Провадження № 2-о/168/4/17
Справа № 168/146/17
У Х В А Л А

про відмову в відкритті провадження

09.03.2017р. суддя Старовижівського районного суду Волинської області Хаврона О. Й., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи Старовижівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, Старовижівська центральна районна лікарня про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що її дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., є інвалідом з дитинства до настання 18 річного віку, а саме з часу до 6 річного віку. Обґрунтовує заяву тим, що у її дочки стався перший судомний приступ у дев'ятимісячному віці. Дитину відвозили в лікарню, де вона перебувала на протязі трьох тижнів. Надалі приступи почали повторюватись неодноразово і вона лікувалась в Старовижівській ЦРЛ. У 2005 році ОСОБА_2 призначено 2 групу інвалідності загального захворювання, а 15.11.2011 року спеціалізованою психоневрологічною МСЕК, на основі виписки із з амбулаторної картки Старовижівської ЦРЛ про стаціонарне лікування дочки 7-18 травня 1982 року змінено категорію інвалідності із «загального захворювання» на «інвалідність з дитинства». При зверненні до Старовижівської ЦРЛ з проханням надати докази про захворювання дочки до 6 річного віку, щоб визнати її інвалідом з дитинства до 6 років, ЛКК при Старовижівській ЦРЛ 23.11.2011 року відмовила у зв'язку з відсутністю документів. 04.01.2017 року інвалідність для дочки встановлено довічно психоневрологічною МСЕК. Через відсутність в заключенні спеціалізованої психоневрологічною МСЕК від 15.11.2011 року запису про настання часу інвалідності до 6 річного віку, заявник не може реалізувати своїх передбачених законом прав щодо оформлення виходу на пенсію на пільгових умовах.

Дана заява відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства і у відкритті провадження в ній слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення якщо законом не встановлено інший порядок їх встановлення.

З листа Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи від 20.02.2012 р. № Р-8 вбачається, що у листопаді 2005 року ОСОБА_2 призначено 2 групу інвалідності загального захворювання, 15.11.2011 року спеціалізованою психоневрологічною МСЕК, на основі виписки із Старовижівської ЦРЛ про стаціонарне лікування ОСОБА_2 в травні 1982 року, змінено категорію інвалідності із «загального захворювання» на «інвалідність з дитинства». Також зазначено, що вирішення питання про визнання ОСОБА_2 дитиною інвалідом до 6 річного віку є прерогативою лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання та обласної ЛКК. (а.с.16).

Старовижівська центральна лікарня листом від 27.02.2017 року повідомила, що для вирішення питання про визнання ОСОБА_2 дитиною інвалідом до 6 річного віку необхідно подати на засідання Старовижівської ЛКК додаткові документи, які б свідчили про наявність ознак інвалідності до 6 річного віку, після чого Старовижівською ЛКК буде розглядатись дане питання, а рішення обласної ЛКК було надіслано заявниці ще 06.03.2017р. (а.с.22).

Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження судом розглядаються справи встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України викладених в Поставнові №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Зокрема, не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причини і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в установленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи.

Порядок оскарження рішень медико-соціальних експертних комісій встановлений Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 року.

Тобто питання часу настання інвалідності належить виключно до компетенції медико-соціальних експертних комісій.

З огляду на викладене, встановлення факту настання інвалідності у ОСОБА_2 до 6 річного віку, не належить до компетенції суду, а здійснюється відповідними органами у спеціально встановленому законом порядку.

Також слід роз'яснити заявнику, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі відмови у відкритті провадження у справі сплачена сума судового збору підлягає поверненню за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст. 122 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Старовижівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, Старовижівська центральна районна лікарня про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. Й. Хаврона