Справа № 452/3316/16-ц
У Х В А Л А

12 січня 2017 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Сенечина В.М.,

з участю секретаря Кухар О.П.,

розглянувши у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, подання заступника начальника Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі Самбірський МРВ ДВС) ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

У обґрунтування подання державний виконавець посилалася на те, що у провадженні Самбірського МРВ ДВС перебуває виконавче провадження ВП № 51587233 з виконання виконавчого листа № 755/11057/15-ц, виданого 13 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за договором кредиту в сумі 6523 грн., третейський збір в розмірі 95 грн. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Боржник добровільно виконавчий документ не виконує, кошти на рахунок стягувача не оплачує, хоча державним виконавцем вжито всі заходи для примусового виконання судового рішення.

Також, боржник не надав декларацію про доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, не зявився на виклик державного виконавця, не надав пояснення за фактами невиконання рішення та законних вимог виконавця.

Під час розгляду вказаного подання державний виконавець Демко І.М. подала до суду заяву про підтримання подання та розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши обставини подання та додані документи виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного подання з таких підстав.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є, зокрема, заступники керівників органів державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до п. 19) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, а саме, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Із виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження від 6 липня 2016 року, винесеної заступником начальника Самбірського МРВ ДВС ОСОБА_1, відомо, що на підставі виконавчого листа № 755/11057/15-ц, виданого 13 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва, відкрито виконавче провадження про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за договором кредиту в сумі

6523 грн., третейський збір в розмірі 95 грн. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року

№ 606-XIV у редакції, що була чинною на час відкриття вказаного виконавчого провадження, у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

Копію постанови направити сторонам виконавчого провадження та органу або посадовій особі, яка видала документ.

Статтею 31 цього Закону було встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

До документів виконавчого провадження, які є у справі, не долучено копії супровідного листа та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, а тому державним виконавцем не надано докази про те, що вказана постанова ОСОБА_2 була вручена.

У звязку з наведеним, боржник вважається не повідомленим про відкриття виконавчого провадження та строками добровільного виконання постанови.

Крім того, у звязку з набранням чинності 5 жовтня 2016 року нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» змінено перелік обовязків боржників.

Так, згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 цього Закону, боржник зобовязаний, зокрема: за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Зазначених обовязків боржника не було передбачено у ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, і оскільки закон, який покладає додаткові обовязки на боржника, не має зворотної сили, то невиконання цих обовязків не є підставою для визнання боржника таким, що ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Отже, державним виконавцем Демко І.М. не надано докази про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього вказаною постановою.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема, доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Ухилення від виконання зобовязань, означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Відсутність добровільного виконання судового рішення не свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Так як зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання заступника начальника Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в

м. Самборі на вул. Івана Франка, 59/5 Львівської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, без участі яких було постановлено ухвалу і вони її оскаржують, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя