Провадження № 2/742/23/17
Єдиний унікальний № 742/3309/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Рябота В.І.,

при секретарі Здоровець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до Переволочнянської сільської ради Прилуцького району, представник відповідача ОСОБА_3, про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Як зазначає позивач з квітня 2004 року він працював на посаді художнього керівника Переволочнянського сільського будинку культури і розпорядженням сільського голови від 12 травня 2016 року, на підставі рішення сьомої сесії сільської ради від 14 квітня 2016 року, його було звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність займаній посаді. Вважаючи своє звільнення незаконним та мотивуючи тим, що трудову книжку йому підкинули лише 20 жовтня 2016 року, позивач і просить суд визнати незаконним розпорядження сільського голови про його звільнення з посади, поновити його на посаді художнього керівника, стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та понесені ним витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, які відповідач та його представник не визнали в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4, секретар та депутат сільської ради, пояснила суду, що позивача з роботи було звільнено на підставі рішення сьомої сесії сільської ради від 14 квітня 2016 року через невідповідність займаній посаді, оскільки він належним чином не займається своїми обовязками, і підтвердженням цьому є те, що очолюваний ним колектив вже давно нікуди не запрошують, і на даний час в будинку культури створено інший колектив художньої самодіяльності, який вже отримує нагороди. Позивач має вже поважний вік і тому не встигає за вимогами часу. Що стосується обізнаності позивача про його звільнення, то вона особисто, рекомендованим листом, повідомляла позивача про його звільнення, і даний лист позивач отримав ще14 травня 2016 року, а тому вона вважає, що вимоги позивача безпідставні. Крім того свідок повідомила, що трудову книжку позивач отримав ще у січні 2010 року, про що було складено відповідний акт, і після цього, не зважаючи на її неодноразові усні звернення про необхідність повернути трудову книжку до сільради, позивач не реагував і книжку не повертав, тобто весь цей час книжка перебувала на руках у позивача, а саме тому вони і не мали змоги внести відповідні записи.

Свідок ОСОБА_5, депутат сільської ради, в судовому засіданні підтвердила, що дійсно рішенням сесії сільської ради було визнано, що позивач не відповідає займаній посаді художнього керівника будинку культури, а також підтвердила факт вручення позивачу рекомендованого листа 14 травня 2016 року.

Свідок ОСОБА_6, директор Переволочнянського сільського будинку культури та депутат сільської ради, пояснила суду, що в звязку з тим, що позивач неналежним чином виконував свої посадові обовязки, вона, як депутат сільської ради, внесла пропозицію на розгляд сесій про невідповідність позивача займаній посаді, і таке рішення було прийнято. Вона неодноразово робила усні зауваження позивачу, але він на них не реагував. З його особистою справою та трудовою книжкою вона не знайомилася. Вважає, що позивача звільнено законно.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінюючи дані доказів сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з таких підстав:

Як вбачається з пояснень позивача він кожні три роки проходить відповідну атестацію, і останній раз проходив її в 2013 роки та ніяких зауважень не мав, і даний факт підтверджується довідкою відділу культури Прилуцької райдержадміністрації ( а.с. 4 ), що підтверджує належну кваліфікацію позивача.

Як вбачається з матеріалів справи позивача звільнено з посади художнього керівника за п. 2 ст. 40 КЗпП України, тобто в звязку з виявленням невідповідності займаній посаді, проте визначення рівня професійності художнього керівника будинку культури не відноситься до компетенції сесії сільської ради, оскільки належну оцінку професійного рівня такого керівника може надати лише спеціальна кваліфікаційно-атестаційна комісія, а не звичайні депутати сільської ради, яки не мають відповідної освіти та кваліфікації, а тому суд вважає, що рішення сьомої сесії сільської ради від 14 квітня 2016 року про визнання позивача невідповідним займаній посаді художнього керівника будинку культури є незаконним, а відповідно є незаконним і розпорядження сільського голови про звільнення позивача з роботи.

Суд не може прийняти до уваги пояснення відповідача та його представника, що трудова книжка зберігалася у позивача з 2010 року, а тому вони не мали змоги внести до неї відповідні записи, оскільки згідно чинного законодавства робота без трудової книжки заборонена, а в даному випадку виходить, що позивач понад шість років працював без трудової книжки, тобто, оскільки керівництво сільради знало, що у них відсутня трудова книжка позивача, то вони зобовязані були офіційно витребувати її у позивача, або взагалі виписати нову, чого фактично не було зроблено, а тому суд вважає, що трудова книжка таки перебувала в сільраді, але чому не були зроблені відповідні записи пояснити не можливо. Суд також критично відноситься до наданого відповідачем акту про видачу позивачу трудової книжки від 20 січня 2010 року, оскільки в даному акті відсутній підпис самого позивача, а тому не можливо встановити, чи дійсно даний акт було складено в зазначену дату, чи пізніше ( а.с. 42 ). Також у суду виникає сумнів щодо достовірності журналу обліку трудових книжок, оскільки він начебто заведений 18 листопада 2010 року, що вказує на те, що в сільраді достовірно було відомо про відсутність трудової книжки позивача, але знову ж таки ніяких дій по її поверненню чи то видачі нової книжки протягом майже шести років не приймалося.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що вимоги про визнання незаконними розпорядження сільського голови та поновлення позивача на роботі підлягають до задоволення.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу, які також підлягають до задоволення. Згідно наданого позивачем розрахунку сума середнього заробітну станом на 2 листопада 2016 року становить 8700 грн. за 175 днів, тобто з розрахунку 49 грн.71…коп.. в день, з 2 листопада по день розгляду справи пройшло ще 71 день, а тому сума середнього заробітку, без врахування пені та відсотків, збільшується на 3 529 грн. 71 коп. і загальна сума середнього заробітку складає 14 184 грн. 84 коп.,яка і підлягає до стягнення.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Переволочнянської сільської ради Прилуцького району про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу З А Д О В О Л Ь Н И Т И.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Переволочнянської сільської ради Прилуцького району № 11 від 12 травня 2016 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади художнього керівника Переволочнянського сільського будинку культури та поновити ОСОБА_1 на посади художнього керівника Переволочнянського сільського будинку культури.

Стягнути з Переволочнянської сільської ради Прилуцького району на користь ОСОБА_1 14 184 грн. 84 коп. суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2 900 грн. в відшкодування витрат на правову допомогу, тобто усього 17 084 грн. 84 коп..

Стягнути з Переволочнянської сільської ради Прилуцького району на користь держави 1600 грн. судового збору.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення суми середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: