Справа №173/199/17
Провадження №2-о/173/36/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем, заінтересована особа: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем. В обґрунтування заяви зазначено, що 21 січня 2006 року померла її мати ОСОБА_2, яка проживала в приватному ІНФОРМАЦІЯ_1. У шестимісячний строк після відкриття спадщини вона до нотаріуса не зверталася, оскільки проживала разом зі спадкодавцем тривалий час, в тому числі на момент смерті та вважала, що прийняла спадщину. 29 січня 2015 року нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що вона не була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент своєї смерті. На підставі вищевикладеного заявник просила суд встановити факт її спільного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що в 2005 році її мати тяжко захворіла, тому вона здійснювала за нею постійний догляд та фактично проживала з нею, в тому числі на час смерті. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має. Її брат відмовився від прийняття спадщини після смерті матері.

Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгул справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

21 січня 2006 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.20). Після її смерті до нотаріуса з метою прийняття спадщини звернулася її донька - ОСОБА_1, проте постановою нотаріуса від 29 січня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення із заяво про прийняття спадщини та на момент смерті спадкодавця не була з нею зареєстрована (а.с.23).

За змістом норм статей 1268 - 1269 Цивільного кодексу України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що на день своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 сама, що підтверджується довідкою Верхівцевської міської ради № 207 від 23 січня 2015 року (а.с.22).

Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5 у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Саме у звязку з тим, що ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини не була зареєстрована разом із спадкодавцем нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року також передбачено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлено, що в 2005 році ОСОБА_2 тяжко захворіла, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с.17,18). У звязку з чим її донька, ОСОБА_1, здійснювала за нею догляд та проживала разом з нею за адресою: вул..Мечникова, 89 м. Верхівцеве. Ці обставини підтверджуються актом депутата Верхівцевської міської ради від 2 лютого 2015 року та від 9 лютого 2017 року (а.с.19,25). Також довідкою Верхівцевської міської ради від 1 лютого 2006 року підтверджується, що ОСОБА_1 поховала мати за свої кошти (а.с.13).

Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини з метою оформлення спадкових прав.

Також матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_2 підтверджується, що її син, ОСОБА_3, подав заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.16). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за законом або заповітом після смерті ОСОБА_2 не встановлено.

Окрім того, суд приймає до уваги, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 жовтня 2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спадкове майно, а саме на домоволодіння по вул..Мечникова, 89 в м.Верхівцеве. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність спору про право.

Судові витрати пов`язані з розглядом справи суд вважає за необхідне віднести на рахунок заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 213, 215, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, спільно проживала в житловому будинку за адресою: вул..Мечникова, 89 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 21 січня 2006 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко