Справа № 462/6105/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2637/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника відповідача(апелянта) ОСОБА_2 ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що відповідач 31 жовтня 2015 року о 18.45 год. внаслідок порушення правил дорожнього руху здійснив зіткнення з автомобілем, яким керував він, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Діями відповідача йому було завдано майнову шкоду у розмірі 211234,88 грн. та ним сплачено 500,00 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Страховою компанією йому було сплачено 99350,18 грн. та він відчужив свій пошкоджений автомобіль за ціною 10000,00 грн.. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано фізичні та моральні страждання, оскільки він пережив емоційний стрес, почуття безпомічності, страху за життя та здоровя, тривалий час був змушений проходити лікування, не мав можливості працювати та тривалий час не міг користуватися автомобілем. Просив стягнути з відповідача 102384,70 грн. майнової шкоди, 3000,00 грн. моральної шкоди, судові витрати у справі.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 102384 /сто дві тисячі триста вісімдесят чотири/ гривні 70 копійок майнової шкоди, 10000 /десять тисяч/ гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1378 /одну тисячу триста сімдесят вісім/ гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права при вирішенні справи по суті, зокрема рішення винесене на підставі доказів поданих сторонами у справі, але судом не правильно оцінено докази та застосовано норми цивільного законодавства, так як в основу рішення суду покладено пояснення ОСОБА_4 та подані ним письмові докази. Зокрема зазначає, що суд не взяв до уваги покликання відповідача та його представників на звіт №5036/12/15 від 2 грудня 2015 року, згідно якого ринкова вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля НОМЕР_1 становила 113 220, 00 грн. та те, що позивач мав змогу реалізувати свій пошкоджений автомобіль в межах вказаної суми, оскільки позивач ОСОБА_4 відчужив вказаний автомобіль 10 вересня 2016 року та відповідачем та його представниками не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що на момент продажу пошкодженого автомобіля його вартість, внаслідок плину часу та дії природного середовища, не могла становити 10 000 грн.. Також зазначає, що дії позивача, які повязані із відчуженням пошкодженого автомобіля, за вищезгаданою ціною, були вчинені з метою отримання безпідставної вигоди шляхом стягнення з відповідача грошових коштів. В обґрунтування цього, зазначає, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля марки «Ніссан» модель «Тіїда» р.н. НОМЕР_2, згідно висновку викладеного у звіті № 5036/12/15 про оцінку транспортного засобу становила 123 220 три. (сто тринадцять тисяч двісті двадцять гривень). В суді першої інстанції неодноразово наголошувалося про те, що копію звіту № 5036/12/15 про оцінку транспортного засобу, гр. ОСОБА_4 отримав у серпні 2016 року, а тому позивачу, на момент відчуження автомобіля, було відомо про ринкову вартість пошкодженого автомобіля, а також те, що впродовж лише кількох днів проведення торгів надійшло 10 пропозицій про купівлю його транспортного засобу за ринковою вартістю визначеною в оцінці. Вказана обставина підтверджена копією листа ПрАТ СК «ПЗУ Україна» №5111-71 від 04.08 .2016 року, вказаний лист до суду подав сам позивач. Враховуючи даний факт, позивач мав змогу реалізувати свій пошкоджений автомобіль в межах суми, що визначена у звіті. Проте, з незрозумілих причин, не вчинив жодних дій задля цього, а саме не звертався із відповідною заявою до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з проханням реалізації свого автомобіля на інтернет аукціоні, не розміщував пропозицій щодо продажу пошкодженого автомобіля на різноманітних інтернет - ресурсах, не направляв відповідачу, як винуватцю ДТП, пропозицій щодо викупу даного майна за такою ціною. Тому, даний правочин до відчуження майна є достатньо сумнівний та спрямований на зловживання свої на відшкодування майнової шкоди у майбутньому, але судом першої обставин не взято до уваги, ряд доказів були просто проігноровані без надання їм належної правової оцінки, хоча вони на пряму повязані з предметом доказування з межах даної цивільної справи, а відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок вчиненого злочину відповідачем ОСОБА_2, з останнього слід стягнути завдану майнову шкоду у розмірі 102384,70 грн.(211234,88 грн.(майнова шкода) 99350,18 грн.(страхове відшкодування) 10000грн. вартість відчуженого(пошкодженого) автомобіля та 500 грн. (вартість експертної оцінки автомобіля)) та моральну шкоду в розмірі 10000 грн..

Проте, повністю погодитись із таким висновком суду колегія суддів не може із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно вироку Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року ОСОБА_2 31 жовтня 2015 року, близько 18.45 год., керуючи автомобілем ; «Пежо 407», номерний знак НОМЕР_3, та рухаючись по вул. Любінській у м. Львові в напрямку до перехрестя вулиць Любінська-Яворницького, при здійсненні повороту ліворуч на вул. Яворницького, порушив чинні вимоги ПДР України, а саме: п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»), 2.3 (б), 10.1 та 16.6 ПДР України, що проявилось у тому, що він був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, а саме не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку через перехрестя прямо і мав перевагу в русі, що призвело в подальшому до настання ДТП, а саме зіткнення з автомобілем «Ніссан Тіїда», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 та отримання останнім тілесних ушкоджень. Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №379/2015 від 17.11.2015 року отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. (а.с. 5, 6)

Згідно ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративного правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивачу ОСОБА_4, внаслідок вчиненого злочину, завдано майнову шкоду у розмірі 211234,88 грн., внаслідок пошкодження відповідачем ОСОБА_2 автомобіля марки «Ніссан Тіїда», номерний знак НОМЕР_2, що стверджується звітом вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №318 від 11 листопада 2015 року. (а.с. 7)

Як вбачається із листа СК «ПЗУ Україна» №5111-71 від 04 серпня 2016 року позивачу ОСОБА_4 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 99350,18 грн., внаслідок пошкодження автомобіля марки «Ніссан Тіїда», номерний знак НОМЕР_2, автомобілем марки «Пежо 407», номерний знак НОМЕР_3. (а.с. 42)

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №4641/2016/062102 від 10 вересня 2016 року автомобіль марки «Ніссан Тіїда», номерний знак НОМЕР_2 передано позивачем у власність покупцю за ціною 10000,00 грн. (а.с. 43)

Таким чином, позивачу ОСОБА_4 не відшкодовано 101884,70 грн. шкоди, внаслідок пошкодження відповідачем ОСОБА_2 автомобіля марки «Ніссан Тіїда», номерний знак НОМЕР_2.

За послуги по проведенню експертної оцінки вартості матеріального збитку позивачем була сплачена оцінювачу суму в розмірі 500 грн., що вбачається із копії квитанції до прибуткового касового ордеру.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закону), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (п. 21.1. ст. 12 вказаного Закону).

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, судом встановлено і не заперечується сторонами, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу, проведеного на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна», становить 211234,88 грн., що підтверджується звітом №2279/15 від 11.11.2015р., проведеним на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» .

Аналогічні висновки щодо завданого матеріального збитку містить Звіт експертного товарознавчого дослідження №318 від 11.11.2015р., який проводився на замовлення позивача ОСОБА_4В.(а.с.7-41)

Як вбачається із Висновку викладеному у Звіті №5036/12/15 про оцінку транспортного засобу марки «Ніссан» модель «Тіїда» р.н. НОМЕР_2, ринкова вартість пошкодженого внаслідок ДТП легкового автомобіля марки «Ніссан» модель «Тіїда» р.н. НОМЕР_2 складає 113220 грн.. Вартість наданого для дослідження пошкодженого КТЗ визначалась на підставі інтернет аукціону по системі ТОВ УПП «Авто онлайн України». Торги по досліджуваному КТЗ проводились з 27.11.2015р. по 02.12.2015р.. За період проведення торгів надійшло 10 пропозицій по купівлі автомобіля, найкраща зобовязуюча пропозиція надійшла від ОСОБА_6, яка складає 113220 грн., тому за ринкову вартість пошкодженого автомобіля обрано найкращу пропозицію аукціону.(а.с.65-77,82)

Із змісту позову вбачається, що загальна сума матеріальних збитків, яка підлягає відшкодуванню складає: 211234,88 грн.(вартість матеріального збитку) + 500 грн.(вартість експертного авто товарознавчого дослідження) 99350,18 грн. (страхове відшкодування) 10000 грн.(отримані позивачем кошти за відчужений автомобіль) = 102384,70 грн..

Таким чином, ринкова вартість пошкодженого внаслідок ДТП легкового автомобіля марки «Ніссан» модель «Тіїда» р.н. НОМЕР_2, яка складає 113220 грн., повністю покриває завдану позивачу шкоду, яку він просив стягнути у розмірі 102384,70 грн..

Відповідно до п.9 ППВСУ « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6 «Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

Постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.»

Із врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення грошових коштів з відповідача на відшкодування майнової шкоди є підставною, однак вирішення питання щодо передачі майна, а саме: пошкодженого легкового автомобіля марки «Ніссан» модель «Тіїда» р.н. НОМЕР_2 є неможливим, оскільки на момент розгляду справи даний автомобіль був відчужений позивачем ОСОБА_4.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволенні позову ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_2 102384,70 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції цього не врахував, не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обовязку сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, які мають визначальне значення для правильного її вирішення, не надав мотивування усім доводам сторін у справі, що є обовязковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За таких обставин, оскаржуване рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у звязку із чим, відповідно до ст.309 ЦПК України, в частині стягнення з ОСОБА_2 102384 грн. 70 коп. майнової шкоди вказане рішення слід скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні вказаної позовної вимоги відмовити.

Разом з тим, колегія суддів вважає вірним висновок суду щодо стягнення моральної шкоди завданої внаслідок злочину, оскільки суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди виходив з того, що в результаті дорожньо - транспортної пригоди позивач зазнав середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що мало наслідком тривалий період лікування та реабілітації позивача, спричинило обмеження у можливостях реалізації своїх здібностей, здійснення праці та отримання заробітку з метою утримання себе та своєї сім'ї, призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, врахував глибину фізичних та душевних страждань, а тому визначив розмір такої у сумі - 10000 грн.. Визначивши розмір моральної шкоди суд навів мотиви на обґрунтування саме такого розміру на відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 307, 309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 лютого 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 102384 грн. 70 коп. майнової шкоди скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні вказаної позовної вимоги відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_7