Справа № 195/248/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

14.03.2017 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Горват Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міжгосподарського сортонасінницького підприємства про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міжгосподарського сортонасінницького підприємства про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що починаючи з 1987 року є зареєстрованим та проживає у квартирі № 2 житлового будинку, який розташований в пров. Заводський, 4, в с. Високе (Володимирівка), Томаківського району Дніпропетровської області. Дану квартиру він отримав для користування коли працював в ОСОБА_2 міжгосподарському сортонасінницькому підприємстві, при цьому договору щодо користування квартирою він з організацією не укладав. Відповідно, на підставі рішення Виконавчого комітету ОСОБА_2 районної ради народних депутатів від 23.01.1987 року за № 26/2, йому було видано ордер.

На сьогоднішній день він продовжує проживати у вказаному житловому будинку в квартирі з надвірними спорудами. Добросовісно та безперервно (тридцять років) володіє та відкрито користується даною квартирою, підтримує її в належному стані, постійно робить в ній поточний та капітальний ремонти. Оплачує всі комунальні послуги. Відповідно вона являється законним власником квартири.

Правомірність отриманої ним квартири підтверджується зазначеним Ордером. Оплата комунальних послуг по квартирі підтверджується наявними у нього розрахунковими книжками та квитанціями про оплату за електроенергію та газопостачання.

Його володіння зазначеною квартирою починаючи з 1987 року не здійснювалось на підставі договірних зобовязань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Він будь-якого договору (в тому числі строкового) щодо користування квартирою з колишнім власником не укладав, що являється обставиною, яка підтверджує факт відсутності у нього підстави для виникнення права власності на будинок в момент його отримання.

Сторони у судове засідання не з'явилися.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому позов підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду також заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначено, що проти даного позову не заперечують.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач у справі, починаючи з 1987 року проживає та зареєстрований у квартирі № 2 житлового будинку, який розташований в пров. Заводський, 4, в с.Високе (Володимирівка), Томаківського району Дніпропетровської області, яку він отримав для користування коли працював в ОСОБА_2 міжгосподарському сортонасінницькому підприємстві, при цьому договору щодо користування квартирою він з організацією не укладав. Відповідно, на підставі рішення Виконавчого комітету ОСОБА_2 районної ради народних депутатів від 23.01.1987 року за № 26/2, позивачу було видано ордер, копію якого додано до матеріалів справи.

З довідки ОСОБА_2 міжгосподарського сортонасінницького підприємства від 31.01.2017 року за вих. № 01 вбачається, що квартира знаходиться на балансі підприємства.

З довідок виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області за вих. №№ 02-09/192-ВС, 02-09/192-ВС від 31.01.2017 року вбачається, що квартира на балансі селищної ради не стоїть і що позивач дійсно в ній зареєстрований та проживає з 07 липня 1987 року.

КП «Томаківське БТІ» ДОР», за станом на 12.03.2012 року, виготовило позивачу технічний паспорт, з якого вбачається, що самочинне будівництво відсутнє, будинок в якому розташована квартира та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Його володіння квартирою не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість квартири станом на 09.11.2016 року складає 52 300,00 грн.

Оплата позивачем житлово-комунальних послуг підтверджується доданими ним до матеріалів справи копією договору про надання послуг з газопостачання від 01.04.2006 р., копією договору про користування електричною енергією від 21.07.2000 р., копіями абонентських книжок на газ, на електроенергію.

Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

На даний час позивач продовжує використовувати вказане нерухоме майно для проживання. За весь час, починаючи з 1987 року, з приводу користування даною квартирою до позивача ніхто жодних претензій з приводу володіння даним житлом не пред'являв, позовів про його повернення не заявляв. Зазначений факт відповідачем у справі не спростовано, а також суду не надано відомості про те, що дана квартира перебуває на обліку як безхазяйне майно.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року та відповідно приписи ст. 344 ЦК України поширюються лише на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Враховуючи те, що позивач володіє спірною квартирою з 1987 року, то зі спливом десяти років, він набув право звернутись до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України.

Визнання за позивачем права власності на квартиру з надвірними спорудами не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб і суспільні інтереси.

Зазначені обставини та надані належні письмові докази у всій своїй сукупності підтверджують його право на визнання за ним права власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно, що відповідає засадам справедливості, розумності і добросовісності, а отже і принципу верховенства права.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позивач не просить відшкодувати йому судові витрати, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60, 88, 174, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постановою № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 119,120 Земельного кодексу України,суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міжгосподарського сортонасінницького підприємства про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, за набувальною давністю право власності на квартиру з надвірними спорудами розташовану за адресою: пров. Заводський, 4, в с.Високе (Володимирівка), Томаківського району Дніпропетровської області, відповідно до даних технічного паспорту виготовленого КП «Томаківське БТІ» ДОР» за станом на 12.03.2012 року, згідно експлікації приміщень якого, загальна площа квартири цегляного Житлового будинку «А» становить 86,21 кв. м., житлова площа становить 44,15 кв. м.; надвірні споруди: Сарай «В-1» цегляний площею 42,75 кв. м., Погріб «К» цегляний площею 2, 25 кв. м.

Сплачений по справі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн. залишити в дохід держави звільнивши від відшкодування таких витрат Томаківське міжгосподарське сортонасінницьке підприємство.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя:/підпис/ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя Л.А.Кондус