Номер провадження: 22-ц/785/2487/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

За участю секретаря Поліхранової Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 30.11.2016 року, у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Філії «ОСОБА_6 Головне Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

-про стягнення грошових коштів,інфляції,процентів та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вище заявленими позовними вимогами в котрих зазначав, що відкрив у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» картковий рахунок та отримав у користування пластикову платіжну карту «Універсальна GOLD» № 514523. На цей рахунок йому перераховувалася пенсія, котру він знімав в касі банку.22.12.2014 року позивач дізнався про те, що на його рахунку не вистачає грошових коштів, хоча жодних витрат він не здійснював та гроші у касі банку не отримував.

Суми, якої бракувало, становила 34000 грн. Того самого дня він звернувся до служби безпеки відповідача у м. Одесі. 23.12.2014 року позивачу надали роздруківку руху грошей за період з 01.12-23.12.2014 року та порадили звернутися до органів внутрішніх справ. Згідно з роздруківкою 16.12.2014 року та 21.12.2014 року з рахунку позивача було знято частинами грошові кошти на загальну суму 34000 грн. через декілька банкоматів по м. Одесі. Будь-яких смс-повідомлень з цього приводу позивач не отримував. 24.12.2014 року позивач звернувся до Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з відповідною заявою а 26.01.2015 року про повернення грошових коштів, що були зняті з його рахунку, проте зазначена вимога була залишена без задоволення. Неправомірна поведінка відповідача фактично унеможливила своєчасне проведення позивачу операції у м. Чернівці, все це спричинило йому моральну шкоду.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь 34000 грн. в якості повернення грошей за рахунок власних коштів, втрати від інфляції в розмірі 13940 грн., три відсотки річних у розмірі 1784,99 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Філії «ОСОБА_6 Головне Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Філії «ОСОБА_6 Головне Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_5 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. в якості повернення грошей за рахунок власних коштів, втрати від інфляції в розмірі 13940 (тринадцять тисяч девятсот сорок) грн., три відсотки річних у розмірі 1763 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 34 коп. та моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в позовній заяві, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилаються на те, що зняття коштів здійснено за фактичним предявленням картки та правильним Пін кодом та що до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операції несе користувач.,відсутність підстав стягнення моральної шкоди та відсутність розрахунку з підстав ст.625 ЦК України.

В судове засідання представник відповідача не зявився,про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія,заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши позивача та перевіривши матеріали справи,обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновків, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Стягуючи 34000 грн. районний суд виходив з факту доведеності позовних вимог, та посилаючись на те, що при здійснені платіжних операцій 16 грудня та 20 грудня 2014 року відповідач особисто не використовував електронний платіжний засіб та грошей не отримував. Посилаючись на те, що правовідносини між сторонами є грошовими, а тому відповідальність за його порушення настає відповідно до умов ст.625 ЦК України. При розрахунку 3% районний суд виходив з того, що кількість прострочених днів становить 631, а тому з 01.02.2015 року по 24.10.2016 року сума становить 1763 грн.34 коп.

Визначаючи суму інфляції районний суд виходив з того, що з лютого 2015 року по вересень 2016 року зведений індекс становить 1,4791498,а тому сума інфляції становить 16291,09 грн., та в межах заявлених вимогах стягнув 13 940 грн.

Стягуючи моральну шкоду в розмірі 2000 грн. районний суд виходив з вимог ст.23,1167 ЦПК України посилаючись на неправомірну поведінку відповідача яка виявилась у бездіяльності щодо неповернення грошових коштів позивача, що спричинили йому душевні страждання.

Проте повністю погодитись з таким судженням районного суду не можна виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено,сторонами не спростовується, що на підставі анкети-заяви від 10.01.2011 року ОСОБА_5 було відкрито картковий рахунок у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з наданням у його користування пластикової платіжної карти «Універсальна GOLD» № 514523.

22.12.2014 року позивач довідався про те, що на його рахунку не вистачає грошових коштів в розмірі 34000 грн. З наданої позивачу ОСОБА_6 ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» роздруківки від 23.12.2014 року № 1471730 про рух коштів по рахунку, за період з 01.12-23.12.2014 року, вбачається, що 16.12.2014 року через банкомат на Головному поштамті по вул. Садовій, 10 у м. Одесі було знято 4000 грн., 4000 грн. , 4000 грн., 4000 грн.; того ж дня 16.12.2014 року в кінотеатрі УТОЧ-КИНО по вул. Дерибасовській, 22 у м. Одесі було знято 3000 грн.; 21.12.2016 року через банкомат УКРСИББАНКУ по вул. Щорса, 132/1 у м. Одесі було знято 4000 грн., 3000 грн., 4000 грн., 4000 грн.

24.12.2014 року позивач звернувся до Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з заявою із приводу незаконного зняття з його рахунку грошових коштів, проте матеріали перевірки були списані до справ РВ через відсутність відповіді ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у строки проведення перевірки.

21.01.2015 року, 29.01.2015 року, 18.02.2015 року, 18.03.2015 року він отримав листи у яких йдеться про необхідність зачекати, допоки спеціалісти шукають необхідну інформацію та проводять перевірку даних, по закінченню чого позивачу буде надано повну відповідь та всю інформацію в найкоротший строк. Проте жодної інформації та відповіді за результатами перевірки позивачу так і не надали.

26.01.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів, що були зняті з його рахунку, проте зазначена вимога була залишена без задоволення.

На виконання ухвали суду про витребування доказів, ПАТ «Укрсиббанк» надало матеріали з фотофіксацією особи, яка здійснювала зняття грошових коштів з картки Універсальна карта GOLD № 514523, з банкомату, що розташований за адресою м. Одеса, вул. Щорса, 132/1, з яких вбачається, що зняття грошових коштів було здійснено невстановленою третьою особою.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, районний суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги в частині повернення 34 000 грн. підлягають задоволенню так як їх стягнення здійснила невстановлена особа.

Доводи апеляційної скарги про те, що операції щодо зняття з платіжної картки спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, та сомою карткою, а умовами договору передбачено обов'язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми не приймається до уваги, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка давала змогу ініціювати платіжні операції.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі № 6-71цс15,яка є обовязковою до застосування.

Таким чином, судова колегія вважає, що висновок районного суду щодо стягнення з відповідача 34 000 грн. на користь позивача є законним та обґрунтованим.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з того , що зобов'язання між сторонами виникло на підставі договору банківського рахунку щодо повернення грошових коштів, є грошовим, то відповідальність за його порушення настає відповідно до умов ст. 625 ЦК України. Згідно з цією статтею боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, проведений судом :з 01 лютого 2015 року по 24 жовтня 2016 року, що становить 1763,34 грн. є правильним, а доводи апеляційної скарги щодо його відсутності спростовується самим рішенням суду

Керуючись даними Держкомстату України про індекси споживчих цін та Рекомендаціями Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, районний суд встановив розмір інфляції , що складає 16 291 грн.09 коп.

Між тим,інфляційне збільшення боргу становить 17699 грн.24 коп., відповідно до результатів розрахунку .

Проте судова колегія погоджується з судженням районного суду щодо стягнення суми інфляційних витрат в межах позовних вимог,а саме 13 940 грн.

Судова колегія критично оцінює доводи апеляції скарги щодо відсутності розрахунків за відсотками та інфляцією оскільки вони спростовуються самим рішенням Приморського районного суду від 30 листопада 2016 року.

Одночасно судова колегія не погоджується з судженням районного суду щодо стягнення 2000 грн. щодо відшкодування моральної шкоди оскільки спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Покладаючи на відповідача обовязок відшкодувати моральну шкоду, суд безпідставно застосував правила статті 1167 ЦК України, яка на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо користування пластикової платіжної карти «Універсальна GOLD» № 514523. У разі порушення прав банк несе відповідальність згідно із законом та договором.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Така правова позиція зазначена у справі ВСУ у справі № 6-1575цс16:

Виходячи з того, що суд першої інстанції помилково вважав, що спірні правовідносини регулюються ст.1167 ЦК України та безпідставно стягнув на користь позивача 2000 грн. моральної шкоди,що свідчить про порушення судом вимог ст.ст.212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права які регулюють спірні правовідносини,судова колегія з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України дійшла висновку, що в цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позовних вимогах щодо стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. 218, 303,309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеса від 30.11.2016 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати з ухваленням нового.

В позовній заяві ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Філії «ОСОБА_6 Головне Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

про стягнення моральної шкоди - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно та підлягає оскарженню в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - А.І.Дрішлюк

ОСОБА_7