Справа № 202/7100/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Шишляннікові О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із заявою у якій просить суд встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем її бабусею ОСОБА_2, яка померла 16.02.2016 року, на день відкриття спадщини за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 95/45.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що вона мала дошлюбне прізвище ОСОБА_2 та її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Після укладання шлюбу 28.10.2000 року вона взяла прізвище чоловіка ОСОБА_1.

Вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак фактично постійно мешкає за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 95/45.

Зазначена квартира була приватизована 02.07.1998 року на трьох осіб, зокрема, квартира належала її нині покійній бабусі ОСОБА_2, її нині покійному дідусеві ОСОБА_5, та її нині покійному батькові ОСОБА_3.

Її дідусь ОСОБА_5 помер 14.04.2001 року, однак ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Її бабуся та її батько будучи спадкоємцями першої черги, що були зареєстровані у спірній квартирі, є особами, які прийняли спадщину згідно вимог ч. 3 ст. 1286 ЦК України.

Її бабуся ОСОБА_2 17 лютого 2005 року склала заповіт, яким їй заповіла усе належне їй майно і те, що буде належати їй на момент смерті.

Її батько ОСОБА_3 помер 17 січня 2007 року, заповіту не залишив.

Ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався після смерті її батька. Бабуся ОСОБА_2 була зареєстрована за вказаним місцем проживання і є особою, що прийняла спадщину після смерті її сина, згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Бабуся ОСОБА_2 померла 16 лютого 2016 року.

Після смерті бабусі у квартирі ніхто не є зареєстрованим, бо всі співвласники померли. Інших спадкоємців у бабусі немає.

Після смерті бабусі відкрилася спадщина на квартиру в якій вона разом із бабусею проживала як член її сім'ї.

20 серпня 2016 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі в порядку спадкування за заповітом, однак нотаріусом ї було відмовлено через ненадання документів на підтвердження факту проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Однак, з 2010 року вона постійно проживала разом із бабусею за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 95/45. Після смерті батька вона фактично доглядала бабусю, яка в силу похилого віку більше хворіла. Вона оплачувала за бабусю усі комунальні послуги, у них був спільний бюджет, за бабусю вона отримувала пенсійні виплати, закуповувала продукти ліки, харчі тощо. Бабуся хворіла хронічним порушенням кровообігу, аутентичним атеросклерозом, тому в силу цих обставин вона вимушена була робити за бабусю усю домашню роботу. Вона супроводжувала бабусю до лікарів, контролювала прийняття ліків.

Після смерті бабусі вона фактично понесла усі витрати по похованню.

В судовому засіданні ОСОБА_1, заявлені вимоги підтримали та просила заяву задовольнити, в обґрунтування посилалася на обставини викладені у заяві.

Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час розгляду справи.

Допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду підтвердили факт проживання з 2010 року заявниці і її бабусею однією сім'єю. Зазначили, що вони є сусідками ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 95. Заявниця проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2010 року. Після розірвання першого шлюбу ОСОБА_1 переїхала із дитиною до своєї бабусі та мешкали там однією сім'єю, мали спільний бюджет та побут. Через похилий вік та хвороби ОСОБА_2 потребувала допомоги, яку їй завжди надавала ОСОБА_1 Після смерті бабусі ОСОБА_1 займалася організацією поховання. Квартиру бабусі усі шість років (з 2010 року по теперішній час) фактично утримувала ОСОБА_1, сплачувала комунальні послуги тощо.

Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню.

Задовольняючи вимоги заявниці, суд виходить з того, що пояснення свідків доводять ті обставини, на які ОСОБА_1 посилалась, як на підставу своїх вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.60 ЦПК України. Викладені у заяві обставини також підтверджуються оглянутими у судовому засіданні документами, зокрема постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2016 року, свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 177628, довідкою житлової організації КВЖРЕП Індустріального району про склад сім'ї, копією заповіту, згідно якого бабуся заявниці заповіла усе належне їй майно та права, а також те, що належатиме їй на момент смерті своїй онуці ОСОБА_1, свідоцтвом про право власності на житло від 02.07.1998 року, технічним паспортом на квартиру, свідоцтвом про народження заявниці, свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3, свідоцтвом про смерть ОСОБА_2, договором про технічне обслуговування від 17.01.2015 року.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Керуючись ст. 1264 ЦК України, ст..ст. 10, 11, 60 ,61, 209, 212, 213 -215, 256 , 259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2010 року постійно проживала із її бабусею ОСОБА_2, яка померла 16 лютого 2016 року, в тому числі і на день відкриття спадщини, за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 95/45.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук