печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Бажан О. А.,

вирішуючи у судовому засіданні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року, до відкриття провадження у цивільній справі, позивачем та його представником було подано суду заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку стороною оспорюється.

17.01.2017 у вказаній цивільній справі відкрито провадження.

В обґрунтування заяв про забезпечення позову вказано, що відповідач ОСОБА_3, яка є власником квартири, має намір та можливість провести відчуження спірної нерухомості, з метою позбавлення позивача майнових прав відносно неї, наголошено на протиправності спільних дій відповідачів, введенням його в оману при придбанні вказаної квартири ОСОБА_2, з якою на час купівля позивач перебував у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно, що є предметом спору із забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Підставою забезпечення позову є об'єктивна думка заявника про те, що існують ризики щодо вчинення неправомірних дій по відношенню до спірної квартири АДРЕСА_2.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що слід застосувати такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно, право власності на яке є оспорюваним у суді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяви про забезпечення позову у цивільній справі задовольнити.

Накласти арешт із забороною вчинення будь-якими особами будь-яких дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3.

Дані стягувача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Києва, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3.

Дані боржника: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка міста Боярка Києво-Святошинського району Київської області, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Дані боржника: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала про забезпечення позову може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів, після її виконання - відповідачам до відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова