Єдиний унікальний номер: 378/1139/16-ц
Провадження № 2/378/20/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2017 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Шевченко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бесідської сільської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулися ОСОБА_1, посилаючись на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 до майна колгоспного двору, на час припинення якого його членами були ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_8, які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках та вибули з двору більше 12 років тому і більше у двір не поверталися.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, спадщину після смерті якого прийняла вона (позивач), подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. Бесідська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє її (позивача) можливості оформити свої спадкові права. Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 року не проводилася.

Відповідно до технічного паспорта вказаний будинок загальною площею 88,5 кв. метри житловою площею 54, 8 кв. метри вартістю 398614 гривень. На земельній ділянці розташовані: «А-1», погріб з шийкою «В/пг», прибудова «а», прибудова «б», літня кухня «Б-1», сарай - «Г-1», сарай «Д-1», ганок «а1», колодязь питний №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3. Земельна ділянка під будинком не приватизована.

Позивач просить суд визнати за нею право власності як частку в майні колгоспного двору на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку, та право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 на 1/2 частину вказаного житлового будинку.

В судове засідання позивач та її представник - ОСОБА_9 не з'явилися, представник позивача - ОСОБА_9 подали до суду заяви з зазначенням, що позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати у їх відсутність (а. с. 95).

Представник відповідача Бесідської сільської ради в судове засідання не прибула, до суду подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а. с. 93).

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили (а.с.

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача Бесідської сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Бесідської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а.с. 16-19) та довідок Бесідської сільської ради (а. с. 14, 25) житловий будинок АДРЕСА_1, 1987 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні голова двору ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_1, які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/2 частину. Членами даного колгоспного двору були також ОСОБА_4 (до одруження ОСОБА_4) та ОСОБА_3, які відповідно до довідок Бесідської сільської ради від 03.01.2017 року (а. с. 122, 123), виданих на підставі погосподарських книг вибули з двору: ОСОБА_4 в 2001 році, ОСОБА_3 в 2011 році , і через сплив трирічного строку давності, передбаченого статтею 71 ЦК України (1963 р.), втратили право на її витребування.

Проте, свідоцтво про право власності Бесідською сільською радою на вищевказаний будинок на ім'я ОСОБА_7 та позивача не видавалось (а. с. 12), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 11) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні(а. с. 98).

З матеріалів спадкової справи (а. с. 28-32) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7помер (а.с. 32 ), спадщину за законом після смерті якого прийняла його дружина - позивач ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а. с. 28). Діти спадкодавця ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та мати спадкодавця ОСОБА_6 подали до вказаної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини відповідно до ст. ст. 1261, 1273 ЦК України (а.с. 28 зворот - 30).

Відповідно до технічного паспорта (а.с. 20-24), звіту про незалежну оцінку майна від 5 грудня 2016 року (а. с. 33-63) загальна площа вказаного будинку - 88,5 кв. метри, житлова площа 54,8 кв. метри, вартість - 139830 гривень. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована (а. с. 15). Крім житлового будинку «А-1» (1987 року побудови) в домогосподарстві розташовані погріб з шийкою «В/пг» (1975 року побудови), прибудова «а», ганок «а1» (1987 року побудови), прибудова «б», літня кухня «Б-1» (1958 року побудови), сарай - «Г-1», сарай «Д-1» (1988 року побудови).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 та позивач за життя набули право власності на вказаний житловий будинок, як члени колгоспного двору, кожен на ? його частину, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7, позивач набула також право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню.

Оскільки Бесідська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1218, 1223 ч. 2, 1269, 1270, 1273ЦК України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка ОСОБА_7 на ? (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 та право власності на ? (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1, як частку в майні колгоспного двору, загальною площею 88.5 кв. метри, житловою площею 54.8 кв. метри, вартістю 139830 (сто тридцять дев'ять тисяч вісімсот тридцять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. М. Марущак