АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Управління житлово-комунального господарства та будівництва Дніпровської районної адміністрації в м. Києві про приведення приміщення у попередній стан,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3та просив зобов'язати відповідачів демонтувати самовільно встановлені двері в загальному коридорі дев'ятого поверху житлового будинку АДРЕСА_1, а також самовільно збудовані стіни та привести приміщення у попередній стан відповідно до проектної документації.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.07.2016 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність обставин справи викладених в рішенні. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відповідачі, як користувачі квартири самовільно перегородили частину загального коридору без відповідних дозвільних документів та зберігають у створеному приміщенні свої речі.

Cторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Справа № 755/4899/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1612/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Марцинкевич В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 40/100 частини комунальної квартири АДРЕСА_1, яка розташована на 9 поверсі 16 поверхового будинку та складається з двох кімнат жилою площею 29,0 кв.м., загальна площа квартири 46,6 кв.м. відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.12.2003 (а. с. 5). В іншій частині квартирі проживає ОСОБА_2, як співвласник разом зі своєю сім'єю. Позивач, зазначає, що відповідачі незаконно встановили двері з перегородкою в приміщенні загального коридору 9 поверху ліфтового холу без відповідних дозвільних документів. ОСОБА_1, у зв'язку з даною обставиною звертався до адміністрації ЖЕО в 2010 році та до районної адміністрації Дніпровського району в 2011 році, однак відповіді не було отримано (а. с. 7-8). Враховуючи вищевикладене позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Згідно з ст. 100 ЖК України виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Відповідно до ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлового комунального господарства № 76 від 17.05.2005, передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.4.4 Правил переобладнання і перепланування у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів не допускається.

Згідно з пунктом 1.4.6. Правил власник жилого приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), яке передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку, допускається за наявності відповідного на це дозволу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-який доказ незалежно від його зовнішньої авторитетності або неавторитетності суд може прийняти або відкинути, якщо об'єктивний зміст доказу відповідає фактичним обставинам справи. Навіть висновок експерта не є обов'язковим для суду і оцінюється ним за загальними правилами оцінки всіх доказів (ст. 60 ЦПК України). Крім того, вищевказаний висновок експерта не містить чіткого висновку.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про те, що при проведенні відповідачами перепланування у квартирі не дотримано санітарно-технічних вимог та правил експлуатації будинку. Не було надано і доказів, які б свідчили про порушення зазначеними змінами прав власників інших квартир, обмеження їхніх прав на користування квартирами.

Крім того, відповідно до технічного паспорту на квартиру, який міститься в матеріалах справи до схеми квартири рукою докреслені приміщення, що позбавляє можливість встановити справжність вищезгаданого документу.

За наведених обставин, вимоги ОСОБА_1 є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про поверховість розгляду вказаної справи судом першої інстанції, враховуючі вищезгадані обставини, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк