Справа №409/2334/17
Пров.№2/409/986/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: О.Г.Третяка

при секретарі: В.М.Острогляд

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Білокуракинського району про визнання права власності, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 04 листопада 2000 року у віці 73 років померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) загальним розміром 13,38 умовних кадастрових гектарах та розмір якої відповідно до матеріалів наземної геодезичної зйомки та з врахуванням проектних рішень зменшено до 12,66 умовних кадастрових гектар у землях колишнього КСП «Червоноармієць», право власності на яку на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 005136 від 17.02.1997 року, запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 12 належало померлій ОСОБА_3 У своїй заяві позивач вказав на те, що з квітня 1994 року та по день її смерті, в домоволодінні селища Мирне, яке до 12.05.2016 йменувалось селище Червоноармійське Білокуракинського району, він мешкав однією сімєю разом із померлою. Вони разом вели спільне господарство та були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, та після її смерті саме позивач здійснив її поховання та усі витрати, повязані з похованням померлої він узяв на себе. Будь-яких інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Єдиним та належним спадкоємцем майна померлої є позивач, який піклувався, дбав та проживав разом із померлою однією сімєю понад пять років й прийняв спадщину. Після встановлення в судовому порядку факту спільного проживання позивача разом із померлою на день відкриття спадщини однією сімєю понад пять років він з наявними у нього документами звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Проте, постановою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій з приводу оформлення спадщини позивачу було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало його, як єдиного та належного спадкоємця за законом звернутися до суду з позовом, в якому позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали повністю.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Білокуракинського району не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне.

04 листопада 2000 року у віці 73 років померла ОСОБА_3, про що Червоноармійською сільською радою Білокуракинського району було зроблено відповідний актовий запис за № 18 та видано свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 509834 (а.с.7). Відповідно до рішення Білокуракинського районного суду Луганської області по цивільній справі №409/1828/17 від 12.09.2017р. (а.с.8) встановлено факт того, що позивач ОСОБА_1 дійсно в період з квітня 1994 року по 04.11.2000 року проживав однією сімєю з ОСОБА_3.

Із дослідженої в судовому засіданні довідки відділу у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № № 29-28-99.1-672/15-17 від 13.06.2017р. вбачається, що померлій 04.11.2000р. ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 005136 від 17.02.1997 року, запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 12 належало право на земельну частку (пай) загальним розміром 13,38 в умовних кадастрових гектарах, розмір якої відповідно до матеріалів наземної геодезичної зйомки з врахуванням проектних рішень було зменшено до 12,66 умовних кадастрових гектар у землях колишнього КСП «Червоноармієць» Білокуракинського району (а.с.13). Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 відсутня. Відсутність спадкової справи в нотаріальній конторі підтверджує той факт, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є позивач. Відповідно до постанови виконуючого обовязки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.6).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин.

Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК України (1963 р.) встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України (2003 р.) право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування.

Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 529,548,549 ЦК України (1963р.), ст.328ЦК України (2003р.), ст.ст.8,10,11,58,60,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну частку (пай) загальним розміром 13,38 умовних кадастрових гектарах, розмір якої відповідно до матеріалів наземної геодезичної зйомки та з врахуванням проектних рішень зменшено до 12,66 умовних кадастрових гектар у землях колишнього КСП «Червоноармієць», право власності на яку на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 005136 від 17.02.1997 року, запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 12 належало ОСОБА_3, яка померла 04 листопада 2000 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області ОСОБА_4