АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4854/17 Справа № 175/5022/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ребров С. О. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Садівничого товариства «Дніпро-2» про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Садівничого товариства «Дніпро-2» про зобов'язання вчинити певні дії та просила суд, ухвалити рішення, яким зобов'язати керівництво садівничого товариства «Дніпро-2» селища Новоолександрівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області вчинити певні дії, а саме: зареєструвати її заяви подані у період з квітня по грудень 2016 року та у терміни передбачені законом розглянути надані заяви та надати їй письмові відповіді за підписами всіх членів правління, направивши їх на відповідну адресу.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 2010 році, згідно заповіту матері позивача ОСОБА_3, вона подала відповідну заяву нотаріусу та прийняла у спадщину земельну ділянку НОМЕР_1 розташовану на території садівничого товариства «Дніпро-2» селища Новоолександрівка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на праві власності і дані факти підтверджуються державним актом на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_3, витягом з рішення Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області «Про передачу земельної ділянки у приватну власність і користування» ОСОБА_3, заповітом матері ОСОБА_3 на ім'я позивачки та витягом про відкриття спадщини.

Також, судом встановлено, що свідоцтво про право власності на спадщину ОСОБА_2 не отримала через брак коштів, які вона мала сплатити за отримання кадастрового номера та свідоцтва, що не заперечувалось позивачкою.

Крім того, на даний момент ОСОБА_2 не користується правами садоводів, оскільки, не є членом садівничого товариства «Дніпро-2», про що вона також зазначила суду і фактично у встановленому законом порядку не оформила право власності на земельну ділянку розташовану у товаристві.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем не подавалася заява на вступ у члени Садівничого Товариства, не має державного акту на право власності на землю та відсутні будь-які рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів про передачу їй у приватну власність і користування земельної ділянки. Разом з тим, судом встановлено, що у позивачки наявна постійна матеріальна заборгованість перед товариством за обслуговування земельної ділянки НОМЕР_1, якою продовжує користуватися ОСОБА_2

Так, Садівниче товариство «Дніпро-2» створене і діє відповідно Закону України «Про об'єднання громадян» (постанова ВР № 2461-12 від 16.06.1992 року) і діяльність садівничого товариства жодним чином не виходить за рамки Статуту та Закону на підставі якого створене.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що статутом садівничого товариства не передбачено надання письмових та будь-яких відповідей стороннім особам стосовно діяльності садівничого товариства. Разом з тим, суд звертав увагу на те, що запити ОСОБА_2 належним чином зареєстровані в журналі реєстрації заяв та відповіді на них вона отримала, як і отримувала ряд довідок щодо наявності у її родини матеріальної заборгованості перед товариством та відсутність вільних ділянок у товаристві. Та вважав, що позивачем не доведено та належними доказами не обґрунтовані підстави щодо можливості задоволення її позовних вимог, а всі її посилання спрямовані на з'ясування сімейних відносин, адже позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у період часу з жовтня 2009 по березень 2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з письмовими зверненнями, щодо отримання певної інформації.

Як зазначала позивач, деякі заяви нею направлялись поштою, а деякі особисто керівництву відповідача, у тому числі і в ході засідання правління.

Матеріалами справи, доказами наданими позивачем та поясненнями сторін доведено, що відповідачем було отримано наступні заяви:

-від 07.05.2016 року, подану на засіданні правлінняСадівничого товариства «Дніпро-2» - «Про підроблення мого підпису у протоколі голосування, надання завірених копій документів крадіжок майна садоводів, встановлення особи ОСОБА_4.»;

-заяви від 28.05.2016 року, які зареєстровані в «Книзі реєстрації листів, довідок по Садівничому товариству «Дніпро-2», розпочату 26.09.2009 року» за №№ 27, 28, 29, 30, 31, 32 (а.с.69): «Про ознайомлення зі статутом Садівничого товариства «Дніпро-2», отримання його копії»; «Щодо розміру членських внесків та їх витрат»; «Щодо діяльності Садівничого товариства «Дніпро-2», отримання списку вільних ділянок»; «Щодо оприлюднення рішення загальних Зборів членів садівничого Товариства від 21.05.2016 року».

Відповідач - в особі голови правління не заперечував того факту, що ними отримувались лише ті звернення, які є зареєстрованими у відповідній Книзі реєстрації, також, представник відповідача зазначав, що на зазначені заяви відповіді надавались шляхом здійснення відмітки - резолюції на самому тексті заяви. Крім того, представник відповідача підтвердив, що під час засідання правління 07.05.2016 року позивачем було надано письмову заяву, про що є відповідний запис у протоколі і на зазначену заяву було надано усну відповідь.

Інших заяв на адресу відповідача з боку позивача не надходило. Також, представник відповідача зауважив, що Статутом Садівничого товариства «Дніпро-2» не передбачено надання письмових відповідей.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог не врахував, що зазначені правовідносини регулюються Законом України «Про звернення громадян».

Так, статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обовязки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Виходячи з викладеного, колегія вважає, що відносини між сторонами мають регулюватись саме вимогами Закону України «Про звернення громадян», а заяви позивача підлягає розгляду у строки, визначені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія вважає, що, в ході розгляду справи є доведеним отримання відповідачем заяв позивача від 28.05.2016 року, які зареєстровані в «Книзі реєстрації листів, довідок по Садівничому товариству «Дніпро-2», розпочату 26.09.2009 року», за №№ 27, 28, 29, 30, 31, 32. Факт прийняття відповідачем заяви позивача від 07.05.2016 року поданої на засіданні правлінняСадівничого товариства «Дніпро-2» - «Про підроблення мого підпису у протоколі голосування, надання завірених копій документів крадіжок майна садоводів, встановлення особи ОСОБА_4.» визнається, а тому реєстрація зазначеної заяви у 2017 році не має правового значення для відновлення права позивача, оскільки не заперечується відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія також вважає, що розгляд отриманих відповідачем заяв позивача від 28.05.2016 року та від 07.05.2016 року відбувся з порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян».

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, керуючись положеннями ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення.

Тому, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині вимог щодо зобов»язання Садівниче товариство «Дніпро-2» у термін передбачений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» розглянути та надати письмові відповіді ОСОБА_2 на її заяви від 28.05.2016 року, які зареєстровані в «Книзі реєстрації листів, довідок по Садівничому товариству «Дніпро-2», розпочату 26.09.2009 року», за №№ 27, 28, 29, 30, 31, 32, а також на її звернення від 07.05.2016 року, а у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Зобов»язати Садівниче товариство «Дніпро-2» у термін передбачений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» розглянути та надати письмові відповіді ОСОБА_2 на її заяви від 28.05.2016 року, які зареєстровані в «Книзі реєстрації листів, довідок по Садівничому товариству «Дніпро-2», розпочату 26.09.2009 року», за №№ 27, 28, 29, 30, 31, 32, а також на її звернення від 07.05.2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко