Справа № 162/1/17
Провадження № 2/162/58/2017
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2017 року селище Любешів.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Глинянчук В.Д., розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Стохід», регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

встановив:

03 січня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Стохід», регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області (далі ФДМУ по Волинській області) про визнання недійсним договору, укладеного 10 грудня 1997 року між Акціонерним товариством відкритого типу «Волиньрембуд» (далі ВАТ «Волиньрембуд») та Акціонерним товариством закритого типу «Стохід» (далі ЗАТ «Стохід») у частині купівлі-продажу приміщення гуртожитку, що знаходиться по вулиці Червоноармійській, 54 селища Любешів Любешівського району Волинської області. Крім цього, позивачі просять визнати недійсними та скасувати накази ФДМУ по Волинській області від 18 травня 2010 року № 51 «Про організацію роботи по підтвердженню права власності на нерухоме майно», від 15 травня 2013 року «Про затвердження переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Волиньрембуд» (Любешівська ремонтно-будівельна дільниця), а також доданого до них переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Волиньрембуд» у частині передачі приміщення гуртожитку по вулиці Червоноармійській, 54 у селищі Любешів.

У додатках до позовної заяви міститься заява представника позивачів ОСОБА_1 від 30 грудня 2016 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне приміщення по вулиці Червоноармійській, 54 у селищі Любешів.

Заяву умотивовано тим, що ОСОБА_5, який залучений до розгляду цієї справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів, на сьогодні є власником спірного приміщення та неодноразово «вживав незаконних заходів» щодо проникнення до житлових приміщень, виготовлення неправдивих документів з метою заволодіння таким майном, що є предметом досудових розслідувань у кримінальних провадженнях. Відтак, існують вкрай обґрунтовані ризики, що в подальшому ОСОБА_5 чи будь-яка інша особа може реалізувати спірне майно, і надалі може вживати заходів щодо порушення прав і законних інтересів позивачів, а також у разі задоволення цього позову утруднити його виконання.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, виходжу з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами першою, другою статті 152 ЦПК визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У позовній заяві позивачі вказують, що вселились у приміщення по вулиці Червоноармійській, 54 селища Любешів Любешівського району Волинської області як у гуртожиток і продовжують там проживати.

З змісту позовних вимог слідує, що позивачі не погоджуються з включенням спірного приміщення у статутний фонд ВАТ «Волиньрембуд», з договором-купівлі продажу, який укладено 10 грудня 1997 року між ВАТ «Волиньрембуд» та ЗАТ «Стохід», у частині, що стосується цієї будівлі.

Таким чином, житлові права позивачів у контексті заявлених позовних вимог не є предметом позову.

У контексті наведеного констатую, що з змісту позовної заяви, заяви про забезпечення позову не зрозуміло яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Також не подано будь-яких доказів про належність спірного приміщення на момент пред'явлення цього позову, що у випадку задоволення заяви про забезпечення позову може порушити права осіб, які не є учасниками справи.

Як зазначає у заяві про забезпечення позову сам представник позивачів ОСОБА_1 протиправні дії ОСОБА_5 щодо позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 житла, виготовлення неправдивих документів на спірне приміщення є предметом досудових розслідувань у кримінальних провадженнях. Якщо це відповідає дійсності, то логічніше було б клопотати про вжиття заходів забезпечення у рамках цих кримінальних проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 151-153 ЦПК,

постановив:

У задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 від 30 грудня 2016 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення по вулиці Червоноармійській, 54 у селищі Любешів Любешівського району Волинської області -- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання оскаржуваної ухвали суду.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області ОСОБА_6