Головуючий у 1-й інстанції Кішина О.М.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Сороки Г.П.,

суддів - Попової С.А., Мальцевої Є.Є.,

секретар - Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Новомайорське» про стягнення збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Новомайорське» (далі за текстом СТОВ «Новомайорське») про стягнення збитків. На обґрунтування вимог вказав, що 26.09.2014р. на виконання мирової угоди між ним та СТОВ «Новомайорське» в рахунок відшкодування шкоди за порушення умов договору оренди землі він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 18016,00 грн. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.10.2014р. була затверджена дана мирова угода. З огляду на те, що при підписанні угоди він був введений в оману відповідачем, ним була подана апеляційна скарга на вказану ухвалу суду. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.05.2015р. ухвала Великоновосілківського районного суду від 03.10.2014р. була скасована, але відповідач кошти йому не повернув, мотивуючи тим, що він винен відповідачеві 64000,00 грн.

30.07.2015р. він звернувся до суду за захистом порушеного права та стягнення 18016,00 грн. на його користь з відповідача, який користувався його коштами з вересня 2014 року та не бажав їх повернути добровільно, поки рішенням суду від 04.02.2016 року ці кошти не були стягнуті з відповідача. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10.05.2016р. рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.02.2016р. залишено без змін.

11.07.2016р. відповідач перерахував суму грошових зобов'язань на рахунок ДВС Великоновосілківського РУЮ, які були сплачені йому.

Вважає, що з вересня 2014 р по липень 2016 р. відповідач незаконно користувався належними йому коштами, отримуючи дохід від їх використання, за цей період часу відбулися інфляційні процеси, національна грошова одиниця знецінилась. У зв'язку з цим на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь суму збитків від інфляційних процесів в розмірі 10 516,61 грн. за період з 2014 р. по 2016р., 3% річних за весь час користування даними грошовими коштами в сумі 956,36 грн. за період з 26.09.2014р. по 11.07.2016р., а також судові витрати в сумі 551,20 грн.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до СТОВ «Новомайорське» про стягнення збитків відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому посилається на необґрунтованість і незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та представник СТОВ «Новомайорське» не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, керуючись положеннями ст.305 ЦПК України, враховуючи те, що представник відповідача у своєму клопотанні не навів поважних причин для відкладення розгляду справи, а позивач ніяких заяв суду не подав, а також те, що в судове засідання прибув представник позивача - адвокат Сагіров Ф.П., який пояснив, що позивач доручив йому приймати участь у справі у відсутності позивача, колегія суддів розглянула справу у відсутності позивача та представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Сагірова Ф.П., який доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.10.2014 р. було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та СТОВ «Новомайорське», згідно умов якої, крім іншого, ОСОБА_2 сплачує СТОВ «Новомайорське» негайно кошти у розмірі 180000 грн. (а.с.7-8).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.08.2015 р. ухвала Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.10.2014 р. була скасована (а.с.5-6).

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.02.2016р., залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 10.05.2016р., в задоволенні позовних вимог СТОВ «Новомайорське» до ОСОБА_2 про стягнення збитків, пов'язаних з порушенням умов договору оренди земельної ділянки, відмовлено. Стягнуто з СТОВ «Новомайорське» на користь ОСОБА_2 18016грн. як необґрунтовано отримані на підставі ст. 1212 ЦК України (а.с.9-13,15-17).

На виконання вказаного рішення суду 11.07.2016р. позивачу ОСОБА_2 перераховані грошові кошти в сумі 18016 грн., у зв'язку з чим постановою начальника Великоновосілківського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 03.08.2016р. виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 04.02.2016 р. за виконавчим листом №220/936/4-ц, виданим 24.05.2016р., закінчено (а.с.19-21), що не оспорювалось сторонами.

З огляду на наведене, розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та відповідно до ст.60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що між сторонами не виникли зобов'язальні відносини в зв'язку із скасуванням ухвали суду про затвердження мирової угоди, за якою позивачем було сплачено відповідачу грошові кошти, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ст. 625 ЦК України і в позові відмовив.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права, а також правовим позиціям Верховного Суду України, наведеним в постанові від 02.03.2016р. у справі №6-2491цс15.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать, що до них суд дійшов не у відповідності з обставинами справи та у порушення чи неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається зі справи, звертаючись до суду з позовом до СТОВ «Новомайорське» про стягнення збитків у виді сум інфляційних втрат та трьох процентів річних на підставі ст.625 ЦК України за користування безпідставно набутими грошовими коштами в сумі 18016грн., позивач посилався на те, що дані кошти відповідач набув згідно укладеної між ними мирової угоди від 26.08.2014 року, затвердженої ухвалою Великоновосілківського районного суду від 03.10.2014 року у цивільній справі за позовом СТОВ «Новомайорське» до нього про стягнення збитків, пов'язаних з порушенням умов договору оренди земельної ділянки. Ухвала районного суду була скасована ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28.05.2015 року, але кошти відповідач йому не повернув. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.02.2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 10.05.2016 року, ці кошти були стягнуті з СТОВ «Новомайорське» на його користь.

Зі справи також вбачається, що рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.02.2016 року було відмовлено у задоволенні позову СТОВ «Новомайорське» до ОСОБА_2 про стягнення збитків, пов'язаних з порушенням умов договору оренди земельної ділянки із-за недоведеності вимог. Зустрічний позов ОСОБА_2 до СТОВ «Новомайорське» задоволено та стягнуто з СТОВ «Новомайорське» на користь ОСОБА_2 18016грн. як безпідставно набуті. У цьому рішенні суд зазначив, що заявлені позивачем вимоги є правомірними, оскільки правова підстава, з якої було перераховано сплачено грошові кошти в сумі 18016грн. у відшкодування збитків, відпала у зв'язку із скасуванням ухвали Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.10.2014 року про затвердження мирової угоди, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст.1212 ЦК України.

Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з відповідача сум інфляційних втрат та трьох процентів річних за користування чужими грошовими коштами, набутими відповідачем без достатніх правових підстав.

Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона також відповідає за допущене нею погіршення майна.

У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно зі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, на які посилався позивач в обгрунтування свого позову про стягнення збитків, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Цією статтею регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин.

З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено встатті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до статті 536 ЦК України унеможливлюється стягнення 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу.

З огляду на наведене, виходячи з того, що предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з відповідача сум інфляційних втрат та трьох процентів річних за користування чужими грошовими коштами, набутими відповідачем без достатніх правових підстав згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою районного суду від 03.10.2014 року у відшкодування збитків, яка була скасована апеляційною інстанцією 28.05.2015 року, слідує висновок, що положення ст.625 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються, оскільки дане судове рішення не породило зобов'язальних відносини між сторонами. Правові наслідки безпідставного користування грошовими коштами встановлені ч.2 ст.1214 ЦК України, відповідно до якої проценти за користування безпідставно набутими грошовими коштами нараховуються за статтею 536 ЦК України, однак таких вимог на підставі ст.536 ЦК України позивачем не заявлено та ніяких обставин для застосування цієї норми права у справі не наведено і доказів не надано.

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги позивача про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування та порушення норм матеріального і процесуального права є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при передачі коштів його ввели в оману і під погрозою примусили передати кошти відповідачу, тому відповідач безпідставно отримав від нього грошові кошти та користувався ними, не повернув ці кошти і після скасування ухвали суду про затвердження мирової угоди, а також після винесення судом 04.02.2016 року рішення про стягнення з відповідача на його користь 18016грн. як безпідставно отриманих, є безпідставними у зв'язку з тим, що на підтвердження своїх доводів про укладення мирової угоди під впливом омани та погроз позивач та його представник жодних доказів суду не надали. Крім цього, вимог про визнання мирової угоди недійсної з цих підстав у справі не було заявлено.

Доводи апеляційної скарги позивача про те що, що суд без уваги залишив те, що в державі відбувається інфляція, кошти, які безпідставно були в обороті у відповідача, знецінились, тому він звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків, але суд неправильно посилався на ст.1214, ст.536 ЦК України та відмовив у позові, також є безпідставними, оскільки не грунтуться на вимогах закону та не не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення суду, у справі не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не випливають з обставин справи, ніякими доказами не підтверджені, не мають значення для вирішення справи, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що рішення суду постановлено не у відповідності з обставинами справи та у порушення чи неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу відповідно до положень ст.11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, дав їм правильну правову оцінку та ухвалив рішення про відмову в позові з додержанням норм матеріального та процесуального права. При цьому висновки суду першої інстанції повністю узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, наведеними в постановах від 20.01.2016 року у справі №6-2759цс15 та від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15.

З огляду на наведене, переглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційного оскарження та заявлених в суді першої інстанції позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Г.П.Сорока

Судді : Є.Є. Мальцева

С.А. Попова