Справа № 202/7481/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 січня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.,

при секретарі - Шишляннікові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно письмово сповістили про можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Відповідно до письмової заяви позивачки вона підтримує вимоги та просить позов задовольнити у повному обсязі.

Згідно із письмовою заявою відповідача, він позовні вимоги визнає.

За встановлених обставин, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності сторін.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони з 30 липня 2005 року перебували у шлюбі, який було зареєстровано виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (актовий запис № 56).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 31 липня 2015 року.

Після розірвання шлюбу між сторонами спільна дитина залишилася проживати із позивачкою, яка несе витрати по утриманню сина, відповідач матеріальної допомоги достатньої для забезпечення потреб малолітньої дитини позивачці не надає.

Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобовязаний її матеріально утримувати. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач має можливість надавати оскільки є працездатним.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209,212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 Василівни - задовольнити.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати аліменти з 30 листопада 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук