Справа №577/3858/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кущенко М.Ф.
Номер провадження 22-ц/788/42/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду Сумської області справу за апеляційними скаргами Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та Державного підприємства «СЕТАМ» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «РТВ-СЕРВІС», Публічне акціонерне товариство « Райффайзен Банк Аваль » про визнання незаконними дій щодо реалізації нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом в якому просив визнати незаконними дії Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та Державного підприємства « СЕТАМ » ( далі - Відділ та ДП ) щодо реалізації з електронних торгів частини магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 133 кв.м., розташованого на АДРЕСА_1, зобов'язавши відповідачів припинити його подальшу реалізацію.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до Відділу та ДП в частині вимог щодо зобов'язання відповідачів припинити реалізацію 26/100 частини нерухомого майна залишено без розгляду на підставі п. 5) ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Відділу та ДП про визнання незаконними дій щодо реалізації частини нерухомого майна задоволено частково.

Визнано незаконними дії Відділу з виставлення на реалізацію з електронних торгів частини магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" площею 133 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

В частині позовних вимог до ДП відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Відділ, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального права, просить рішення скасувати, постановити ухвалу про закриття провадження у справі за п. 1) ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Вказує на те, що згідно інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно будівля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» належить на праві власності боржнику - ТОВ фірма « РТВ - Сервіс » ( далі - ТОВ ), має загальну площу 504 кв.м., в тому числі і спірна частина, площею 133 кв.м. Зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів ( в редакції, яка діяла на час проведення торгів ), ані державний виконавець, ані ДП не були наділені повноваженнями вносити зміни до інформації про лот після передачі його на реалізацію.

З урахуванням того, що позивач не є стороною виконавчого провадження, ним, на думку апелянта, дії державного виконавця можуть бути оскаржені виключно в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі відповідач - ДП також посилається на необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує на те, що державним виконавцем було встановлено, що будівля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» належить на праві власності боржнику - ТОВ, має загальну площу 504 кв.м., в тому числі і спірна частина, площею 133 кв.м. Зазначає, що Законом України «Про іпотеку» передбачено, що частина об»єкту нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об»єкт нерухомості. Прибудова площею 133 кв.м. приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації на неї права власності як на окремий об»єкт нерухомості, прибудова є приналежністю гловної речі, пов»язана з нею спільним призначенням.

Відтак дії з реалізації спірного майна відповідач вважає вірними.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ДП сторонами не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали господарської справи №920/807/14 господарського суду Сумської області, матеріали цивільної справи №577/2822/16-ц провадження №2-577/985/16 Конотопського міськрайонного суду Сумської області, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДП підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Відділу підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що хоча рішенням Конотопського міськрайонного суду від 08.08.2016 р. і було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні вимог позову до ТОВ, Конотопського МБТІ про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності ТОВ на 26/100 частину вказаного магазину, проте встановлено, що вказана прибудова не прийнята до експлуатації і свідоцтво про право власності на неї не видавалося, а примітка в реєстраційному витязі свідчить про відсутність реєстрації права власності на недобудовану будівлю.

З урахуванням цього, суд прийшов до висновку про неправомірність виставлення магазину на торги без зазначення, що вказана частина магазину не прийнята в експлуатацію.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, спір виник з приводу реалізації з електронних торгів частини магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », площею 133 кв.м., розташованого на АДРЕСА_1 Позивач просив суд зобов'язати відповідачів припинити її подальшу реалізацію.

Згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06 червня 2007 року ТОВ придбало в ЗАТ « Госпрозахунок-Трейд » будівлю магазину« ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходить під АДРЕСА_1 площею 399,4 кв.м. ( а.с. 20 ).

07 березня 2008 року вказане нежитлове приміщення в рахунок забезпечення виконання ТОВ свого зобов'язання за кредитними договорами №012/110/122 від 06 березня 2008 року №010/110/123 від 06 березня 2008 року передано в іпотеку ПАТ « Райффайзен Банк Аваль » ( а.с. 26-27 ).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2011 року затверджено мирову угоду між ПАТ « Райффайзен Банк Аваль », ТОВ та ОСОБА_5

23 вересня 2011 року судом для примусового виконання даної ухвали видано виконавчий лист ( а.с. 31-33 ).

02 вересня 2016 року опубліковано повідомлення про проведення електронних торгів будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 504, 5 кв.м. ( а.с. 18 ).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_3 посилався на те, що проведення електронних торгів з реалізації спірного нежитлового приміщення, загальною площею 504,5 кв.м. позбавить його права власності на 133 кв.м. прибудови, яка була здійснена за його рахунок та не належить боржнику у виконавчому провадженні ( ТОВ ).

Можливість захисту своїх майнових прав позивач обгрунтовував належним виконанням ним умов укладеного з ТОВ інвестиційного договору на будівництво. Отже, даний спір виник з цивільних відносин. Відтак, доводи апеляційної скарги відділу в тій частині, що позивач не є стороною виконавчого провадження та дії державного виконавця може оскаржити лише в порядку адміністративного судочинства, є помилковими.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу №200149 проведення електронних торгів від 24 вересня 2016 року, електронні торги з реалізації будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відбулись у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів ( а.с. 47 ).

26 вересня 2016 року Відділом на адресу Сумській філії ДП направлено лист про зняття з реалізації лоту №169640 ( будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ), у зв'язку з закінченням терміну реалізації ( а.с. 46 ).

Отже, з урахуванням того, що спірне нерухому майно знято з реалізації та на час ухвалення оскаржуваного рішення ( 04 листопада 2016 року ), обставини, на які посилався ОСОБА_3 як на підставу позову, перестали існувати.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 24 листопада 2016 року у справі було задоволено апеляційну скаргу Відділу, а ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 вересня 2016 року про забезпечення позову в даній справі скасовано та відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 06 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 26/100 частин магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - прибудови площею 133 кв.м. відмовлено ( а.с. 25-36 ). По цій справі, суд встановив, що позивач виконав свої зобов»язання перед ТОВ щодо інвестування торгово-складського комплексу за адресою : АДРЕСА_1. Більше того, позивачем було сплачено надлишок коштів, які суд і стягнув на користь позивача. Проте вимоги ФОП ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 26/100 частин магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - прибудови площею 133 кв.м. суд відхилив з огляду на положення інвестиційного договору, норми ст. 331 ЦК України та тієї обставини, що спірне майно так і не було введено в експлуатацію.

В той же час, рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2016 року, яке також набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ, Конотопського МБТІ про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності ТОВ на 26/100 частин магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» відмовлено за необґрунтованістю ( а.с. 42 ). Суд, відмовляючи в позові, виходив з того, що запис про реєстрацію права власності ТОВ на нежитлове приміщення, загальною площею 504,5 кв.м. було зроблено ще у жовтні 2008 року, про що позивач не міг не знати. Проте інвестиційний договір позивачем, який на той час був фізичною особою-підприємцем, укладено лише 01.06.2009 року.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що :

державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( ч. 1 ст. 2 );

державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій ( ч. 1 ст. 12 );

відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом ( ч. 5 ст. 12 ); .

записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду ( ч. 1 ст. 26 ).

Колегією суддів встановлено також, що Відділом витребувалася інформаційна довідка з Реєстру права власності на нерухоме майно, з якої вбачається, що будівля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» належить на праві власності саме боржнику - ТОВ. Приміщення має загальну площу 504 кв.м., в тому числі і спірна частина, площею 133 кв.м. ( а.с. 53, 99-100, 127 ).

В матеріалах господарської справи №920/807/14 господарського суду Сумської області та цивільної справи №577/2822/16-ц провадження №2-577/985/16 Конотопського міськрайонного суду Сумської області також маються кілька витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно за 2008-2009 роки ( т. 1, а.с. 74-77 вказаної справи ). Зокрема, згідно цих витягів, починаючи з 08.10.2008 року ТОВ на праві власності належить будівля вищезгаданого магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 504,5 кв.м., тобто, включаючи і прибудову площею 133 кв.м.

Виходячи з викладеного, слід погодитися з доводами апеляційних скарг в тій частині, що зміни до Державного реєстру прав не внесено, а отже інформація про те, що будівля магазину належить ТОВ, є достовірною.

Протилежного позивачем не доведено.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати і наступне.

За змістом ст.ст. 610-611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Сумської області від 06 жовтня 2014 року встановлено, що ФОП ОСОБА_3 виконав свої зобов»язання перед ТОВ щодо інвестування торгово-складського комплексу, позивачем було сплачено надлишок коштів, які суд і стягнув на його користь.

Розділом 6 інвестиційного договору також передбачено порядок вирішення спорів між позивачем та ТОВ при порушенні умов договору.

Позивач не є стороною виконавчого провадження, в межах якого проводилася реалізація спірного майна.

Отже, виходячи зі встановлених обставин, положень чинного законодавство та умов інвестиційного договору, колегія суддів вважає помилковими висновки суду щодо можливості захисту прав позивача у запропонований ним спосіб та наявності у позивача права вимагати визнання незаконними дій відповідачів по справі щодо виставлення на реалізацію з електронних торгів частини магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" площею 133 кв.м.

У разі невиконання умов інвестиційного договору з боку ТОВ, позивач не позбавлений можливості захистити свої права, як інвестора ( сторони договору ), у інший спосіб.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Наведені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи та, згідно з положеннями пунктів 2) - 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за їх безпідставністю.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги Відділу, з ОСОБА_3 на користь Головного територіального управління юстиції у Сумській області ( юридичної особи, яка провела оплату судового збору за підпорядкований підрозділ ) необхідно стягнути 303 грн. 16 коп. судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Окрім того, з ОСОБА_3 на користь ДП необхідно стягнути 606 грн. 32 коп. судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «СЕТАМ» задовольнити, а апеляційну скаргу Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання незаконними дій щодо реалізації частини магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 133 кв.м., розташованого на АДРЕСА_1, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Головного територіального управління юстиції у Сумській області 303 гривні 16 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного підприємства «СЕТАМ» 606 гривень 32 копійки за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :