У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 24 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 65432,09 швейцарських франків для оплати пайової участі у будівництві житла з кінцевою датою погашення 29 грудня 2020 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 29 березня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 51 169.18 швейцарських франків, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 38 850 швейцарських франків; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 12319.18 швейцарських франків; заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредитних кошті - 685 523 грн 75 коп.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути заборгованість за договором кредиту у сумі 51 169,18 швейцарських франків та пеню за прострочення сплати кредиту та процентів у розмірі 685 523,75 грн.

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживачів та визнання договору та рахунку для зарахування кредиту недійсним, посилаючись на те, що банк уклав кредитний договір про надання кредиту у швейцарських франках, але протиправно надав кредит у національній валюті у розмірі 265 000 грн та скоїв кримінальне правопорушення по легалізації швейцарських франків, здобутих злочинним шляхом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір від 24 травня 2007 року № 7607С29, що укладений між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким задоволено частково позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 74 540 грн 60 коп. заборгованості по тілу кредиту, 106 560 грн 91 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом та 75 000 грн пені за порушення строків погашення процентів та платежів за кредитним договором, а всього 256 101 грн 52 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 24 травня 2007 року сторони уклали договір про надання ОСОБА_1 кревних коштів в сумі 65 432.09 швейцарських франків, що становить 265 000 грн на оплату пайової участі у будівництві житла - трикімнатної квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_1, строком до 29 грудня 2020 року, зі сплатою за користування кредитними коштами не менше 10,24% річних.

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було перераховано 265 000 грн для інвестування коштів у будівництво квартири і у 2008 році ОСОБА_1 оформив право власності на трикімнатну квартиру.

На виконання умов укладеного договору ОСОБА_1 до квітня 2013 року сплачував кошти в погашення кредиту.

Згідно наданого ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» розрахунку станом на 29 березня 2016 року загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором складає 51 169.18 швейцарських франків, з яких заборгованості за кредитом в сумі 38 850 швейцарських франків; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 12319.18 швейцарських франків; заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредитних кошті - 685 523 грн 75 коп.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та частково задовольняючи позові вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», апеляційний суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що підстав, для визнання кредитного договору недійсним, немає, так як надання кредиту у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України; спірний договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі (ст. 3, 627, 628 ЦК України); ОСОБА_1 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; відповідач зазначив у договорі усі необхідні умови щодо предмета договору, порядок видачі і повернення кредитного ресурсу, нарахування і сплати відсотків, порядок дострокового погашення кредиту, умови забезпечення кредиту, відповідальність позичальника.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України», апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що між сторонами виникли відносини з договору кредиту (ст. 1054 ЦК України), які не виконані боржником, оскільки ним не погашено заборгованість, що виникла станом на 29 березня 2016 року, чим порушено умови договору, в зв'язку з чим підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором, а розмір пені відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню, зважаючи на очевидну невідповідність розміру пені, нарахованої позивачем, розміру збитків, які він поніс.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
І.М. Завгородня
О.В. Попович