Справа № 581/775/16-ц
Провадження № 2/581/4/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2017 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачів на її користь 5500 грн. майнової та 5000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги обгрунтовує наступними обставинами. Вказує, що пізно увечері 31 січня 2009 року вона зазнала нападу з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_2., в результаті чого їй були нанесені легкі тілесні ушкодження, що підтверджується актом судово-медичного обстеження від 20 березня 2009 року №119. У період з 01 лютого по 24 лютого 2009 року вона знаходилася на стаціонарному лікувані з діагнозом: струс головного мозку, забій м'яких тканин обличчя, підшкірна гематома обличчя, закритий перелом спинки носа, забій грудного відділу хребта.

Під час лікування нею було витрачено 5000 грн. на придбання ліків та 500 грн. на проїзд до селища Липова Долина та м.Суми. Крім того, у зв'язку з перенесеним фізичним болем, порушенням звичайного способу життя, для відновлення якого вона докладала додаткових зусиль, їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 5000 грн.

В останнє судове засідання позивач не з'явилася, телефонним зв'язком повідомила суду про неможливість явки за станом здоров'я, про відкладення судового засідання не клопотала.

Відповідачі до суду також не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в четвертий раз в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що з 1 по 13 лютого 2009 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Липоводолинської ЦРЛ з діагнозом: «Закрита черпно-мозкова травма. Забій м'яких тканин обличчя. Підшкірна гематома обличчя зліва. Закритий перелом кісток носа без зміщення. Забій грудної клітини».

Із 13 по 24 лютого 2009 року позивач також знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Липоводолинської ЦРЛ з діагнозом: «Посттравматична енцефалопатія. Закритий перелом кісток носа».

Відповідно до акту судово-медичного обстеження від 20 березня 2009 року №119, ушкодження ОСОБА_1 в області обличчя у виді садна спинки носа, крововиливів повік лівого ока, лоба зліва, підборіддя зліва з переходом на ліву щоку, закритого перелома кісток носа, у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я (більше семи днів до трьох тижнів).

За вказаним фактом, про який Липоводолинському РВ ГУМВС України в Сумській області стало відомо 01 лютого 2009 року від медичного закладу, цим органом неодноразово приймалися рішення про відмову у порушенні кримінальної справи, які скасовувалися прокуратурою.

Постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 червня 2010 року за заявою ОСОБА_1 порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час слідства було допитано підозрюваних, потерпілу та ряд свідків.

Із протоколу допиту ОСОБА_2 від 10 липня 2010 року вбачається, що близько 19 год. 30 хв. 31 січня 2009 року вона з ОСОБА_1 та ОСОБА_10 перебували на вулиці та почули як гавкає собака у господарстві ОСОБА_11 (мати чоловіка ОСОБА_4.). ОСОБА_1 пішла з'ясувати, що там сталося, і через деякий час покликала на допомогу. Підійшовши, ОСОБА_2 побачила, що ОСОБА_1 тримає за руку ОСОБА_1, та зрозуміла, що останню впіймали при спробі крадіжки. ОСОБА_1 попрохала ОСОБА_2 потримати ОСОБА_1 поки вона викличе дільничого працівника міліції. Почувши вказане ОСОБА_1 впала на сніг та була притиснута ОСОБА_2 На крик ОСОБА_1 вийшов ОСОБА_8 зі свого господарства та забрав її до себе.

Під час допиту 10 липня 2010 року ОСОБА_12 дала аналогічні пояснення.

Із протоколу допиту потерпілої ОСОБА_1 від 10, 23 липня 2010 року вбачається, що тілесні ушкодження з невідомих причин їй були нанесені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 На її виклики про допомогу зі свого двору вийшов ОСОБА_8, який забрав її до себе. Після побиття з її сумок зникли продукти харчування.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 10 липня 2010 року, 06 червня 2012 року вбачається, що 31 січня 2009 року він вийшов на вулицю зі свого двору почувши голос про допомогу. Там він побачив ОСОБА_1, а біля неї стояли ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які прохали його викликати міліцію. Після цього він забрав позивачку до себе додому. Також, вказав, що не бачив хто з ким бився.

Інші допитані під час слідства свідки (ОСОБА_6.) очевидцями зазначених подій не були.

Відповідно до висноку експерта від 08 вересня 2010 року №450, малоімовірним є утворення усього комплексу тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_1 внаслідок її падіння з висоти власного зросту із положення стоячи, але не виключена можливість утворення їх частини в наслідок травматизації об поверхню або предмети.

10 червня 2016 року Роменською місцевою прокуратурою Сумської області надані вказівки слідчому у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_1

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13, який працює завідуючим хірургічним відділенням Липоводолинської ЦРЛ, підтвердив факт лікування позивачки у хірургічному відділенні із вказаними вище травмами.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені ст. 1166, 1167 ЦК України. Стаття 1195 ЦК України передбачає обов'язок фізичної особи, яка завдала шкоди ушкодженням здоров'я іншій фізичній особі, відшкодувати потерпілому, крім іншого, додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків тощо.

Однак, для відшкодування шкоди за правилами вказаних статей необхідно довести такі факти:

1) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

2) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (реальна шкода або упущена вигода);

3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

4) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно зазнала певних тілесних ушкоджень здоров'я, які судово-медичним експертом кваліфіковані, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Проте, належних та достатніх доказів того, що саме винними діями відповідачів їй було завдано вказаних ушкоджень здоров'ю, ОСОБА_1 суду не надала, а вжитими судом заходами не було здобуто. Також суду не надано доказів обгрунтованості розміру заявленої як майнової так і моральної шкоди. На неодноразові роз'яснення суду щодо необхідності надання певних письмових доказів, позивач жодним чином не реагувала та не сприяла явці свідків у судове засідання.

У зв'язку з викладеним, суд вважає наобхідним відмовити у задовленні позову.

Керуючись ст. 10, 212- 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Сізов