УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ Фірма «Т.М.М.» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з 01.06.2007 по 30.10.2009 він працював на посаді арматурника в Фірмі «Т.М.М.»-ТОВ. 17.01.2008 під час роботи, в результаті нещасного випадку на виробництві, позивач отримав виробничу травму, а саме: відкритий перелом дистальних фаланг 3-5 пальців лівої кисті з пошкодженням сухожильних розгиначів, внаслідок якої позивач знаходився на лікуванні більше 3 місяців.

За результатами огляду МСЕК від 11.04.2008 позивачу встановлено втрату 15% професійної працездатності, яка існує до теперішнього часу.

Позивач вважає, що пошкодженням здоров'я на виробництві йому спричинено моральну шкоду, оскільки він тривалий час знаходився на лікуванні, стан здоров'я не покращився, змінився звичайний спосіб життя, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 120 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ - Фірми «Т.М.М.» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, у розмірі 30 000,00грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказував, що за результатами МСЕК від 21.07.2015 встановлено довічно втрату професійної працездатності в розмірі 15 %, відтак вважав, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд повною мірою не врахував втрат, які були понесені внаслідок нещасного випадку на виробництві та пов'язаних із ними моральних страждань.

Звертав увагу, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2015 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11.06.2015, з огляду на те, що настання виробничої травми та завдання моральної шкоди пов'язано з виною відповідача.

Справа № 761/36735/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1013/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Враховуючи наведене, просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року змінити в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача 120 000, 00 грн. моральної шкоди.

Також, не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ТОВ Фірма «Т.М.М.» подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказував, що ОСОБА_1 не мав права виконувати роботи на деревообробних верстатах, оскільки він не допускався до них, інструктажі з питань охорони праці при таких роботах не проходив та відповідно такого виду робота позивачу не доручалася.

Зазначав, що матеріалами розслідування нещасного випадку на виробництві, а також поясненнями позивача підтверджується, що нещасний випадок стався з вини позивача, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Звернув увагу, що відповідач подав клопотання про виклик свідків в судове засідання для повного встановлення всіх обставин, проте суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання, що свідчить про неповне з'ясування обставин справи.

Враховуючи викладене, просив суд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав та проти доводів апеляційної скарги позивача заперечував, просив скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 01.06.2007 по 30.10.2009 ОСОБА_1 працював на посаді арматурника Фірми «Т.М.М.»-ТОВ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-4).

17.01.2008 в результаті нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 отримав виробничу травму, а саме травму лівої кисті.

ЗгідноАкту форми Н-5 від 20.01.2008 розслідування нещасного випадку, що стався 17.01.2008 о 12 год. 30 хв. та Акту за формою Н-1 № 1/08 від 20.01.2008 про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом, позивач самостійно приступив до монтажу опалубки перекриття над 14-м поверхом. За поясненнями потерпілого, при різанні фанери на верстаті, йому стало погано і його ліва рука мимоволі потрапила під пилку.

Причинами нещасного випадку в Акті визначено: 1) основна - невиконання вимог інструкцій з охорони праці арматурником Фірми «Т.М.М.» - ТОВ - виконання роботи на круглопиляльному верстаті без завдання безпосереднього керівника робіт та без права роботи на ньому (порушення п.1.6.3. Інструкції з охорони праці № 57 для арматурника), 2) супутня - невиконання посадових обов'язків виконробом Фірми «Т.М.М.» - ТОВ - недостатній контроль з боку керівників робіт за дотриманням робітниками вимог інструкцій з охорони праці (порушення п.2.2.6. Посадової інструкції виконроба).

Так, особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці, внаслідок яких стався зазначений нещасний випадок, є арматурник Фірми «Т.М.М.» - ТОВ - ОСОБА_1 та виконроб Фірми «Т.М.М.» - ТОВ - ОСОБА_5 (а.с. 5-9).

Відповідно до виписок з актів огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної здатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги позивачем внаслідок травми на виробництві втрачено 15% професійної працездатності, а з 01.08.2015 довічно (а.с.10-14,103).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із ступеня втрати позивачем працездатності, наявності вини відповідального працівника в настанні нещасного випадку, а також виходячи із принципу співмірності заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 153 КЗпП України передбачено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

З матеріалів справи вбачається, що особами, які порушили законодавство про охорону праці є ОСОБА_1 та виконроб ОСОБА_5, тобто з огляду на наявність факту невиконання своїх службових обов'язків виконробом щодо здійснення достатнього контролю за додержанням працівників інструкцій з охорони праці, що частково фактично зумовили настання нещасного випадку, наявні підстави для часткового відшкодування позивачу моральної шкоди.

Оскільки, під час розгляду справи, судом встановлено порушення прав позивача, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також погоджується із розміром відшкодування, з урахуванням вимог розумності виваженості та справедливості.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не повною мірою враховані втрати, які були понесені внаслідок нещасного випадку на виробництві та пов'язаних із ними моральних страждань, колегією суддів відхиляються, оскільки останній не заявляв вимог про відшкодування вказаних витрат.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що нещасний випадок стався з вини позивача, а відтак підстави для задоволення позову відсутні, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки з Акту за формою Н-1 № 1/08 від 20.01.2008 про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом, вбачається, що крім позивача, особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці, внаслідок яких стався зазначений нещасний випадок, є також виконроб Фірми «Т.М.М.» - ТОВ - ОСОБА_5

Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідає обставинам справи.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Інші доводи скарг цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути

визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: