Справа №: 685/571/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області, Комунального підприємства "Теофіпольське виробниче управління житлово-комунального господарства Теофіпольської селищної ради", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3, про повернення квартири, надання дозволу на приватизацію житла та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Теофіпольської селищної ради Хмельницької області, Комунального підприємства «Теофіпольське виробниче управління житлово-комунального господарства Теофіпольської селищної ради» про повернення квартири, надання дозволу на приватизацію житла та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначив, що 21 січня 2007 року ВАТ "Сільгосптехніка" йому була надана квартира АДРЕСА_1, яку у 2009 році Теофіпольська селищна рада Хмельницької області незаконно передала ОСОБА_4 А в 2013 році цю квартиру селищна рада надала дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_3, яка зареєструвалася у ній та в подальшому приватизувала. Внаслідок цих обставин він, позивач, втратив житло та зазнав душевних страждань. Позивач просив суд зобов'язати відповідачів повернути йому зазначену квартиру АДРЕСА_2, надати йому дозвіл на приватизацію вказаної квартири та стягнути з Теофіпольської селищної ради Хмельницької області на його користь 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Судом до участі у справі було залучено ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Представник відповідача Теофіпольської селищної ради в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві відповідач просить суд застосувати у спірних правовідносинах строки позовної давності, оскільки вважає, що позивач, якому у 2009 році стало відомо про порушення його права, до суду звернувся лише у 2017 році, та без поважних причин пропустив строк звернення до суду з даним позовом. З цих підстав просить відмовити в позові. Також вказує, що позивач ОСОБА_1 не мав правових підстав для вселення в спірну квартиру та реєстрації у ній, оскільки він не є наймачем спірної квартири, ордера на вселення не отримував. Позивач фактично в квартиру не вселявся, договору найму житла суду не надав. Зазначає, що безпідставними є і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження заподіяння йому такої.

Представник Комунального підприємства "Теофіпольське виробниче управління житлово-комунального господарства Теофіпольської селищної ради" в судове засідання не з'явився, відповідач надіслав заяву про розгляд справи у відсутності його представника.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надав достатніх та достовірних доказів в підтвердження своїх вимог.

Статтею 127 ЖК України, чинної станом на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 128 ЖК України, чинної станом на час виникнення спірних правовідносин, п орядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Згідно з ст. 129 ЖК України, також чинної станом на час виникнення спірних правовідносин, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебував в відомчому житловому фонді ВАТ "Сільгосптехніка" смт. Теофіполь як гуртожиток на 100 місць.

Рішенням Теофіпольської селищної ради від 29.10.2008 року № 264 останній був переданий у комунальну власність Теофіпольської селищної ради на підставі постанови господарського суду Хмельницької області від 10.09.2007 року, а в подальшому 03.12.2008 року рішенням виконкому цієї ж селищної ради даний гуртожиток переведено в житловий будинок з передачею даних про реєстрацію громадян в цьому будинку.

Рішенням Теофіпольської селищної ради від 11.03.2009 року № 25 спірна квартира була надана з видачею ордера на вселення ОСОБА_4 зі складом сім'ї з двох осіб - він та дружина ОСОБА_3

В спірній квартирі № 5 позивач був зареєстрований 05.10.2007 року, а третя особа ОСОБА_3 була зареєстрована у цій квартирі 24.12.2013 року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач на підтвердження своїх вимог посилається на витяг з протоколу № 1 від 01.08.2006 року про взяття його на облік в гуртожитку та на довідку, видану 22.01.2007 року в.о. голови правління про те, що позивачу надано квартиру № 5 гуртожитку підприємства згідно рішення правління та профкому ВАТ "Сільгосптехніка".

Зазначені письмові докази суд не може визнати переконливими та достовірними, виходячи з наступного.

Ні зазначені вище витяг з протоколу, ні довідка від 22.01.2007 року не засвідчені належним чином. Крім того, довідка про надання квартири позивачу не може бути прийнята до уваги судом, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку станом на 21.01.2007 року могла бути надана відповідачу за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Проте, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не надав доказів про наявність спільного рішення адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету і таких не добуто судом.

Крім того, позивач не надав доказів в підтвердження обставин стосовно видачі йому ордера на вселення у спірну квартиру № 5 в гуртожитку відповідно до наведених вище вимог ст. 129 ЖК України.

При вирішенні даного спору суд також приймає до уваги вирок Теофіпольського районного суду від 30.10.2008 року, яким позивача визнано винним в тому, що він, зловживаючи службовим становищем, у власних інтересах, за відсутності рішення правління товариства та профспілкового комітету, безпідставно зареєструвався в даній квартирі 05.10.2007 року.

Як вбачається зі змісту даного вироку, позивач визнавав свою вину у вчиненні зазначених дій.

Таким чином, оскільки позивач не надав доказів про наявність рішення правління ВАТ "Сільгосптехніка" та доказів про видачу йому ордера на квартиру в гуртожитку, його вимоги про надання йому квартири та дозволу на її приватизацію є безпідставними.

За недоведеності позивачем обставин стосовно порушення його житлових прав, є безпідставними і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 127-129 ЖК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області, Комунального підприємства "Теофіпольське виробниче управління житлово-комунального господарства Теофіпольської селищної ради" про повернення квартири, надання дозволу на приватизацію житла та відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: