Справа № 603/769/17
Провадження №2/603/349/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопрільської області в складі:

головуючого - судді Іванчука В. М.

за участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Гончарівської сільської ради

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області до Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Лесі Українки №77 с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 114,7 кв.м., житловою площею 62,4 кв.м. Огорожа №1, Огорожа №2, Ворота №3.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 05.07.2006 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна.

Вказану спадщину прийняла дружина померлого ОСОБА_3, тому, що проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

08.03.2010 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Лесі Українки №77 с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 114,7 кв.м., житловою площею 62,4 кв.м. Огорожа №1, Огорожа №2, Ворота №3.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем першої черги за законом як дочка померлої, спадщину належним чином прийняла, оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме правовстановлюючі документи на будинковолодіння.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, в позовній заяві просить розгляд справи проводити в її відсутності.

Відповідач - представник Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що 05.07.2006 року у віці 81 років в с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №022203, актовий запис №11.

Ще за життя померлому належав:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Лесі Українки №77 с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 114,7 кв.м., житловою площею 62,4 кв.м. Огорожа №1, Огорожа №2, Ворота №3, що підтверджується копією з погосподарської книги №7, згідно якої ОСОБА_2 зазначений як голова, довідкою виданою виконкомом Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області №737 від 08.11.2017 року.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи вказане майно ОСОБА_2 фактично успадкувала його дружина, як спадкоємець першої черги ОСОБА_3, оскільки проживала на час смерті з померлим, що підтверджується довідкою №615 від 04.09.2017 року.

Родинні відносини між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №3 сформованого 10.11.2017 року згідно якого ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В звязку з наведеним та у відповідності до розяснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 як дружина спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом.

08.03.2010 року у віці 87 років в с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №094013 виданого 09.03.2010 року, актовий запис №03.

Ще за життя померлій, як було встановлено в судовому засіданні, фактично належав:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Лесі Українки №77 с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 114,7 кв.м., житловою площею 62,4 кв.м. Огорожа №1, Огорожа №2, Ворота №3, що підтверджується встановленими в судовому засіданні обставинами справи щодо спадкових прав ОСОБА_3 на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи вказане майно ОСОБА_3 фактично успадкувала її дочка, як спадкоємець першої черги ОСОБА_1, оскільки проживала без реєстрації на час смерті з померлою, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області за №738 від 08.11.2017 року.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 підтверджуються:

- свідоцтвом про народження серії І-УР №848479 від 25.07.1960 року згідно якого ОСОБА_3 є мамою ОСОБА_4;

- свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №362048 виданого 26.02.1983 року згідно якого позивач ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище «Калинович» на «Дискурська».

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Положеннями ст. 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В звязку з вищевказаним суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 яка померла 08.03.2010 року, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки проживала на час відкриття спадщини з померлою.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 15.11.2017 року №123/02-14, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою вул.Лесі Українки №77 с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області, був побудований в 1974 році.

З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже ОСОБА_1 як спадкоємець за законом має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються житловий будинок з надвірними будівлями.

В звязку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно згідно позовних вимог.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме, на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Лесі Українки №77 с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 114,7 кв.м., житловою площею 62,4 кв.м. Огорожа №1, Огорожа №2, Ворота №3, в порядку спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_7