Справа № 202/6012/16-ц
Провадження № 2/202/290/2017
16 січня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Булачової Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, в якому просив визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3 щодо обмеження виплат за договором банківського вкладу відносно ОСОБА_1 та зобов'язати уповноважену особу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_3 прийняти рішення щодо включення договору банківського вкладу «Класік з щомісячною виплатою відсотків» №В20-207621/Т від 07.08.2014 року, укладеного між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що передбачені ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 07 серпня 2014 року між ПАТ «Актабанк» та ним було укладено договір банківського вкладу «Класік з щомісячною виплатою відсотків» № В20-207621/Т. Відповідно до якого він передав, а банк прийняв грошові кошти у сумі 140000,00 грн. на строк три місяці з 07.08.2014 року по 07.11.2014 року включно, з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 12,5% річних.
Постановою Правління Національного банку України від 16.09.2014 року № 576 ПАТ "Актабанк" віднесено до категорії неплатоспроможних.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження з 17.09.2014 року по 17.12.2014 року тимчасової адміністрації, та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк" ОСОБА_4.
З 26 грудня 2014 року ПАТ «Актабанк» почав виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 15 грудня 2014року включно.
Позивач звернувся до відділення ПАТ «Актабанк» з заявою про отримання вкладу. Працівник відділення вказав, що позивач не зможе отримати свого вкладу з підстав відсутності даних про нього у Реєстрі вкладників, яким гарантується виплата вкладів Фондом. Тому він вимушений був звернутися до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Актабанк» з заявою про надання пояснень щодо невиплати відшкодування грошових коштів. На його заяву було надано відповідь про подання до прокуратури м. Дніпропетровська заяви для встановлення наявності або відсутності складу злочину в діях окремих осіб. Як зазначено в листі, своє рішення щодо виплати грошових коштів вони повязують з отриманням процесуального рішення правоохоронних органів про закриття кримінального провадження відносно конкретного вкладника. З моменту отримання відповіді минуло більше, ніж півтора року, однак жодних дій з боку банку стосовно врегулювання спору здійснено не було. Тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду.
Представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та просив суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до ст.74 ЦПК України та ст.76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України та ст.76 ЦПК України. 01.11.2016 року від третьої особи надійшли пояснення по справі. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.
Згідно із частиною 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відповідності до статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Постановою Правління Національного банку України від 16.09.2014 року № 576 ПАТ "Актабанк" віднесено до категорії неплатоспроможних.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийняте рішення №90, яким розпочата процедура виведення ПАТ „Актабанк" з ринку шляхом запровадження з 17.09.2014 року по 17.12.2014 року тимчасової адміністрації та призначено ОСОБА_3 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ „Актабанк".
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.12.2014 № 144 було продовжено здійснення тимчасової адміністрації ПАТ „Актабанк" на один місяць по 17.01.2015 року включно.

Відповідно до офіційного повідомлення, зробленого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на офіційному сайті Фонду, постановою Правління Національного банку України від 15.01.15 № 19 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ „Актабанк" виконавчою дирекцією Фонду прийняте рішення від 16.01.2015 року №6 „Про початок процедури ліквідації ПАТ „Актабанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Актабанк" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ „Актабанк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року включно.

Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №250/14 від 01.12.2014 року затверджене рішення про погодження пропозиції уповноваженої особи щодо тимчасового блокування коштів за рахунками фізичних осіб-вкладників ПАТ „Актабанк" згідно переліку із відображенням блокування Узагальненої бази Фонду гарантування відповідно до інформації, наданої уповноваженою особою.

З метою отримання банківського вкладу за вказаним вище договором банківського вкладу позивач 31.05.2015 року звернувся до відповідача із заявою. Та просив надати пояснення про причини відсутності даних у Реєстрі вкладників.

ОСОБА_2 особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Актабанк" ОСОБА_3 листом від 30.01.15 №355 повідомила позивача, зокрема про те, що з метою встановлення дійсних, фактичних обставин, які передували вказаним вище операціям з перерахування коштів на нові поточні та депозитні рахунки фізичних осіб, враховуючи відсутність у уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Актабанк" повноважень для встановлення наявності чи відсутності складу злочину в діях окремих осіб, до прокуратури м. Дніпропетровська подана заява про відкриття кримінального провадження за фактами можливого заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб окремими клієнтами ПАТ „Актабанк" шляхом обману та зловживання довірою за рахунок розміщення коштів на депозитних та поточних рахунках від імені інших осіб, тобто за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. 14, ст. 190 КК України. У разі отримання від правоохоронних органів, в компетенції яких знаходиться питання прийняття процесуальних рішень за такими кримінальними провадженнями рішення про закриття кримінального провадження відносно конкретного вкладника ПАТ „Актабанк", рішення про виплату вкладнику суми вкладу в межах відшкодування гарантованої суми Фондом гарантування вкладів фізичних осіб буде прийняте в найкоротші строки.

Спірні відносини регулюються Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі Закону) та Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 р. № 2, зареєстроване в Мінюсті 14.09.2012 р. за №1581/21893 (далі Положення).

Відповідно до ст.26 Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку і сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, проте Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно статті 27 цього Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а виконавча дирекція Фонду протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

ОСОБА_2 особа Фонду формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

При цьому, відповідно до ст.37 Закону ОСОБА_2 особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду під час дії тимчасової адміністрації визначаються Законом. Зокрема, стаття 38 Закону передбачає, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до Положення, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 8 Розділу І Положення), а Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про ліквідацію банку як юридичної особи (пункт 11 Розділу І Положення).

Банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити, зокрема, формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу ІІ Правил; направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом (пункт 4 розділу ІІ Положення).

Банк має право надати до Фонду відповідні зміни до бази даних про вкладників (пункт 6 розділу ІІ Положення).

ОСОБА_2 особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку (пункт 3 розділу ІІІ Положення).

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування (пункт 6 розділу ІІІ Положення).

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (пункт 2 розділу ІV Положення).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 4 розділу ІV Положення).

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Аналіз викладених положень нормативно-правових актів свідчить, що відшкодування коштів триває з моменту прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку та завершується в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

При цьому, ще під час дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду вживає заходів щодо: 1) перевірки правочинів, укладених банком, 2) формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, 3) формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом; 4) повідомлення правоохоронних органів у випадку виявлення протиправних дій відносно банку тощо, а Фонд на підставі складеного уповноваженою особою Фонд переліку складає і затверджує Загальний реєстр вкладників.

Отже, вказаними нормами права визначені як обов'язок уповноваженої особи, у визначені строки, скласти перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, так і обов'язок, протягом дії тимчасової адміністрації, забезпечити перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Як визначено ч.4 ст.38 Закону, повідомлення стороні, про визначення договору нікчемним, може бути направлено ОСОБА_2 особою Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації. На час розгляду справи ліквідація Банку не завершена.

Як зазначає відповідач в своєму листі від 31.05.2015 року за №355, під час складання списку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, була виявлена група договорів банківського вкладу та банківського рахунку, укладених за обставин, що можуть вказувати на приготування та заволодіння державними коштами коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом штучного створення умов для отримання компенсації вкладів.

В разі отримання від правоохоронних органів, в компетенції яких знаходиться питання прийняття процесуальних рішень за такими кримінальними провадженнями, рішення про закриття кримінального провадження відносно конкретного вкладника ПАТ «Актабанк», рішення про виплату такому вкладнику суми вкладу в межах відшкодування гарантованої суми Фондом гарантування вкладів фізичних осіб буде прийнято в найкоротші строки.

ОСОБА_2 особою Фонду в межах діючого законодавства вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та повідомлення правоохоронних органів за фактом виявлення протиправних дій тощо. Тобто, фактично, уповноваженою особою вчинялися дії, спрямовані на перевірку правочинів та обставин, які впливають на рішення про відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Отже, у спірних правовідносинах уповноважена особа діяла у межах повноважень, які визначено Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У справах № 21-4846а15 та № 21-286а16 Верховний Суд України дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Водночас у постанові від 09.11.2016 № 6-2309цс16 Верховний Суд України на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дійшов висновку, що спір у даній справі підлягає розгляду по суті в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач-фізична особа звернулася за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч.2 ст.16 ЦК України, які мають універсальний характер і можуть застосовуватись до відповідних суб'єктивних прав. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягають захисту порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи, яка у разі порушення права може скористатися відповідно, не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту права.

Так, способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. При цьому, особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст.16 ЦК України, не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, діюче законодавство передбачає застосування конкретного способу захисту цивільного права, яке залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Під час розгляду і вирішення цивільної справи суд визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, характеру порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

В судовому засіданні встановлено, що у спірних правовідносинах уповноважена особа діяла у межах повноважень, які визначено Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як видно із справи, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, що зазначений в позовній заяві, що підлягає захисту у зазначений у судовому рішенні спосіб, не є способом захисту цивільного права та інтересу в розумінні ст.16 ЦК України, оскільки не є конкретним способом захисту права, тому що перелік владників, який уповноважена особа передає Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не є обовязковим для виконання і його виконання не забезпечується будь якими заходами державного примусу. Перелік вкладників, складання якого віднесено до обовязків уповноваженої особи, носить лише інформаційний характер, є матеріалом для прийняття рішень виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Підставою для проведення виплат відшкодування вкладів є лише рішення виконавчої дирекції Фонду про затвердження реєстру вкладників.

Отже, наведені обставини свідчать, що ОСОБА_1, звернувшись з позовом про захист прав споживачів, обрав спосіб захисту, який не передбачено ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Актабанк" ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до усього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст.15,16,321,328,330,387,388, 392 ЦК України, ст.ст.3,7, 11,15,27, 30,57, 60, 61, 88, 169, 212-215,224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.П. Слюсар