САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/3381/16-ц
Провадження № 2/206/1510/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, обґрунтовуючи тим, що 23 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, не вчасно надала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 15162,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 2919,19 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11045,53 грн.; а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та в сумі 698,24 грн. ( процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 жовтня 2008 року в розмірі 15162,96 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, просив розглядати справу в його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що банком строк позовної давності не був пропущений, оскільки він був перерваний предявленням у травні 2014 року позову до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що фактично у відповідача відсутні кредитні зобовязання перед банком, оскільки відповідачем лише була підписана анкета-заява про надання кредиту, а сам кредитний договір між ними не укладався. До того ж, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки строк дії кредитної картки закінчувався не пізніше останнього дня жовтня 2010 року, останній платіж відповідачем здійснений у червні 2012 року, а до суду банк звернувся з дійсним позовом тільки у червні 2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Заслухав доводи представника відповідача, дослідив письмові докази по справі дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9).

Означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової заяви відповідача на надання кредиту, яка підписана разом з ознайомленням з Умовами та правилами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були наданій їй у письмовій формі та фактичного надання з боку позивача на користь відповідача кредитного ресурсу у вигляді грошових коштів. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі.

У звязку з чим, доводи представника відповідача, що у відповідача ОСОБА_2 відсутні кредитні зобовязання перед банком є безпідставними.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі відсотка від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту, так і списанням банком коштів з дебетної карти.

Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві обумовлену сторонами грошову суму.

В свою чергу відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконує.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» , станом на 04.04.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 15162,96 грн., з яких: 2919,19 грн. - заборгованість за кредитом; 11045,53 грн. - заборгованість за процентами; а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та в сумі 698,24 грн. ( процентна складова).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.10.2008 року станом на 31.03.2014 року в розмірі 11239,56 грн., яка складається: 2919,19 грн. - заборгованість за кредитом; 7308,96 грн. - заборгованість за процентами; а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та в сумі 511,41 грн. ( процентна складова).

Таким чином, з урахуванням стягнутої з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитом на підставі вищезазначеного рішення суду, розмір заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.10.2008 року станом на 04.04.2016 року становить 3923,40 грн., з яких: 3736,57 грн. заборгованість за відсотками, 186,83 штраф (процентна складова).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно п.3 ч 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно ч 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що в строк передбачений умовами кредитного договору відповідач кредитні кошти не повернула. У звязку з чим, вони були стягнуті рішенням суду. Однак, до теперішнього часу рішення суду відповідачем, також не виконано та заборгованість за кредитом наявна до тепер.

Представник відповідача даних обставин не спростував та ніяких доказів, які б могли це спростувати суду не надав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов вказаного кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею, станом на 04.04.2016 року за договором виникла заборгованість у розмірі 3923,40 грн.

Щодо доводів представника відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Стаття ст.264 ЦК України передбачає, що позовна давність преривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ч.ч.3-4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 15.05.2014 року, в період трирічного строку позовної давності, який розпочав свій перебіг з 20.06.2012 року (дати останньої сплати відповідачем по кредиту), пред'явив до відповідача позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, за розглядом якого, як вже зазначалось вище судом 25.06.2014 року було ухвалено рішення.

Наведене у свою чергу свідчить про те, що позивач вчинив дії, які свідчать про переривання перебігу позовної давності та початок цього перебігу заново.

Посилання представника відповідача, що строк дії картки повинен був закінчитися не пізніше ніж в останній день жовтня 2010 року є лише його припущеннями, оскільки доказів на їх підтвердження ним надано не було.

До того ж, ці посилання спростовуються встановленими судом обставинами, зокрема тим, що після жовтня 2010 року відповідачка продовжувала користуватися кредитною картою, здійснювала її поповнення, останнє з яких, що не заперечував сам представник відповідача було у червні 2012 року.

Таким чином, з викладеного слідує, що позивач звернувся з дійсним позовом до суду у межах строку позовної давності.

Отже, проаналізувавши здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредиту в розмірі 3923,40 грн.

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 209,212-215 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору № б/н від 23.10.2008 року на загальну суму 3923,40 грн., яка складається з: 3736,57 грн. заборгованість за відсотками, 186,83 штраф (процентна складова), судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко