16.01.2017 Єдиний унікальний № 371/1465/16-ц
Провадження 2/371/69/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гаврищука А.В.,

за участю секретаря Смиченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

До Миронівського районного суду Київської області 1 грудня 2016 року звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1

У належному їй будинку зареєстрований відповідач - ОСОБА_2, який є її братом та був зареєстрований у вищевказаному будинку їх матір'ю, проте проживав у вищевказаному будинку лише з 1992 по 1995 роки. На даний час відповідач за місцем реєстрації не проживає, його речі в будинку відсутні, що підтверджується відповідними актами, місцем проживання відповідача на даний час є АДРЕСА_2

Реєстрація відповідача за зазначеною адресою у належному позивачу будинку створює їй перешкоди, незручності у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном, а тому у зв'язку із викладеними обставинами позивач просить її позов задовольнити та визнати громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 власником якого являється вона, громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з його вибуттям на інше місце проживання.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів і підстав, заявлених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що місце реєстрації йому необхідне для здійснення своїх соціально-економічних прав. Відповідач зазначав, що він дійсно проживає в АДРЕСА_2, однак лише з 2008 року, вказаний будинок йому не належить, а належить їх з позивачем матері - ОСОБА_3. Відповідач наголошував, що мати відмовилася подарувати йому названий будинок, тому він має побоювання, що після зняття його з реєстрації, в АДРЕСА_1, мати продасть будинок в АДРЕСА_2, і тоді він із своєю сім'єю опиниться «на вулиці».

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із такого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 що підтверджується: договором дарування житлового будинку від 5 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-710 /а.с. 8- 9/; витягом про державну реєстрацію речових прав КП КОР «Білоцерківське міжміське БТІ» № 22566176 від 24 квітня 2009 року /а.с. 10/; технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 /а.с. 11-13/.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку належному позивачу /а.с. 14-16, 35/.

Як вбачається із актів обстеження Миронівської міської ради від 26 листопада 2015 року №02-50/4322 /а.с. 17/, від 30 грудня 2015 року №02-50/4840 /а.с. 18/, за січень 2016 року б/н /а.с. 19/, за лютий 2016 року б/н /а.с. 20/, за березень 2016 року б/н /а.с. 21/, від 16 квітня 2016 року №02-50/1196 /а.с. 22/, від 16 травня 2016 року №02-50/1353 /а.с. 23/, від 10 червня 2016 року №02-50/1645 /а.с.24/, від 19 липня 2016 року №02-50/2056 /а,с. 25/, від 25 серпня 2016 року №02-50/2521 /а.с. 26/, від 14 вересня 2016 року №02-50/2966 /а.с. 27/, від 21 жовтня 2016 року №02-50/3668 /а.с. 28/, складених у присутності депутата Миронівської міської ради - ОСОБА_4 та свідків - ОСОБА_5, ОСОБА_6, під час обстеження житлового будинку АДРЕСА_1, встановлено, що на момент кожного із обстежень громадянин ОСОБА_2 за даною адресою не проживає, особистих речей його в будинку не виявлено.

Допитані в судовому свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_6 підтвердили той факт, що відповідач з 1995 року у будинку за адресою: АДРЕСА_1, не проживає.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він дійсно проживає в АДРЕСА_2, однак лише з 2008 року, оскільки впродовж 2006-2008 років він працював у м. Києві та періодично залишався у будинку АДРЕСА_1, звідки було більш зручно їздити до м. Києва. Також відповідач підтвердив, що на даний час його особисті речі за місцем реєстрації відсутні.

Правовідносини, які склалися між стронами, врегульовані ст. 391, 405 ЦК України.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, оскільки позивачу на праві власності належить вказаний будинок. Відповідач права власності на будь-яку частину будинку не має та в ньому не проживає більше року, домовленості між сторонами щодо порядку користування будинком не досягнуто. Наявність реєстрації відповідача у будинку за вказаною адресою чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності майном.

В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп

Керуючись ст.ст. 391,405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання через Миронівський районний суд Київської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом Київської області, якщо воно не буде скасоване.

Повний текст рішення виготовлено 16.01.2017.

Суддя: підпис А.В. Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук