САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/5078/16-ц
Провадження № 2/206/123/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"11" січня 2017 р.

Самарський районний суд міста ОСОБА_1 у складі: головуючого судді: Зайченко С.В., при секретареві:ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому просить, визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпро (ОСОБА_1), вул. Кадрова,13 та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою, мотивуючи тим, що вона є власником домоволодіння №13 по вул. Кадрова в м. Дніпро (ОСОБА_1). Відповідач по справі, її колишній чоловік. Коли вони розлучилися відповідач виїхав з будинку, однак на її неодноразові прохання знятися з реєстраційного обліку ніяк не відреагував. Фактично відповідач не проживає у будинку з червня 2014 року. Як їй відомо відповідач майже два роки вже проживає за кордоном. Всі ці обставини і змусили її звернутися з до суду дійсним позовом.

Позивачка в судовому засіданні уточнила підстави своїх вимог, посилаючись на ст.405 ЦК України та наполягала на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я», оскільки місце мешкання його не відоме. На підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Заслухав доводи позивача, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач ОСОБА_3 є власником домоволодіння №13 по вул. Кадрова в м. Дніпро ( ОСОБА_1), що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.8-10).

Як вбачається з довідки адресного бюро (а.с.20) відповідач ОСОБА_4 з 16.04.2007 року зареєстрований за адресою: м. Дніпро ( ОСОБА_1), вул. Кадрова,13.

Відповідач ОСОБА_4 є колишнім чоловіком позивачки, з яким шлюб розірваний рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2015 року.

В ході розгляду судом встановлено, що відповідач не проживає у належному позивачу домоволодінні №13 по вул. Кадрова в м. Дніпро ( ОСОБА_1) з червня 2014 року.

Дана обставина, підтверджується актом голови територіального комітету самоорганізації населення с. Шевченко від 05.09.2016 року, в якому зазначено, що ОСОБА_4 є колишнім чоловіком ОСОБА_3, який у належному їй домоволодінні по вул. Кадрова,13 не проживає з червня 2014 року. Особистих речей ОСОБА_4 у будинку не виявлено, спального місця та інших ознак, які свідчать про фактичне мешкання останнього в цьому будинку не має.

Також вищезазначені обставини цілком узгоджуються з показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які показали, що відповідач проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 до літа 2014 року. Коли позивачка розлучилась з відповідачем, то він полишив будинок і як їм відомо виїхав кудись за кордон. Його особистих речей в будинку вони не бачили.

Доказів того, що причини відсутності відповідача за місцем реєстрації є поважними та що між ним та позивачем,як власником житла є якась домовленість щодо його відсутності матеріали справи не містять.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин.

Вирішуючи даний спір, суд керується ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов'язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

Як випливає з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, то є достатні підстави для зняття його з реєстрації.

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Дніпро, вулиця Кадрова, будинок №13, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в сумі 881,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: С.В. Зайченко