Справа № 368/1201/16-ц
Рішення

Іменем України

"10" січня 2017 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі головуючого судді Кириченка В.І., при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обґрунтувала позов тим, що згідно виконавчого листа від 15.05.2016 року, виданого Кагарлицьким районним судом Київської області на підставі рішення суду , прийнятого у справі №368/389/14 відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів доходу , але не менше 30 відсотків неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину щомісячно і до повноліття.

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по аліментах Відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського РУЮ Київської області №741 від 26.08.2016 року заборгованість відповідача по аліментах станом на 25.05.2016 року становить 13946,20 грн. і вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.194 СК України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник пояснили, що позов не визнається, так як на час розгляду справи відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Судом встановлено слідуюче.

Згідно виконавчого листа від 15.05.2016 року, виданого Кагарлицьким районним судом Київської області на підставі рішення суду , прийнятого у справі №368/389/14 відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів доходу , але не менше 30 відсотків неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину щомісячно і до повноліття.

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по аліментах Відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського РУЮ Київської області №741 від 26.08.2016 року заборгованість відповідача по аліментах станом на 25.05.2016 року становить 13946,20 грн.

Стаття 194 СК України передбачає слідуюче:

1. Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

2. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

3. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

4. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

5. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом. Стаття 194 СК України не містить правових підстав для стягнення заборгованості за аліментами, встановлених на підставі рішення суду, виконавчий лист за яким був звернений до примусового виконання .

Таких підстав для стягнення в судовому порядку заборгованості за аліментами не містять і інші норми Сімейного кодексу України або ж інший акт цивільного законодавства України.

На підставі судового рішення вже стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Виконавчий лист був звернений до виконання, відкрито виконавче провадження і державним виконавцем здійснено розрахунок та нарахування відповідачу заборгованості за виконавчим документом, який виданий на підставі рішення суду, яким такі аліменти вже стягнуто.

Фактично позивач просить про подвійне стягнення грошових коштів за аліментами.

В той же час, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок стягнення аліментів та у відповідності до якої саме державний виконавець визначає розмір заборгованості та у разі наявності якої понад три місяці, звертає стягнення на майно боржника. Тому, за відсутності спеціальної норми щодо можливості стягнення заборгованості за аліментами, положення ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» прямо вказує на необхідність державному виконавцю вчиняти виконавчі дії щодо нарахування та стягнення аліментів в примусовому порядку і одночасно не встановлює підстав для стягнення такої заборгованості в судовому порядку в межах строку, передбаченого законом для стягнення аліментів

У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відсутність відповідної норми закону щодо стягнення заборгованості за аліментами, які встановлені судовим рішенням, прямо пов'язано з відсутністю підстав для звернення до суду з позовом, що випливає з положення ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, оскільки право чи інтерес позивача, який є стягувачем аліментів, не порушено.

Крім того, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює механізм вирішення питання за наявності спору щодо визначення державним виконавцем боргу за аліментами, а саме у випадку наявності спору щодо визначеної державним виконавцем заборгованості із сплати аліментів, він вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

При таких обставинах, з підстав викладених вище випливає, що у випадку відсутності спору між стягувачем та боржником щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, вимоги щодо стягнення такої заборгованості в судовому порядку не підлягають розгляду, а обчислюється та нараховується державним виконавцем і стягується в подальшому ним в примусовому порядку шляхом звернення стягнення на майно боржника. У випадку наявності спору між боржником і стягнувачем щодо визначення державним виконавцем суми боргу за аліментами, і як наслідок порушення прав чи інтересів однієї із сторін, така заінтересована особа мала б право звернутися до суду з вимогами про визначення заборгованості із сплати аліментів, оскільки існував би спір про право.

Тому відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 15 ЦК України, ст. 194 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд,-

вирішив :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.223 ЦПК України.

Суддя: В.І. Кириченко