Справа № 186/1461/16-ц
Провадження номер № 2/0186/37/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С.М.

секретар: Фадєєва Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Першотравенського міського суду Дніпропетровської області справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору міни приватизованих квартир. З ними в квартирі прописана колишня дружина позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 04 грудня 2006 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, з того часу, вже більше десяти років відповідач за вищевказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує та не бере участі в її утриманні.

Фактичне місце проживання відповідача невідоме. Відповідач перешкоджає користуватися та розпоряджатися власним майном, що і явилося причиною звернення до суду з даною позовною заявою.

Однак для вчинення певних правочинів щодо квартири для забезпечення власних потреб необхідно згоду проживаючих у ньому осіб. Відповідач не проживає з ними і не допомагає їм вести господарство, а її реєстрація в їх квартирі не дозволяє їм розпоряджатися за своїм розсудом і значно обмежує їх законні права.

Реєстрація відповідача у вказаній квартирі позбавляє можливості повноправно здійснювати свої права власників, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном придбаним для вільного використання та проживання в ньому.

Відповідач позбавився права користування квартирою, але добровільно не бажає знятися з реєстрації. Такі дії суперечать нормам законодавства, порушують та обмежують цивільні та конституційні права.

Зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

В той час, реєстрація місця проживання відповідача в даній квартирі створює для позивачів перешкоди у користуванні житловим приміщенням. Так вони, вимушені нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які враховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб. Також окреслена реєстрація місця проживання створює для них перешкоди для отримання соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за даною адресою на підставі відповідних довідок з місця роботи, тощо.

Просять суд позбавити відповідача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом зняття з реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові та пояснив суду, що він є співвласником квартири АДРЕСА_3 /колишня вулиця Жовтнева/ у місті Першотравенську Дніпропетровської області, іншим співвласником є його матір ОСОБА_1. В зазначеній квартирі окрім нього зареєстровані його колишня дружина відповідачка - ОСОБА_3 та двоє їхніх спільних дітей донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідачка в цій квартирі не мешкає, приїде по мешкає три місяці та знову їде або йде до своєї матері. В серпні 2015 року відповідачки вже не було разом з дітьми в цій квартирі. На теперішній час відповідачка з дітьми мешкає по вул. Кобзаря 9 м. Першотравенська. Просив суд його вимоги задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі пояснила суду, що дійсно вона разом з дітьми до серпня 2015 року проживала в цій квартирі, вимушена була виїхати разом з дітьми тому, що позивач - колишній чоловік, серед ночі виганяв її в спідній білизні разом з дітьми на вулицю. Приходилось двічі-тричі на тиждень викликати наряд міліції, тому що жити там було не можливо. Позивач, не одноразово застосовував до неї, доки вона мешкала в цій квартирі, насильство, за що притягувався до відповідальності та сплачував штрафи. Тому вона була вимушена винаймати житло по вулиці Кобзаря 9 в місті Першотравенську та тимчасово перебратися туди з дітьми. Діти намагалися пожити разом з позивачем - батьком, але він нікого на поріг квартири не пускає.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору міни приватизованих квартир в місті Першотравенську Дніпропетровської області від 15 червня 1995 року є співвласниками житлової квартири АДРЕСА_3 /колишня вулиця Жовтнева/ у місті Першотравенську Дніпропетровської області, що також підтверджується довідкою КП Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації №150 від 16 грудня 2016 року та Довідкою БТІ від 16 червня 1995 року про проходження реєстрації.

Відповідно до виписки з фінансово особового рахунку від 05 грудня 2016 року виданої ПП «Комунальщик 3» встановлено, що за адресою: вул. Ювілейна /колишня вулиця Жовтнева/, буд.8, кв.17, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, зареєстровані та мають право користування житловим приміщення сімя з чотирьох осіб, це позивач ОСОБА_2, його колишня дружина -відповідач ОСОБА_3 та двоє їхніх спільних дітей донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. З зазначеної виписки вбачається, що відповідачка була вселена та зареєстрована в зазначене житлове приміщення в якості члена сімї (дружини) власника квартири, а саме позивачем ОСОБА_2, також до цієї квартири були вселені та зареєстровані їхні спільні діти.

Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2006 року встановлено, що шлюб між позивачем - ОСОБА_2 та відповідачем - ОСОБА_3 було розірвано.

В акті ПП «Комунальщик 3» №472 від 21 жовтня 2016 року зазначено, що в квартирі АДРЕСА_4 /колишня вул. Жовтнева/ в місті Першотравенську Дніпропетровської області прописані та не проживають: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, з серпня 2014 року.

Постановами Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2014 року, 13 жовтня 2014 року та 19 січня 2015 року підтверджується, що позивач - ОСОБА_2 був визнаний судом винним та притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КупАП, тобто за вчинення насилля відносно відповідачки - ОСОБА_3 за адресою: вул. Ювілейна /колишня вул. Жовтнева/, буд.8, кв.17, м. Першотравенська, Дніпропетровської області.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, дружина та їх діти. Припинення шлюбних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із подальшими змінами та доповненнями) (далі - постанова Пленуму) роз'яснено, що у справах про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Так, судом встановлено, що відповідачка - ОСОБА_3, вселилася у спірну квартири як член сім'ї позивача ОСОБА_2, з яким знаходилася у зареєстрованому шлюбі з червня 1997 року по грудень 2006 року, від якого мають двох дітей. У спірній квартирі відповідач був зареєстрований за згодою всіх співвласників. Припинення шлюбних відносин згідно зі ст. ст. 156, 157 ЖК Української РСР не є підставою для позбавлення права користування житлом.

До наданого позивачем в якості доказу акту ПП «Комунальщик 3» №472 від 21 жовтня 2016 року в якому зазначено, що відповідачка не проживає в спірній квартирі з серпня 2014 року, суд відносить критично, оскільки сторони в судовому засіданні визнали ту обставину, що відповідачка вибула з цієї квартири в серпні 2015 року.

Також суд вважає, що посилання відповідача проте, що позивач вчиняючи відносно неї насильство за місцем їхнього постійного проживання, що підтверджено відповідними постановами суду, фактично перешкоджав їй користуватися спірною квартирою, саме у звязку з чим вона була вимушена тимчасово, разом з дітьми вийняти інше житло.

Крім того звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача в порядку ст.386 Цивільного Кодексу України, позивач неправильно обрав спосіб захисту права власності, оскільки зняття осіб з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування цих осіб жилим приміщенням.

Враховуючи вище викладе в задоволені позову слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід залишити за позивачами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Демиденко