Справа № 285/2903/16-ц
провадження у справі № 2/0285/202/17
15 березня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді…………….……Літвин О.О.
секретаря…………………………….Павлюк Т.П.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
про стягнення аліментів,-
У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, до досягнення донькою повноліття та на своє утримання, у розмірі 500 грн. щомісячно, до покращення і зміни її матеріального становища.
В обґрунтування позову зазначила, що їх спільна донька повністю знаходяться на її утриманні; в даний час вона не працює, оскільки весь вільний час займає догляд та опіка за донькою, яка є інвалідом з дитинства та постійно потребує належного догляду, нагляду та сторонньої допомоги, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість і може утримувати як свою доньку, так і неї.
Сторони в судове засідання не прибули.
Позивачка в письмовій заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві місцем його проживання 21.10., 09.12.2016 року та 24.01.2017 року, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).
Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.
Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2002 року та є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 2016 року є інвалідом з дитинства, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв та посвідченням.
Домовленості про утримання спільної доньки сторони не досягли, вона проживає спільно з позивачем, окремо від відповідача в с. Суховоля, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 13.10.2016 року.
Позивачка перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації і одержує державну соціальну допомогу з 12.01.2012 року.
Будь-яких відомостей щодо розміру свого доходу відповідач суду не надав, як і не надав жодних заперечень проти позову тадоказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі.
Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй доньці, на момент розгляду справи не існує.
Відповідачу 60 років; він не достатньо приймає участі в вихованні неповнолітньої доньки та не створює всі необхідні умови для її розвитку і життя, а відтак суд вважає, що він спроможний сплачувати аліменти.
Обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини не може бути покладений виключно на одну матір.
Однак, на думку суду, позовні вимоги безпідставно завищені, а тому з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (1 689 грн. - для дітей віком від 6 до 18 років) та розмір державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, яку отримує позивачка;розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за січень 2017 року вона становила 4 871 грн.), - суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів щомісячнона утримання доньки в сумі 1 000 грн.
Це відповідатиме як інтересам дівчинки, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.
Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання доньки сторін.
У відповідності до ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст.ст.10, 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання у зв'язку з тим, що з позивачкою проживає дитина інвалід, вона не надала суду належних доказів опікування над дитиною та неможливість дитини обходитись без постійного стороннього догляду.
Позивачкою не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі, а тому вказана її позовна вимога задоволенню не підлягає.
Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, - суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 18.10.2016 року до повноліття дівчинки - ІНФОРМАЦІЯ_1.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин