Справа № 500/5383/13-ц
Провадження № 6/500/158/17
УХВАЛА

07 грудня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, посилаючись на те, що на виконанні Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження №53984413 з виконання виконавчого листа №500/5383/13-6-ц, виданого 28.02.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 22939,91 грн.

Державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області 19.05.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або винесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Боржник у наданий державним виконавцем строк боргові зобовязання не погасив, декларацію не надав.

З огляду на те, що боржник має заборгованість за виконавчим документом у розмірі 22939,91 грн., який знаходяться на примусовому виконанні у Ізмаїльському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, крім того, виконавчий збір у розмірі 2293,99 грн., державний виконавець просить заборонити боржнику виїзд за кордон України до повного погашення заборгованості.

В судове засідання державний виконавець не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року у редакції від 10.12.2015 року, п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, ч.1 ст.377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частина 1 ст.377-1 ЦПК України передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обовязково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобовязань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують одержання ОСОБА_2 усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні.

Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним рішенням та відсутності відповідних доказів не свідчить про наявність у боржника паспорту і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Окрім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Наявність відповідей Пенсійного фонду України № від 22.05.2017 року, № від 22.05.2017 року, № від 19.05.2017 року, № від 19.05.2017 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.11.2017 року №104978736, відповіді на запит МВС України, повідомлення ПАТ КП «ПриватБанк» від 04.07.2017 року №20.1.0.0.0/7-20170630/5513, повідомлення АБ «Південний» від 12.06.2017 року №232-31507БТ, довідки міськрайонного управління і Ізмаїльському районі та місті ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Одеській області від 03.11.2017 року №3063/126-17 та акту державного виконавця від 18.10.2017 року про відсутність рухомого чи нерухомого майна у боржника на підставі права власності та джерел доходів, в якому відсутній підпис ОСОБА_2 не можуть свідчити про те, що державним виконавцем виконано всі необхідні заходи для примусового виконання вимог, які прямо передбачені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року у редакції від 10.12.2015 року, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення, особи, які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_3