Єдиний унікальний номер 243/3778/16-ц Номер провадження 22-ц/775/53/2017
Головуючий у 1 інстанції: Носовська Л.О.
Доповідач: Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

11 січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Кішкіної І.В.,Азевича В.Б.

при секретарі: Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду від 28 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.12.2015 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Volkswagen LT 35», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, по автодорозі «Київ-Харків-Довжанське» на перехресті із автодорогою «Слов`янськ-Маяки», при виконанні маневру правого повороту не впорався із керуванням, виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем марки «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а вона- як пасажир,згідно висновку судово-медичної експертизи №677 від 30.12.2015 року тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Скоєння ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1, пунктів 12.1. Правил Дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306.

Постановою Краматорського міського суду від 03.03.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, але в зв'язку з закінченням строку, передбаченого ст.38 КУпАП адміністративна справа була закрита.

При розгляді даної адміністративної справи в суді встановлено, що провина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доказана в повному обсязі.

Обов'язок відшкодування заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди лежить на ПАТ «СК «Універсальна» і власникові засобу підвищеної небезпеки ОСОБА_1.

Власником автомобіля марки «Volkswagen LT 35», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого ВРЕВ м. Краматорськ при УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області є ОСОБА_1.

Цивільно-правова відповідальність власника цього транспортного засобу застрахована ПАТ «СК «Універсальна» поліс АІ72200584 від 08.07.2015 року і діяла в момент ДТП.

Обов'язок відшкодувати завданий їй матеріальний збиток покладений на власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_1.

Внаслідок пошкодження її транспортного засобу автомобіля марки «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 їй згідно з висновком №041 від 02.03.2016 року експертного автотоварознавчого дослідження про відшкодування вартості матеріального збитку в зв'язку з аварійними пошкодженнями спричинено матеріальну шкоду на суму 65076,60грн.

06.04.2016 року ПАТ «СК «Універсальна» на її рахунок карту НОМЕР_4 ПАТ КБ «Приватбанк» були перераховані грошові кошти в сумі 38936,22грн. в рахунок погашення їй матеріального збитку. Сума невідшкодованого матеріального збитку становить 26140,38грн.

З урахуванням суми відновлюваного ремонту безпосередньо сума, яка повинна бути стягнута на її користь з ОСОБА_1 складає 15586,60грн., з яких 510грн. - франшиза, 15076,60грн. - недовиплачена сума відновлювального ремонту.

Також протиправними діями ОСОБА_1 їй завдано моральну шкоду,яку вона оцінює в 10000 грн., що виразилося в тому, що в результаті ДТП вона перенесла нервові потрясіння і навантаження. Через дії відповідача витратила свій час на відвідування міліції, експерта і суду, що принесло їй додаткові незручності.

Крім того, вона змушена була звертатись за правовою допомогою до адвоката і оплати його послуг в розмірі 3000грн.

В результаті дій відповідача вона змушена позичати гроші для відновлення автомобіля.

З дня вчинення відповідачем ДТП, тобто з 28.12.2015 року пошкоджений автомобіль не експлуатується, що викладає значні труднощі для неї і її родини. Зазначила, що вона є інвалідом 3-ї групи.

Уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненої пошкодженням автомобіля шкоди в сумі 40792,18грн., з яких: 25629,78грн.- матеріальна шкода, 510грн. - франшиза, 10000грн. - моральна шкода, 1102грн. - судовий збір, 550грн.- оплата послуг автотоварознавця, 3000грн.- правова допомога.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 25 липня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25629,78грн., франшизу в розмірі 510грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000грн., судовий збір в розмірі 892,94грн., а разом 30032,72 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 11 листопада 2016 року залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.Зазначив, що про час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_1 не повідомлявся належним чином, не отримував судових повісток та телефонограм.

Позивач ОСОБА_3 надала суду лише висновок експертного автотоварознавчого дослідження №041 від 02.03.2016 року, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди складає 26445грн.

Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7220584, відповідно до якого була здійснена страхова виплата, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 50000грн., а за шкоду заподіяну життю та здоров'ю 100000грн., франшиза складає 510грн..Тому вважав, якщо матеріальна шкода, завдана позивачу перевищувала ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, то відповідач ОСОБА_1 повинен сплатити цю різницю, а до 49490грн., у разі наявності матеріальної шкоди, повинна відшкодувати страхова компанія.

Франшиза у сумі 510грн. страховиком вже виплачена, так як страхове відшкодування було здійснено у розмірі 39131,88грн., при майновій шкоді в сумі 26445грн.

Також вважав, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди також є необґрунтованими, оскільки не зазначено в чому саме полягає ця шкода, з яких міркувань визначено таку суму, суду не надано доказів, які б підтверджували страждання. Посилається на абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де визначено, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В судове засідання з'явився представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_1, представник публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином , про що свідчить телефонограма, отримана особисто ОСОБА_1, представником публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»-ОСОБА_4.(а.с.153). ОСОБА_1 та представником ОСОБА_3 отримано повістку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення повісток. Від ОСОБА_3 надійшла заява про слухання справи у її відсутність.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Така правова позиція висловлена Вкрховним Судом України в справі №6-954цс16.

За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Судом першої інстанції встановлено, що 28.12.2015 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen LT 35», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_1, та автомобіль «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_2,належний на праві власності ОСОБА_3 отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_3 -як пасажир, отримала тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Постановою Краматорського міського суду від 03.03.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, але в зв'язку з закінченням строку, передбаченого ст.38 КУпАП адміністративна справа була закрита.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, була застрахована ПАТ «СК «Універсальна» поліс АІ72200584 від 08.07.2015 року, встановлений ліміт відповідальності за завдану шкоду 50000 грн..

ПАТ «СК «Універсальна» на користь позивачки було виплачено страхове відшкодування в розмірі 38936,22грн.,що підтверджується банківською випискою ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.04.2016 року та підтверджено позивачкою.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №041 від 02 березня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 без врахування коефіцієнта зносу деталей становить 65076,60грн.; вартість матеріальної шкоди з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей, спричиненої власнику цього автомобіля - 26445грн.. Для відновлювального ремонту необхідна покраса та заміна деталей.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми матеріального збитку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вина ОСОБА_1 в скоєнні ДТП встановлена. Позивачу внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У зв'язку із чим спричинені матеріальні збитки, які завдані потерпілому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 25629грн. 78 коп. підлягають стягненню з винної особи ОСОБА_1 для повного відшкодування завданої ним шкоди, як різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та сплаченою страховою сумою, оскільки ці збитки не включені до суми страхового відшкодування, виплаченого ПАТ «СК «Універсальна» на користь позивачки в розмірі 38936,22грн..

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, суд першої інстанції з огляду на підстави та зміст позовних вимог правильно застосував до спірних правовідносин положення Методики, та врахував принцип повного відшкодування шкоди потерпілому з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі за N 6-760цс15.

Доводи про те, що при визначенні вартості матеріальної шкоди,яка підлягає відшкодуванню , слід враховувати коефіцієнт фізичного зносу деталей, не можуть бути прийнятими до уваги, ос кільки для відновлювального ремонту необхідно використовувати нові вузли, деталі, комплектуючі частини, а тому особа, відповідальна за шкоду, не може вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Правильно суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення франшизи з відповідача, так як сума франшизи, на яку було зменшене страхове відшкодування, має бути компенсована потерпілому страхувальником або особою, цивільна відповідальність якої застрахована, у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Якщо ж така особа добровільно не компенсувала суму франшизи, то потерпілий може звернутися до суду з позовом про стягнення суми франшизи.

Доводи про те, що страховою компанією сплачена сума відшкодування спричиненої шкоди в більшому розмірі,чим встановлено експертним дослідженням, а тому сума франшизи також включена до виплаченої суми, не можуть бути прийнятими до уваги, так як не ґрунтуються на вимогах закону.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди з посиланням на статтю 23 ЦК України, позивачка посилалася на те, що знаходячись в якості пасажира автомобіля «Ford Transit», в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що підтверджено судово-медичною експертизою та перенесла нервові потрясіння, зазнала душевних страждань у зв'язку із пошкодженням належного їй на праві власності автомобіля. А крім того, вона змушена позичати гроші у своїх родичів для відновлення автомобіля, так як відповідач відмовився надати їй допомогу у відновленні автомобіля. Автомобіль тривалий час не експлуатується, що викликає значні труднощі для неї і її родини, оскільки автомобіль потрібний для забезпечення нормальної життєдіяльності та праці. Вона вимушена витрачати свій час на відвідування міліції,експерта, суду,звертатися за правовою допомогою, що приносить їй додаткові незручності.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачці спричинена моральна шкода діями відповідача і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині з врахуванням конкретних обставин справи.

Доводи про те, що позивач не зазначив в чому саме полягає спричинення їй моральної шкоди не можуть бути прийнятими до уваги, так як спростовуються встановленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: