Справа № 1519/2-5034/11
№провадження2/521/462/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу ,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку цивільного судочинства.

13.02.2017 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що між сторонами фактично укладалися господарські договори, сторонни є субєктами підприємницької діяльності, а тому між сторонами склалися господарські відносини.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав своє клопотання про закриття провадження.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти поданої заяви, ґрунтуючись на вимогах ст. 15 ЦПК України, наполягаючи на тому, що сторони уклали угоду в межах вимог чинного цивільного законодавства.

Розглянувши позовну заяву, додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про закриття провадження у справі за таких підстав.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як вбачається зі змісту позову, позивач посилається на такі обставини, 30 серпня 2005 року , ОСОБА_1Л.(Замовник) уклала договір про надання послуг з ОСОБА_2М.( Виконавець), за яким Виконавець був зобовязаний забезпечувати оформлення проектної, технічної, дозвільної, правовстановлюваної та іншої документації, необхідної законодавством для наступного дозволу будівництва і оформлення землекористування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: квартал В. Мл. Арнаутської 85, Олександрійський проспект № 33 № 35 № 37 № 39. На виконання умов договору Замовник був зобовязаний прийняти дані послуги і оплатити їх. На виконання умов договору 5 вересня 2005 року за договором авансу ОСОБА_1передала ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 50 000 доларів США; 23 серпня 2008 року на виконання вищевказаного договору про надання послуг ОСОБА_1 були передані кошти, в розмірі 338 000 доларів США ОСОБА_2, що підтверджується розпискою .

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона(виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника ) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Зі свого боку, як замовник, виконала умови договору, тобто надала необхідну суму ОСОБА_2

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ОСОБА_2 з вимогою виконати умови договору, однак ОСОБА_2 виконані вони не були.

18 серпня 2009 року у звязку з закінченням строку договору та його невиконанням, ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з вимогою повернення суми, яку вона отримала на виконання умов договору. Вона в свою чергу зобовязалась повернути отримані кошти на виконання договору, що посвідчується розпискою. Однак, зазначену суму так і не повернула.

Як вбачається з договору укладеного 30.08.2005 року, сторонами у зазначеному договорі є ОСОБА_1 засновникТОВ «СУРОЖ» та ОСОБА_2 фізична особа-підприємцем.

Згідно з вимогою ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчої спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна та з інших підстав.

Вимоги позивача за цим позовом ґрунтуються на невиплаті відповідачем суми боргу за господарськими договорами.

За таких обставин суд розяснює позивачу ОСОБА_1 право звернутися за захистом свого права з позовом за правилами, визначенимиГПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд роз'ясняє сторонам, що відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст. 15, п. 1 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, СУД

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з моменту проголошення ухвали.

Суддя Целух А.П.

13.02.17