РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi суддi Кучиної Н.Г.,

з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,

представника позивача адвоката Грозіка І.І.,

pозглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному спpаву за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державна іпотечна установа про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якому просить поділити квартиру АДРЕСА_1, яка перебуває у іпотеці АКБ «Форум».

В судовому засіданні представник позивача адвокат Грозік І.І. позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав повністю та просить суд поділити майно, набуте сторонами за час шлюбу, а саме: визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 27,4 кв. м., загальною площею 42,3 кв. м., поклавши на неї обов'язок ОСОБА_4 відповідно до іпотечного договору № 0001/07/16-Ш/8-1 від 23 липня 2007 року укладеного з Акціонерним комерції банком «Форум».

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, подав суду заяву про визнання позову.

Представник Державної іпотечної установи в судове засідання не прибув, по невідомій суду причині, заперечень на позов не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги заяву відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є доведеними, а позов підлягає до задоволення.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 25 вересня 2004 року, який був розірваний 7 лютого 2011 року.

За час шлюбу ними було набуто квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 27,4 кв. м. та загальною площею 42,3 кв. м.

Спірна квартира була придбана на ім'я відповідача за договором купівлі-продажу від 23 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А.

Однак, квартира була частково придбана за рахунок кредитних коштів в розмірі 141960 гривень і залишок боргу за іпотечним кредитом на даний час становить 96612 гривень.

Залишок несплачених банку кредитних коштів є боргом, який також підлягає поділу, що узгоджується із позицією Верховного Суду України, відображеною у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, де вказано, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України визнано право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи вимоги ст.60 СК України та положення ст.61 СК України щодо об'єктів права спільної сумісної власності, суд визнає, що спірне майно є об'єктом права спільної сумісної власності сторін як подружжя.

Згідно ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і при цьому вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до положень ст.70 СК України, ст.370 ЦК України частки позивача та відповідача у спірному майні є рівними і становлять по 1/2 частині кожного.

Однак, з врахуванням часткового придбання квартири з залученням кредитних коштів, та не повернення їх установі банку відповідно до встановленого графіку, а також те, що позивач згідна погасити всю заборгованість за кредитом, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності і на ? частину квартири, що належить відповідачу.

Відповідно до ст. 528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам. Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні.

Стаття 23 Закону України Про іпотеку» від 05 червня 2003 р. № 898-ІУ «передбачає, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

З вищевикладеного слідує, що права Державної іпотечної установи, відповідно до іпотечного договору № 0001/07/16-Ш/8-1 від 23 липня 2007 року, в даному випадку, порушені не будуть, оскільки їх виконувати замість ОСОБА_4 буде ОСОБА_3

На підставі ст. 60, ст. 61, ст.ст. 69-71, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України, ст.368, ст. 372,528 ЦК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державна іпотечна установа про поділ майна подружжя задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,3 кв. м., житловою площею 27,4 кв. м.

Покласти на ОСОБА_3 невиконані зобов'язання ОСОБА_4, відповідно до іпотечного договору № 0001/07/16-Ш/8-1 від 23 липня 2007 року, укладеного з Акціонерним комерційним банком «Форум».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя