У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю Панчук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Рівненського міського суду від 10 січня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Індустріалбанк" до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 10 січня 2014 року позов публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" до ОСОБА_2, тр11012017етя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, виданий Корецьким РВ УМВС України в Рівненській області 04.08.2003 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" (, місцезнаходження - 33014, Україна, м. Рівне, вул. Княгині Ольги, 15 ) суму заборгованості за договором кредитним № ККА/0800/26/07 від 15.01.2001 року у розмірі 26 236,86 (двадцять шість тисяч двісті тридцять шість) гривня, 86 коп., що становить еквівалент 3 282,48 дол. США по курсу НБУ на 30.10.2013р.

Стягнуто із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, виданий Корецьким РВ УМВС України в Рівненській області 04.08.2003 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" (, місцезнаходження - 33014, Україна, м. Рівне, вул. Княгині Ольги, 15) витрати по справі в розмірі 262 (двісті шістдесят дві) грн. 37 коп. судовий збір.

У поданій на вказане заочне рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликалася на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що в даному випадку суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, а саме ст.60, ч.1 ст. 61, ч.4 ст. 65 Сімейного кодексу України та взагалі не врахував вимоги Цивільного кодексу України, що регламентують форму укладення кредитного договору, не врахував, що другий із подружжя не є фінансовим поручителем та не може відповідати всім своїм майном, в тому числі і тим, що належить на праві особистої власності.

Звертала увагу на те, що відповідач не несе солідарну відповідальність за кредитним договором №ККА/0800/26/07, оскільки вона його не підписувала..

Доводила, що судом першої інстанції не було враховано, що 15.01.2007 року подружжям отримано у спільну сумісну власність автомобіль ВАЗ-21043 2006 року випуску. Кредитні кошти не видавалися особисто на руки ОСОБА_3, а відразу перераховувалися на розрахунковий рахунок ДП «Автоінвестстрой-Рівне» з призначенням платежу повна оплата за автомобіль ВАЗ-21043-20 2006 року випуску ОСОБА_3, що слідує з розпорядження відділу бухгалтерського обліку та звітності ПАТ «Індустріалбанк» від 15.01.2007 року. Іншого майна подружжям за кредитні кошти не придбавалось. Відтак дружина може відповідати лише майном отриманим у спільну сумісну власність, а не будь-яким іншим майном, що є її особистою приватною власністю. Отже, в силу вимог Сімейного кодексу України та правовідносин, що склалися, другий з подружжя не є фінансовим поручителем та не може відповідати всім своїм майном, в тому числі і тим, що є особистою приватною власністю.

З цих підстав просила заочне рішення Рівненського міського суду від 10 січня 2014 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові ПАТ «Індустріалбанк» відмовити.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, завчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явилася і причин неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

Представник банку Панчук Н.Г. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Індустріалбанк» суд першої інстанції виходив з того, що за умовами кредитного договору, метою отримання ОСОБА_3 коштів у кредит було використання їх у споживчих цілях, в інтересах сім'ї, для придбання автомобіля, а тому боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть солідарно, як позичальник, так і відповідачка, а не тільки той із них, хто підписав кредитний договір. Крім того, ОСОБА_2 давала нотаріально посвідчену згоду на отримання її чоловіком ОСОБА_3 кредиту на споживчі цілі для придбання автомобіля.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2007 р. між АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК" та ОСОБА_3, був укладений договір кредитний № ККА/0800/26/07року за умовами якого, банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 7 128,00 (сім тисячі сто двадцять вісім дол. США,00 центів) доларів США зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами, на строк з 15 січня 2007 року по 14 січня 2013 р. включно, на придбання автотранспортного засобу. Цільове призначення коштів - купівля автомобіля марки ВАЗ-21043, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Отримані кредитні кошти позичальником ОСОБА_3 від 15.01.2006 року були направлені з використанням національної валюти на оплату автомобіля марки «ВАЗ-21043» 2006 року випуску згідно договору купівлі-продажу, що підтверджується банківськими документами.

Оскільки умови кредитного договору ОСОБА_3 не виконувались, то за позовом банку, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01.03.2010 року, з нього було стягнуто борг в сумі 42 521,63 грн. За рахунок продажу заставного автомобіля марки ВАЗ-21043, 2006 року випуску, з прилюдних торгів в процесі виконавчого провадження, частина боргу боржника була погашена.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання суми заборгованості і від солідарних боржників.

Згідно ст. 541, ч. 1, ч. 2 ст. 543 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Укладення кредитного договору № ККА/0800/26/07 від 15.01.2007 року в інтересах сім'ї підтверджується нотаріально завіреною згодою відповідача від 15.01.2007 року, про надання згоди чоловіку на отримання кредиту та передачу в заставу рухомого майна, що є об'єктом спільної сумісної власності (а.с. 12).

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

Судом установлено, що за кошти, одержані ОСОБА_3 за укладеним в шлюбі кредитним договором з Банком було придбано автомобіль.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначений кредитний договір створив обов'язки щодо повернення кредиту і для ОСОБА_2

Оскільки рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. п.1 ч.1 ст.307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 10 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: : С.В. Боймиструк

Судді С.О.Гордійчук

Н.М.Ковальчук