Справа № 350/278/16-ц
Провадження № 22-ц/779/172/2017
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М. А. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю ОСОБА_2 та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів та стягнення коштів за апеляційною скаргою ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на рішення Рожнятівського районного суду від 13 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

04.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

В заяві зазначив, що 28.01.2016 року уклав з відповідачем договір фінансового лізингу, за умовами якого відповідач зобовязався придбати та передати йому на умовах фінансового лізингу автомобіль марки Kia Sportage fl, а він відповідно зобовязався сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно умов договору. Крім того, того ж дня він оплатив адміністративний платіж в сумі 52000 грн.

Посилаючись на те, що предмет лізингу йому не був переданий, а відповідно до ч.6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору споживчого кредиту без пояснення причини і відповідач залишив без задоволення його вимогу про відкликання такої згоди та повернення коштів, а також посилаючись на положення ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів» про заборону примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача 52000 грн. сплачених коштів та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Рожнятівського районного суду від 13 жовтня 2016 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 52000 грн. сплачених за договором коштів, 2200 грн. понесених судових витрат та на користь держави 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору.

У апеляційній скарзі ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт вважає безпідставним висновок суду про невідповідність змісту договору ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він не є спеціальною нормою для договорів фінансового лізингу та не може регулювати дані правовідносини, оскільки дані правовідносини регулюють норми статей 806-809 ЦК України, Закон України «Про фінансовий лізинг», загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, і цим нормам закону умови договору відповідають.

Апелянт зазначає, що позивач був належним чином ознайомлений з усіма умовами договору. При укладенні договору фінансового лізингу сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, договір укладено в належній письмовій формі, позивачем власноручно підписано оригінали кожної сторінки договору із додатками до нього у двох ідентичних за змістом екземплярах, що свідчить про те, що такий договір був підписаний позивачем без жодного утиску чи прояву примушування.

Судом не було враховано того, що за умовами договору лізингодавець зобовязується передати у користування транспортний засіб протягом 120 днів з моменту сплати лізингоодержувачем платежів, визначених п.4.1 ст.4 Договору, а саме: адміністративного платежу у розмірі 10% вартості предмета лізингу, авансового платежу у розмірі 50% вартості предмета лізингу та комісії за передачу предмета лізингу у розмірі 3% вартості предмета лізингу.

У п.9.7 ст.9 договору погоджено, що кошти , які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмету лізингу зараховуються у наступному порядку: адміністративний платіж; авансовий платіж: комісія за передачу предмета лізингу, а тому сплачені 52000 грн. були зараховані як адміністративний платіж і на день подачі апеляційної скарги крім вказаної суми, позивачем жодних інших платежів не було сплачено, а відповідно у апелянта ще не виникло обовязку щодо передачі предмета угоди.

Крім того, факт сплати позивачем адміністративного платежу є початком виконання зобовязань за договором та свідчить про дійсність намірів позивача на укладення договору саме на таких умовах.

Апелянт вказує на те, що ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» регулює виключно правовідносини із договорів споживчого кредиту.

Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до законодавства та умов договору лізингоодержувач має право припинити дію договору лише у виключних випадках, які передбачені ст.12 договору, а підстава зазначена у позовній заяві не зазначена у договорі.

Крім того, у п. 12.1 договору передбачено, що при розірванні такого адміністративний платіж не повертається.

Відповідач зазначає, що встановлення адміністративного платежу у договорі є правомірним, оскільки є винагородою лізингодавця за надані послуги з приводу укладення договору, а тому є правомірним утримання лізингодавцем такої грошової винагороди у повному розмірі.

Крім того суд, ухваливши рішення про повернення коштів, фактично застосував двосторонню реституцію, яка є можливою лише за умови визнання правочину недійсним чи нікчемним, що судом не вирішувалось.

Апелянт також вказує на відсутність будь-якого обґрунтування щодо стягнення судових витрат, наголошуючи на тому, що судові витрати також підлягають доказуванню в судовому процесі.

Рішення суду першої інстанції не містить обґрунтування щодо задоволення позовних вимог та достовірних доказів, які мають значення для справи, а лише складається із дослівного копіювання норм законодавства України.

Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.3 ч.1 ст.11 ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитись від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках. Крім того, суд посилався на ч.6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка передбачає право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, вимоги якої позивачем дотримані, оскільки 09.02.2016 року ОСОБА_2 направив ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» лист-вимогу про розірвання договору фінансового лізингу від 28.01.2016 року та повернення сплаченого ним адміністративного платежу в сумі 52000 грн.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2016 року між сторонами укладено договір фінансового лізингу № 002959 з додатками, згідно якого відповідач лізингодавець зобовязується придбати та передати позивачу на умовах фінансового лізингу в користування предмет лізингу, визначений у п.1.1 договору, а позивач лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с.5-12).

Предметом договору згідно п.1.1 є автомобіль марки Kia Sportage fl. Відповідно до додатку № 2 до договору вартість предмета лізингу становить 19259,26 дол. США, що еквівалентно 520000 грн., авансовий платіж 260000,01 грн., щомісячний платіж 21666, 69 грн., комісія за організацію (10%) 52000,11 грн.; комісія за передачу (3%) 15600,06 грн.

Згідно п.4.1 договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, що становить не більше 120 робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: адміністративного, авансового платежів та комісії за передачу предмета лізингу.

Пунктом 9.7 договору визначено, що кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, незалежно від їх призначення зараховуються у наступному порядку: адміністративний платіж; авансовий платіж; комісія за передачу предмета лізингу; у разі наявності, різниця до вже сплаченого авансового платежу.

Встановлено, що 28.01.2016 року позивач здійснив адміністративний платіж в сумі 52000 грн. на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджено копією квитанції № 47 від 28.01.2016 р. (а.с.15).

Відповідно до 806 ЦК за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вимоги про повернення коштів, а саме адміністративного платежу за договором фінансового лізингу, ОСОБА_2 мотивував тим, що предмет лізингу йому не був переданий і відповідно до ч.6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору споживчого кредиту без пояснення причини, а відповідач залишив без задоволення його вимогу про відкликання такої згоди та повернення коштів. Крім того, позивач посилався на положення ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів» про заборону примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту.

Зазначені підстави позову ОСОБА_2 та його представник підтвердили в засіданні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.12.1 договору фінансового лізингу лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив Авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та /або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Пунктом 12.2 договору передбачено, що в інших випадках, не передбачених даним договором, лізингоодержувач має право розірвати даний договір виключно з підстав, які чітко передбачені чинним законодавством на момент такого розірвання.

Враховуючи те, що між сторонами укладено договір фінансового лізингу, а позивач заявив вимоги про повернення коштів з посиланням на норму закону, яка регулює правовідносини щодо укладення договору споживчого кредиту, і суд застосував ч.6 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору споживчого кредиту без пояснення причини, та враховуючи те, що вимоги про визнання недійсним договору фінансового лізингу чи розірвання договору позивачем не заявлені, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

При таких обставинах справи рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 13 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів та стягнення коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_3