматологія» (м. Харків, вул. Чернишевського, 26), загальна вартість лікування, з урахуванням знижки, складає 182 010, 00 (сто вісімдесят дві тисячі десять) гривень 00 коп.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 24.1 ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Отже, загальний розмір завданої Позивачу матеріальної шкоди складає 183154,45 (сто вісімдесят три тисячі сто п'ятдесят чотири) гривні 45 коп.
Лікування сина Позивача ОСОБА_7 тільки за чеками на ліки коштувало позивачу 891,35 грн.
Згідно п. Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 р. № 959, страховими випадками є: а) загибель або смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті; б) одержання застрахованим травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності; в) тимчасова втрата застрахованим працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті.
Відповідно до п. 2 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 р. № 959 (далі - Положення) застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки. Відповідно до ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно вимог статті 999 Цивільного кодексу України - законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Частина 2 згаданої статті передбачає: до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 983 Цивільного кодексу України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. За п. 2 Положення застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки.
В п. 3 Положення зазначено, що страховий платіж за обов'язковим особистим страхуванням від нещасних випадків на транспорті утримується з пасажира перевізником, який діє від імені страховика за винагороду на підставі договору доручення.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
П. 10 Положення визначено, що страхова виплата застрахованому здійснюється страховиком на підставі заяви застрахованого про її виплату; акта про нещасний випадок; листа непрацездатності (для працюючої особи) або довідки закладу охорони здоров'я, що засвідчив тимчасову непрацездатність громадян (для непрацюючої особи), або довідки спеціалізованих установ про встановлення інвалідності; у разі загибелі чи смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку - копії свідоцтва про смерть, а також страхового поліса або документа, що його замінює (для пасажира пільгової категорії - документа, що підтверджує право на пільги). Страхова сума виплачується не пізніше як через 10 діб з дня одержання необхідних документів через касу страховика або перераховується на розрахунковий рахунок, зазначений застрахованим у заяві, відповідно до рівня неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на день виплати.
З метою отримання страхового відшкодування позивачка зверталась з відповідною заявою та рядом інших необхідних документів до ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» про виплату страхового відшкодування, однак ані письмового повідомлення, ані страхового відшкодування так і не отримала.
Згідно п. 7 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 р. № 959 страховики виплачують страхові суми: в) у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності за кожну добу - 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми, передбачено п. 8 Положення. Згідно з п. 6. Положення розмір страхової суми для кожного застрахованого становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та травм, які були отримані ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_8 та враховуючи наведені розрахунки (калькуляції) подальшого лікування від ДТП, суд вважає за можливе задовольнити уточнений позов в повному обсязі та стягнути з Відповідача 50 відсотків страхової суми на кожного постраждалого від ДТП.
На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 16, 28 Закону України «Про страхування», Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 р. № 959, керуючись ст.ст. 3, 10, 209, 212 -215, 218, 224-226, 233 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхової суми - задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -