АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1497/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер справи: 649/857/16-ц Доповідач Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_2,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Марфінбанк», ОСОБА_3 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30 червня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Марфінбанк» про стягнення збитків

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд зобовязати публічне акціонерне товариство «МарфінБанк» повернути з відповідального зберігання майно в кількості 27 одиниць, а саме: холодильний агрегат МВТ 20 (1 шт.), машина холодильна МВВ 20-2-0 з трьома повітроохолоджувачами (1 шт.), машина холодильна МВВ 9-2-0 з двома повітроохолоджувачами (1 шт.), машина холодильна МВВ 9 (1 шт.), машина холодильна МВТ 35 для охолодження молока (1 шт.), охолоджувач А1- ООЛ-5 (1 шт.),повітряний компресор ПКС (1 шт.), машина холодильна ВР 1М (2 шт.), котел Е 1/9 (3 шт.), установка хімводоочистки (1 шт.), вакуум упаковочна машина ВМ 14 для упаковки сирних голівок (1 шт.), апарат фасовки масла АРМ (1 шт.), парафінер Г6 ОПЧ-А (1 шт.), прес для сирів Е8 ОПД-24 (2 шт.),пастеризаційно охолоджувальна установка ОКЛ -10 (1 шт.), насос для сирного зерна А9КНА (1 шт.), насос молочний Г2 ОПБ (5 шт.), насос молочний Г2 ОПД (1 шт.), пастеризаційно охолоджувальна установка ОКЛ -5 (1 шт.), сироватновідділювач Л5-ОС (1 шт.), лінія по виробництву казеїну ВС-150 (1 шт.), маслообразователь Т1 ОМ-2Т (1 шт.), насос гвинтовий П8 ОНД (1 шт.),заквасочні установки РЗО-ЗУ-35 (3 шт.), сепаратор для високо жирних сливок Ж5 ОС 2Д500 (2 шт.),пастеризатор П8 ОМФ-3 (1 шт.),ванни сиродільні Д7 ОСА 2500 (2 шт.) та відшкодувати на його користь судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 10.04.2006 року Великолепетиським районним судом Херсонської області було постановлено ухвалу про забезпечення позову ВАТ «Морський транспортний банк» ( в подальшому ПАТ МарфінБанк) до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» ( в подальшому ПАТ Великолепетиський маслозавод) та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом накладення арешту на зазначене вище майно, а 14.04.2006 року відповідно до акту ВДВС Великолепетиського РУЮ Херсонської області про опис та арешт майна, вказане майно було передано на відповідальне зберігання Публічному акціонерному товариству «МарфінБанк».

Позивач зазначав, що 18.11.2016 року ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області скасовані заходи забезпечення позову ВАТ «Морський транспортний банк» до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_3, однак відповідачем не повернуто йому з відповідального зберігання майно, чим порушуються його права, як власника цього майна.

Посилаючись на викладені обставини позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги.

В процесі розгляду справи 21.02.2017 року позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій зазначає про те, що належне йому майно за адресою: вул. Дімітрова 50 в смт. Велика Лепетиха Херсонської області відсутнє (демонтовано), що підтверджено рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29.10.2013 року по справі №649/379/13-ц, у звязку з чим, просив суд стягнути з відповідача на його користь збитки в розмірі реальної ринкової вартості рухомого майна в сумі 22 263 393 грн.00 коп.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30 червня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «МарфінБанк» на користь ОСОБА_3 збитки у розмірі 10000 000 грн.00 коп. та судові витрати у розмірі 6891 грн.21 коп., а всього кошти у сумі 10006891 грн. 21 коп.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих вимог, посилаючись на те, що суд безпідставно зменшив розмір завданих позивачу збитків.

Представник ПАТ «Марфін Банк»ОСОБА_4 в апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ «Марфін Банк» підлягає задоволенню, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, що повернення спірного майна в натурі неможливе, а ПАТ МарфінБанк, як заставодержатель зобовязаний відшкодувати позивачу ОСОБА_3 всі заподіяні пошкодженням предмета закладу збитки, та зважаючи на те, що вказана у звіті з незалежної оцінки майна №0д1/1 від 25.01.2017 року ринкова вартість є завищеною, а вартість монтажних робіт на даний час не підлягає відшкодуванню, оскільки передбачає витрати на майбутнє, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягають збитки в розмірі 10 000 000 грн 00 коп.

Такі висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також фактичним обставинам справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 02.03.2005 року між акціонерним банком «Приватінвест», правонаступником якого є ВАТ «Морський транспортний банк», а в подальшому ПАТ «МарфінБанк» та ВАТ «Великолепетиський маслозавод» був укладений кредитний договір на строк до 01.03.2006 року.

В забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору, 05.03.2005 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір застави майна №03/132-3, за умовами якого позивач передав у заставу банку належне йому на праві власності, майно вартістю 1 073180 грн., що розташоване по вул. Дімітрова, 50 в смт. Велика Лепетиха Херсонської області, до складу якого за переліком входить спірне майно.

10 квітня 2006 року Великолепетиським районним судом Херсонської області в межах розгляду цивільної справи за позовом ВАТ «Морський ОСОБА_5» в особі філії ВАТ «Морський ОСОБА_5» в м. Херсоні до відкритого акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом було постановлено ухвалу про забезпечення зазначеного позову та накладено арешт на майно ОСОБА_3, а саме:

- холодильний агрегат МВТ-20;машина холодильна МВВ-20-2-0 з трьома повітряохолоджувачами; машина холодильна МВВ-20-2-0 з двома повітряохолоджувачами; машина холодильна МВВ 9;машина холодильна МВТ-35 для охолодження молока;охолоджувач АІ-ООЛ-5;повітряний компресор ПКС;машина холодильна ВР І М;котел Е 1/9;установка хімводоочистки; вакуум упаковочна машина ВМ-14 для упаковки сирних голівок; апарат фасовки масла АРМ; парафінер Г 6 ОПЧ-А; прес для сирів Е 8 ОПД-24; пастеризаційно охолоджувальна установка ОКЛ - 10; насос для сирного зерна А 9 КНА; насос молочний Г2 ОПБ ; насос молочний Г2 ОПД; пастеризаційно охолоджувальна установка ОКЛ - 5; сироватновідділювач Л5- ОС; лінія по виробництву казеіну ВС - 150; маслообразователь Т1 ОМ-2Т; насос гвинтовий П8 ОНД; заквасочні установки РЗУ - ЗУ - 35;сепаратор для високожирних сливок Ж5 ОС 2Д 500;пастеризатор; ванни сиродільні Д7 ОСА 2500.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії акту опису й арешту майна від 14.04.2006 року, вбачається, що акт складений державним виконавцем ВДВС Великолепетиського РУЮ Херсонської області при примусовому виконанні ухвали Великолепетиського районного суду Херсонської області від 10.04.2006 року. В акті зазначено про те, що описане та арештоване майно прийняв на відповідальне зберігання представник стягувача ВАТ "МТБ" в Херсоні, ОСОБА_6 (а.с.14-15).

21.09.2006 року між ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_7 було укладено договір про переведення боргу та відступлення права вимоги, відповідно до умов якого остання приймає на себе фінансові зобовязання за кредитним договором №03/132-К від 02.03.2005 року, укладеним між АБ «Приватінвест» в особі Херсонської філії АБ «Приватінвест», правонаступником якого є ПАТ «МарфінБанк» та ВАТ «Великолепетиський маслозавод»; в цей же день вказані особи уклали договір відступлення прав за договором застави, за умовами якого ПАТ «МарфінБанк» передав ФОП ОСОБА_7 права заставодержателя за укладеним з ОСОБА_3 договром від 05.03.2005 року; в подальшому рішенням господарського суду Херсонської області від 21.09.2010 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 року, укладена між банком та ОСОБА_8 угода про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21.09.2006 року визнана недійсною.

В період часу, коли угода щодо відступлення права вимоги була чинною, а саме 21 вересня 2006 року за актом прийому передачі ВАТ «Морський транспортний ОСОБА_5», як цедент передає, а ФОП ОСОБА_8, як цесіонарій приймає відповідно до умов договору про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року заставне майно.

24 листопада 2008 року Дніпровським районним судом м. Херсона у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання права власності на майно та витребування майна із чужого незаконного володіння ухвалено рішення, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на спірне майно та зобовязано ОСОБА_7 повернути ОСОБА_3 зазначене майно. Рішення суду набрало законної сили 25 лютого 2009 року після його перегляду в апеляційному порядку(а.с.232-233 т.1) Цим же рішенням встановлено, що спірне майно, знаходиться за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Дімітрова,50.

05 листопада 2009 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 січня 2010 року, змінено порядок і спосіб виконання зазначеного вище рішення, а саме зазначено про примусове вилучення у ОСОБА_7 та передачі ОСОБА_3 спірного майна.

Відповідно до інформації начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 22.11.2017 року,наданого позивачем під час апеляційного розгляду справи, виконавче провадження по виконанню вищезазначеного рішення завершено 16.10.2010 року на підставі п.7 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку із визнанням боржника банкрутом.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.2011 року зобовязано ліквідатора ПП ОСОБА_7 виключити з ліквідаційної маси банкрута приватного підприємця ОСОБА_7 майно, право власності на яке рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року визнано за ОСОБА_3

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.06.2012 року зобовязано ліквідатора ПП ОСОБА_7, ВАТ «Великолепетихський маслозавод» та ОСОБА_3 провести звірку наявності майна, що підлягає передачі на виконання ухвали суду від 24.11.2011 року.

12.07.2012 року в ході проведення звірки комісією встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є 6 одиниць, які знаходяться під відкритим небом, демонтовані, розукомплектовані та непридатні для використання у виробництві.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «МарфінБанк», треті особи: приватне акціонерне товариство «Великолепетиський маслозавод», фізична особа підприємець ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, встановлено, що заставне майно ФОП ОСОБА_7 банку не передала.

Будь яких доказів, підтверджуючих, що спірне майно передавалось в заклад банку матеріали справи не містять.

Виходячи із змісту позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що їх предметом є вимога про відшкодування збитків, які становлять вартість належного позивачу майна, яке перебуває у заставі ПАТ «МарфінБанк».

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно правова відповідальність не настає.

За наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ПАТ «МарфінБанк» збитків за неповернення належного йому майна не можуть бути задоволенні, у звязку з відсутністю причинного наслідкового звязку між діями банку та збитками, які настали. При цьому колегія суддів, враховує наявність чинного судового рішення від 05.11.2009 року, яким вирішено у примусовому порядку вилучити спірне майно у ОСОБА_7 з передачею його позивачу.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що банк, як зберігач майна неправомірно передав його ОСОБА_7, а тому повинен нести відповідальність за незбереження майна, переданого йому державним виконавцем відповідно до акту опису і арешту майна від 14.04.2006 року, оскільки рішенням апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року у справі №649/347/15-ц за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "МарфінБанк" про повернення безпідставно утриманого майна, встановлено, що спірне майно перебувало у ОСОБА_7 і у володінні або на зберіганні банку воно не знаходилось.

Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Cуд першої інстанції вирішуючи спір, вище зазначене залишив поза увагою, не звернув уваги, що спірне майно в заклад банку не передавалося, а за умовами укладеного договору застави, саме заставодавець здійснює заходи щодо збереження майна, а тому відповідає за його знищення (п.12,17.10,17.11 договору); не надав правової оцінки наявним у цій справі судовим рішенням за якими спірне майно в примусовому порядку підлягає вилученню у ОСОБА_7 та передачі ОСОБА_3, в результаті чого дійшов помилкового висновку про відшкодування збитків позивачу за рахунок ПАТ «МарфінБанк».

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено без повного зясування обставин, що мають значення для справи, то воно відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

За вказаних вище обставин апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити, апеляційну скаргу ПАТ «МарфінБанк» задовольнити.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марфінбанк» задовольнити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30 червня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову про стягнення збитків.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

ОСОБА_2