Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Смолій Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

за участю представника позивача- відповідача: ОСОБА_1

представника відповідачів-позивачів: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ "Дельта Банк", ОСОБА_3 про визнання договорів поруки припиненими,

зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними кредитного договору № 351/2ФКВ-07 від 22 листопада 2007 року, договору поруки № 351.1/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року, договору поруки № 351.2/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року, іпотечного договору № 351/Zфквіп-07 від 22 листопада 2007 року, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся з первісним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказує, що 22 листопада 2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 тис. доларів США зі сплатою 11,80 % річних та кінцевим терміном повернення до 12 листопада 2038 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань цього ж дня між ТзОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_4 укладено договір поруки. ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги по кредитному договору від 22 листопада 2007 року на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, укладеного 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТзОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України. Посилаючись на зазначені обставини та невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк» з урахуванням уточнень позовних вимог просить, стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість станом на 28 листопада 2014 року в розмірі 655 552,76 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 40 486,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить - 605 949,31 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 2 818,20 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 42 179,68 грн.; заборгованість за комісією в розмірі 7 423,78 грн.

ОСОБА_4 звернулась з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки № 351.1/Zфпор-07 припиненим з моменту підписання. В обґрунтування позовних вимог вказує, що ПАТ «Дельта Банк» з письмовою вимогою до ОСОБА_4 про дострокове виконання зобовязання звернувся 06 серпня 2014 року, хоча право на таке звернення набув 30 червня 2010 року. Вказує, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором (п.10 договору поруки). Просить позов задовольнити

ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними кредитного договору № 351/2ФКВ-07 від 22 листопада 2007 року, договору поруки № 351.1/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року, договору поруки № 351.2/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року, іпотечного договору № 351/Zфквіп-07 від 22 листопада 2007 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що кредитний договір суперечить законодавству України про захист прав споживачів, оскільки з відповідачем не було проведено переддоговірну роботу, не повідомили про умови кредитування, валютний кредит наданий позивачу є небезпечним для його майнових інтересів та суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти як способу платежу та території України. Просить позов задовольнити.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні уточненні вимоги первісного позову підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Зустрічні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не визнала повністю, просила застосувати строки позовної давності та відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідачів-позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені вимоги первісного позову не визнала повністю, просила відмовити в їх задоволенні. Зустрічні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтримала повністю, з підстав викладених в позовних заявах, просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представника-позивача ОСОБА_1, представника відповідачів-позивачів ОСОБА_2 дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 листопада 2007року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №351/ФКВ-07 .

На підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, укладеного 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним Банком України ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно до п.1 ст.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином АТ «Дельта Банк» є належним позивачем по даній цивільній справі.

Відповідно до п.1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредитні кошти на наступних умовах: п.1.1. сума кредиту - 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів США 00 центів) доларів США; п.1.2. строк кредитування - 372 місяців; п.1.3. дата повернення кредиту - 12 листопада 2038 року; п.1.4. мета кредитування - придбання нерухомості; п.1.5. процентна ставка за користування кредитом - 11,80 % річних; п.1.6. комісія за надання кредиту - 1 (один) % від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього договору; п.1.7. комісія за управління кредитом - 0,10 % від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього договору, щомісячно протягом 372 місяців користування; п.1.8. комісія за видачу готівкових коштів - 0,3 % від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього договору; п.1.11. позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг які надаються позичальнику у зв'язку із укладенням цього договору, а також інших фінансових зобов'язань позичальника, які виникають у зв'язку з укладенням цього договору, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.2.4. кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш, як 134,00 доларів США по 20 число(включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення кредиту. У випадку внесення позичальником коштів на повернення заборгованості за кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п.2.9. та п.4.2.2. цього договору, зараховується в рахунок повернення кредиту. Розмір останнього платежу по остаточному погашенню кредиту дорівнює залишку заборгованості по кредиту на дату остаточного погашення та може відрізнятися від розміру щомісячного платежу по кредиту, зазначеного у п.2.4.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору виконання позичальником зобов'язань за цим договором (повернення кредиту сплата процентів за його користування комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором) забезпечується іпотекою двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, порукою фізичної особи ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до п.4.2. кредитного договору, позичальник зобов'язується: п.4.2.1. здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договором у передбачені цим договором строки; п.4.2.2. грошові кошти на виконання зобов'язань, передбачених цим договором, спрямовувати в наступній черговості: 1) на сплату прострочених процентів за користування кредитом; 2) на сплату прострочених комісій, якщо їх сплата передбачена умовами цього договору; 3) на сплату простроченої заборгованості по кредиту; 4) на сплату нарахованих процентів за користування кредитом; 5) на сплату комісій, якщо їх сплата передбачена умовами цього договору; 6) на сплату строкової заборгованості по кредиту; 7) на сплату штрафних санкцій; 8) на сплату інших платежів за цим договором; 9) на дострокове повернення заборгованості по кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 22 листопада 2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №351.1/Zфпор-07.

Відповідно до п.1. договору поруки, поручитель поручаються перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором №351/ФКВ-07 від 22 листопада 2007 року, за яким останній зобов'язаний до 12 листопада 2038 року повернути кредит у розмір 50 000,00 доларів США, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п.2 договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п.3. договору поруки, поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків.

Відповідно до п.4 договору поруки, у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором, кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги з зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручитель зобов'язаний сплатити заборгованість.

Відповідно до п.5. договору поруки, поручитель зобов'язаний сплатити зазначену у вимозі кредитора суму за вказаними у претензії реквізитами не пізніше 5 днів з моменту її отримання.

Відповідно до п.6 договору поруки, поручитель ознайомлений з усіма умовами кредитного договору.

Позивачем виконані умови кредитного договору що підтверджується заявою на видачу готівки №3000/15 від 22 листопада 2007 року, згідно якої ОСОБА_3 отримав 50 000,00 доларів США, що еквівалентно у гривнях (252500,00 грн.). Вказана обставина представником відповідача-позивача не заперечується.

Станом на 28 листопада 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 655 552,76 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 40 486,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить - 605 949,31 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 2 818,20 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 42 179,68 грн.; заборгованість за комісією в розмірі 7 423,78 грн.

Вказана заборгованість відповідачами перед позивачем не погашена.

Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем до заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ст.554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року зазначено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову.

Таку ж правову позицію зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53 цс 14, вказавши на те, що застосоване в другому реченні частини четвертої ст.559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя слід розуміти як пред'явлення кредитором встановленому законом порядку протягом визначеного терміну саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання основного зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення всієї частини позики (разом з нарахованими процентами, згідно ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Правова позиція Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13).

Окрім того, не є перешкодою для реалізації права банку у будь-який час звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки позичальник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог банку що відповідає положенням ст.12 Конституції України (правова позиція згідно ухвалив ВССУ від 26 грудня 2012 року).

Відповідач ОСОБА_3, після переходу права вимоги до нового кредитора, здійснював погашення заборгованості на користь АТ «Дельт Банк», подавав на адресу нового кредитора звернення та починаючи з липня 2010 року, тобто після отримання повідомлення банку про зміну кредитора, кошти на погашення заборгованості вносилися на користь АТ «Дельта Банк».

Отже, відповідач ОСОБА_3, своїми діями - і здійсненням платежів з погашення боргу і зверненням до банку із відповідними заявами, презюмував факт необхідності виконання свого обов'язку передбаченого укладеним кредитним договором, саме новому кредитору - АТ «Дельта банк» Крім того відповідачу ОСОБА_3, було відомо про порядок здійснення ним платежів згідно умов укладеного кредитного договору, затвердженого графіку погашення кредиту, оскільки пунктом 7.1. кредитного договору, позичальник ствердив, що шляхом підписання договору, він підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування. А також підтверджує те, що уважно ознайомився з змістом договору, всі умови кредитного договору зрозумів, повністю з ними згоден та зобов'язується їх дотримуватися та виконувати.

Позивачем 06 серпня 2014 року направлялись вимоги, як боржнику, так і поручителю, з зазначенням суми заборгованості станом на 05 серпня 2014 року, що стверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частини перша та четвертастатті 1054 ЦК України) та ОСОБА_6 України «Про захист прав споживачів».

Задоволення споживчих потреб людини здійснюється шляхом отримання нею споживчих благ, які мають на меті задоволення її потреб на забезпечення життя, здоров'я та життєдіяльності, зокрема придбання товарів широкого вжитку і тривалого користування, транспортних засобів, на нагальні потреби: лікування, навчання, весілля, народження дитини, непередбачені обставини тощо.

Засобом задоволення тих чи інших споживчих потреб людини виступають споживчі блага. Це товари та послуги індивідуального або виробничого призначення, що використовуються для задоволення особистих економічних та побутових потреб окремих людей. Споживчі блага можуть бути як матеріальними потребами (товари) так и нематеріальними (послуги).

Споживчий кредит надається кредитором фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг, однак конкретні ознаки такого кредиту законодавцем не встановлено, за винятком надання споживчого кредиту в іноземній валюті з 16 жовтня 2011 року.

Спірний кредитний договір укладався для придбання нерухомості, а саме квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Таким чином вказаний кредитний договір є споживчим.

При цьому законодавець встановлює спеціальний порядок стягнення як поточної заборгованості, так і дострокового стягнення заборгованості за споживчим кредитом (стаття 11 ОСОБА_6 України «Про захист прав споживачів»).

За положеннями пункту 10 статті 11 ОСОБА_6 України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

За своїм змістом частина десята статті 11 ОСОБА_6 України «Про захист прав споживачів» є нормою, що встановлює особливий порядок врегулювання вимог кредитодавця у разі неналежного виконання умов договору споживчого кредиту, що відрізняється від задоволення вимог кредитора за договором банківського кредиту, на який положення законодавства про захист прав споживачів не поширюються.

Виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідно до розрахунку заборгованості за довогором кредиту ОСОБА_3 з 30 листопада 2013 року припинив оплачувати кредит. Таким чином банк правомірно отримав право вимоги на повернення кредиту та направив досудову вимогу ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідачі вчасно кошти згідно кредитного договору не сплачують, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у судовому порядку. Таким чином первісний позов підлягає до задоволення.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними кредитного договору № 351/2ФКВ-07 від 22 листопада 2007 року, договору поруки № 351.1/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року, договору поруки № 351.2/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року, іпотечного договору № 351/Zфквіп-07 від 22 листопада 2007 року суд звертає увагу на наступне. Підставою для визнання недійсними договорів ОСОБА_3 вказує на порушення відповідачем ОСОБА_6 України «Про захист прав споживачів», а саме те, що банк не повідомив про умови надання кредиту, наданий валютний кредит є небезпечним для майнових інтересів та криє в собі ризик для майна ОСОБА_3 Кредитний договір суперечить законодавству щодо використання іноземної валюти як засобу платежу на території України.

Рішенням Рівненського міського суду від 16 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ "Дельта Банк", ТзОВ "Український промисловий банк" про захист прав споживача та визнання правочину недійсним - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 01 березня 2017 року рішення Рівненського міського суду від 16 листопада 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншх справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням суду від 16 листопада 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 добровільно виявив бажання скористатися послугами банку та укласти кредитний договір.

Суд вважає, що при укладенні умов договору про надання кредиту від 22 листопада 2007 року ОСОБА_3 діяв вільно, виходячи з власних інтересів, прийняв рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини, на власний розсуд з контрагентом визначили характер договору, який вони уклали, його умови (зміст), в тому числі розмір штрафних санкцій.

Судом також встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту "Загальна вартість кредиту" та "Графік погашення кредиту", які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Вище вказане спростовує вказані в позовній заяві підстави для визнання недійсними договорів, тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим з моменту підписання, суд звертає увагу на наступне. Підставою для визнання поруки припиненою ОСОБА_4 вказує на те, що з письмовою вимогою до поручителів про дострокове виконання зобовязання ПАТ Дельта Банк» звернувся 06 серпня 2014 року, хоча право на таке звернення набув 30 червня 2010 року. Проте будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим з моменту підписання суду не надано, тому в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє.

Суд не приймає до уваги заяву представника ПАТ «Дельта Банк» про застосування строків позовної давності у звязку з тим, що зустрічні позовні вимоги є безпідставними.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки при подачі первісного позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн. згідно платіжного доручення №82384608 від 07 жовтня 2014 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4, 09.01.1966р.н. (РНОКПП НОМЕР_2 )солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236,, р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором від 22 листопада 2007 року станом на 28 листопада 2014 року в розмірі 655 552,76 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 40 486,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить - 605 949,31 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 2 818,20 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 42 179,68 грн.; заборгованість за комісією в розмірі 7 423,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236,, р/р 373980009) судовий збір в розмірі 1827 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, 09.01.1966р.н. (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236,, р/р 373980009) судовий збір в розмірі 1827 грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ "Дельта Банк", ОСОБА_3 про визнання договорів поруки № 351.1/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року та № 351.2/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року припиненими відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними кредитного договору № 351/2ФКВ-07 від 22 листопада 2007 року, договору поруки № 351.1/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року, договору поруки № 351.2/Zфпор-07 від 22 листопада 2007 року, іпотечного договору № 351/Zфквіп-07 від 22 листопада 2007 року відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: