Справа № 307/619/17
Провадження № 2/307/671/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді : Чопик В.В.

при секретарі : Олексій Я.В.

за участю прокурора Стець В.М.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом виконувача обов'язків керівника Тячівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КЗ "Тячівська районна лікарня № 1" до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В С Т А Н О В И В :

Виконувач обов'язків керівника Тячівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Комунального закладу "Тячівська районна лікарня № 1" пред'явив позов в суд до відповідача про відшкодування спричиненої шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2016 року близько 21 години ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Fiat Tipo» номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Калініна, в с. Лопухово, Тячівського району, біля будинку №37, грубо порушив вимоги пунктів 1.7, 12.3, 1.10 (в частині тлумачення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України, а саме рухаючись по правій смузі руху у напрямку смт. Усть-Чорна зі швидкістю близько 60 км/год., маючи технічну можливість оцінити дорожні умови та зупинки транспортного засобу, не впорався з керуванням та допустив наїзд на малолітнього велосипедиста ОСОБА_2, в'їхавши у ліву бокову частину керованого нею велосипеда, у результаті чого потерпіла ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійно-рваних ран волосистої частини голови в тім'яно-потиличній ділянці та правій скроневій ділянці з пошкодженням вушної роковини та забійно-рваних ран задньої поверхні правого стегна, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та котрі находяться у прямому причинному зв'язку з діями відповідача.

Потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КЗ "Тячівська районна лікарня №1" в травматологічному відділенні з 15 серпня по 18 серпня 2016 року. Згідно довідки про вартість лікування хворого № 66 від 17 лютого 2017 року витрати на лікування ОСОБА_2 становлять 937 гривень 95 копійок за 3 ліжкоднів.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 937 гривен 95 копійок в користь комунального закладу "Тячівська районна лікарня № 1" та судові витрати по справі.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю викладені в позові та просить суд стягнути на користь лікарні кошти витрачені на лікування ОСОБА_2 в сумі 937 гривень 95 копійок та судові витрати по справі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що ухвалою Тячівського районного суду від 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та кримінальне провадження відносно нього закрито.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1, потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Тячівської районної лікарні протягом 3 ліжкоднів, а саме з 15 серпня по 18 серпня 2016 року.

Відповідно до довідки № 66 виданої 17 лютого 2017 року Комунальним закладом "Тячівська районна лікарня 1" витрати на лікування ОСОБА_2 становлять 937 гривень 95 копійок.

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції України , на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом.

Частиною 2 статті 3 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом , до суду можуть звертатися органи та особи , яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 28 ЦПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа , цивільний позов якої залишається без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру " прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 не відшкодовує завдані збитки, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат " № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Враховуючи зазначені обставини, з відповідача ОСОБА_1 на користь Тячівської ЦРЛ необхідно стягнути понесені витрати на лікування потерпілої від злочину в розмірі 937 гривень 95 копійок.

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь держави також необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Керуючись ст. 10, 61 , ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст.. 1167, ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов виконувача обов'язків керівника Тячівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КЗ "Тячівська районна лікарня № 1" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь КЗ "Тячівська районна лікарня № 1" 937 гривень 95 копійок за лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення..

Суддя Тячівського

районного суду: В.В. Чопик