Справа № 127/2008/16-ц Провадження № 22-ц/772/110/2017Головуючий в суді першої інстанції Бар'як А. С.
Категорія 48 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Голота Л.О.

суддів Кучевського П.В., Рибчинського В.П.

при секретарі Топольська В.О.

з участю: апелянта ОСОБА_2,

представник позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участі третьої особи управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають спільних дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач має матеріальну можливість в період канікул здійснювати з дітьми тимчасові поїздки для їх відпочинку, розвитку та оздоровлення за межі України. З дітьми неодноразово подорожували та оздоровлювали їх в інших країнах світу. У зв'язку з навчанням доньки їй відкрито візу до США, куди одночасно позивач має бажання повезти на відпочинок і молодших синів.

Однак, після розірвання шлюбу з відповідачем через його відмови або ухилення в наданні згоди на тимчасовий виїзд дітей за кордон, виникли проблеми з організацією звичного для дітей відпочинку, заплановані поїздки зриваються. Через відсутність згоди батька на тимчасовий виїзд діти не мали повноцінного відпочинку в 2014 році та на зимових канікулах в 2016 році.

Використовуючи свою можливість надання чи не надання дозволу відповідач позбавляє дітей відпочинку, в силу чого позивач просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі державного кордону України неповнолітнім громадянам України - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, щорічно, до 18-річчя дітей, у Домініканську республіку, Мексику, Турецьку Республіку, Іспанію, Республіку Ірландії, США, Республіку Грецію, в періоди: з 01 січня по 15 січня; з 20 березня по 01 квітня; з 01 травня по 12 травня, з 01 липня по 01 вересня; з 28 грудня по 31 грудня, а також надати дозвіл на оформлення візового документу дітям для виїзду за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_2.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року позов задоволено.

Надано дозвіл на неодноразовий, тимчасовий виїзд за межі України до Домініканської республіки, Мексики, Турецької Республіки, Іспанії, Республіки Ірландії, США, Республіки Греції, в періоди: з 01 січня по 15 січня; з 20 березня по 01 квітня; з 01 травня по 12 травня, з 01 липня по 01 вересня; з 28 грудня по 31 грудня, щорічно, до досягнення дитиною повноліття (18-річного віку), малолітній громадянці України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Надано дозвіл на оформлення візового документу дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Надано дозвіл на неодноразовий, тимчасовий виїзд за межі України до Домініканської республіки, Мексики, Турецької Республіки, Іспанії, Республіки Ірландії, США, Республіки Греції, в періоди: з 01 січня по 15 січня; з 20 березня по 01 квітня; з 01 травня по 12 травня, з 01 липня по 01 вересня; з 28 грудня по 31 грудня, щорічно, до досягнення дитиною повноліття (18-річного віку), малолітньому громадянину України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Надано дозвіл на оформлення візового документу дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 для виїзду за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Надано дозвіл на неодноразовий, тимчасовий виїзд за межі України до Домініканської республіки, Мексики, Турецької Республіки, Іспанії, Республіки Ірландії, США, Республіки Греції, в періоди: з 01 січня по 15 січня; з 20 березня по 01 квітня; з 01 травня по 12 травня, з 01 липня по 01 вересня; з 28 грудня по 31 грудня, щорічно, до досягнення дитиною повноліття (18-річного віку), малолітньому громадянину України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Надано дозвіл на оформлення візового документу дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 для виїзду за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16.11.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02.06.2016 року, якою рішення суду першої інстанції було залишено без змін скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивачки просила залишити рішення суду без змін або ж задовольнити позов частково, надавши позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за межі державного кордону України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 у будь-яку з названих у прохальній частині позову країну у період з 01.01.2018 до 15.01.2018 року.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Мотивами скасування рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2016 року на думку колегії суддів є неправильне застосування норм матеріального права при надані дозволів на неодноразові, тимчасові виїзди за межі України неповнолітніх дітей сторін до досягнення кожною дитиною повноліття (18-річного віку) без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, а також надання дозволів на оформлення візових документів дітям сторін для виїзду за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26.01.2002 по 06.03.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дітей: дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3,які після розірвання шлюбу проживають з матір»ю.

Із заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 19.03.2014 року, 27.11.2014 року, 17.06.2015 року, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надавали нотаріально засвідчену згоду у зазначені відповідні періоди на виїзд дітей за кордон у супроводі уповноважених ними осіб до США, Домініканської Республіки, Грецької Республіки (а.с. 22, 23, 24).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 30.12.2015 року, вона зверталася до ОСОБА_2 з проханням надання згоди на відкриття візи та тимчасові короткотермінові поїздки за межі України до країн Шенгенської угоди (зони) та будь-яких інших країн (Єгипту, Туреччини, Чорногорії, Болгарії тощо) з метою туризму і відпочинку їх малолітнім дітям: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у супроводі їх матері ОСОБА_4, на період майбутніх канікул (зимових, весняних, літніх 2016 року). Відповідну заяву ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 за допомогою приватного нотаріуса Безпалок Л.С. (а.с. 25, 26, 64, 65).

На вказану заяву ОСОБА_2 надав відповідь від 12.01.2016 року, в якій зазначив, що ОСОБА_2 вважає за недоцільне і передчасне надання згоди на відкриття візи та виїзд їх неповнолітніх дітей за кордон на повний строк до досягнення ними повноліття. Проте, не заперечує проти надання згоди на відкриття візи та виїзд за кордон України дітей на певну поїздку в чіткий час з чітким визначенням країни перебування (а.с. 27).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, враховуючи положення Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Закону України «Про охорону дитинства», виходив із того, що неможливість малолітніх дітей тимчасово виїхати з матір'ю на відпочинок та оздоровлення за кордон, об'єктивно суперечить інтересам дітей, з огляду на обставини обмеженого спілкування між сторонами з питань надання відповідачем відповідного дозволу, внаслідок чого позивач змушена вдаватись до послуг приватного нотаріуса, передаючи відповідачу відповідні заяви, з огляду на наявність перешкод у наданні відповідачем дозволу на виїзд дітей за кордон у період, коли ОСОБА_4 має бажання та можливість організувати відповідні поїздки, зокрема, обставини відсутності відповідача в Україні в момент необхідності надання такого дозволу або наявність інших причин, в силу яких ОСОБА_2 фізично не може з'явитись до нотаріуса та надати відповідну згоду, не повинно бути перешкодою для реалізації позивачем можливості забезпечити дітям поїздку за кордон з метою їх всебічного розвитку, відпочинку, навчання, оздоровлення тощо.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Разом з тим міський суд залишив поза увагою, що після виїзду дітей за кордон у визначені судом періоди, ОСОБА_2 буде повністю позбавлений спілкування з дітьми.

Отже, міський суд помилково надав дозвіл на виїзд дітей за кордон України без згоди батька, не зазначивши конкретну країну, до якої дозволяється виїзд дітей без згоди батька, а також не врахував визначеної ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» можливості ухвалення судом рішення на разовий виїзд без згоди батька, не позбавленого батьківських прав та, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дітей за кордон без згоди батька суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей, чим фактично позбавив батька дітей можливості брати участь у їх вихованні та можливості спілкування з ними.

Статтею 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-XII та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками.

Поза увагою суду залишилась та обставина, що у відповідності до положень частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" законодавець визначає порядок оформлення проїзного документа дитини без згоди батька, а не візового документа про який просила позивач в уточненій заяві позовних вимог. / а.с. 44-45/.

Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Отже, чинним законом чітко встановлений певний порядок виїзду дитини за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Зазначивши у позовній заяві певні періоди без зазначення року, перелік країн та не зазначення мети виїзду дітей у той чи інший період позивач не вірно обрала спосіб захисту та не довела факт порушення прав дітей з боку їх батька, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів відхиляє вимоги представника позивача про часткове задоволення позову та надання дозволу на виїзд дітей без згоди батька у період з 01.01.2018 року по 15.01.2018 року у будь- яку країну, що міститься у переліку прохальної частини прозову з тих підстав, що вони є неконкретизованими, не доведено ціль та мета виїзду дітей, а також не надано доказів про досудове вирішення даного питання між сторонами.

Враховуючи, що порушення процесуального та невірне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що рішення міського суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України ,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участі третьої особи управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.О. Голота

Судді П.В. Кучевський

В.П. Рибчинський

/підписи/

Згідно з оригіналом: