Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/81/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Подліянова А.С.,

ОСОБА_2,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнило, до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 14.04.2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір «Автопакет», відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 30 643,37 доларів США на придбання автотранспортного засобу з кінцевим терміном повернення кредиту 10.04.2015 року та зі сплатою відсотків в розмірі 14,8% річних.

За умовами договору позичальник зобовязався сплачувати щомісячно мінімальний платіж у розмірі 593,02 долари США. У разі порушення строку сплати мінімального платежу по кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

В якості забезпечення зобовязання щодо погашення кредиту 14.04.2008 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, за яким останній зобовязався відповідати перед банком як солідарний боржник. Того ж дня був укладений договір поруки між банком та ОСОБА_5

ОСОБА_3 належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 10.12.2014 року утворилась заборгованість яка становить 67 853,91 долар США, (що еквівалентно 1061710,02 грн.) та складається з заборгованості за кредитом 28 947,99 дол. США, (що еквівалентно 452 494,17 грн.), заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом 26 396,87 дол. США, (що еквівалентно 413 031,80 грн.), пені за простроченні сплати платежів 9444,71 дол. США, (що еквівалентно 147 781,37 грн.), штрафу за порушення п. 5.2 кредитного договору 3064,34 дол.США, (що еквівалентно 47 947,68 грн.)

На підставі зазначеного просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 67 853,91 дол. США, що станом на 10.12.2014 року еквівалентно 1061 710,02 грн., витрати, повязані з розглядом справи, покласти на відповідачів солідарно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» в особі Відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізького регіонального управління заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 17/2008/0801 Фап від 14.04.2008 року в сумі 55344,86 доларів США з яких, 28 947,99 доларів США - заборгованість за кредитом, 26 396,87 доларів США - заборгованість за відсотками, 5000,00 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту та 5000,00 гривень штрафу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29 251,98 доларів США та пеню в розмірі 5 000 грн.

Апеляційний розгляд справи відбувся за відсутності відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яким чотири рази направлялася судова повістка за адресою, вказаною в позовній заяві та в апеляційній скарзі.

Проте, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ухилялися від отримання судових повісток, що є невиконанням ним обов'язків, встановлених статтею 27 ЦПК України та що свідчить про зловживання відповідачами своїми правами та обов'язками.

Крім того, як вбачається з листа голови правління ОСББ «Зерно 2016 року» від 28.12.2016 року відповідачі не проживають за вказаною в позовній заяві та в апеляційній скарзі адресами.

За таких обставин судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - в силу приписів частини 2 статті 305 ЦПК України

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 212 ЦПК України і оцінив всі надані сторонами докази на ґрунті всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього їх дослідження, а також оцінив належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, відобразив в рішенні результати оцінки доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.04.2008 року між сторонами по справі укладено кредитний договір «Автопакет» (далі - кредитний договір), за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 30 643,37 доларів США на придбання автотранспортного засобу. строком до 10.04.2015 року зі сплатою 14,8% річних. за користування кредитом (а.с.5-7).

За умовами п.2.2.1 кредитного договору позичальник зобовязався сплачувати щомісячно мінімальний платіж у розмірі 593,02 долари США.

Відповідно до п. 2.2.3 кредитного договору чергові мінімальні платежі по кредиту, визначені у п.2.2.1 щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця.

Згідно з п. 5.1 кредитного договору у разі порушення Позичальником строку сплати мінімально необхідних платежів по Кредиту Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Пунктом 5.2 кредитного договору, у випадку порушення виконання зобов'язань Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми визначеної в п.1.1 договору (30 663,37 дол. США) за кожний випадок.

Згідно з п. 5.3 кредитного договору, позичальник зобовязується щомісячно в дату сплати щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування включно до такої дати відповідної суми коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у п. 3.1. даного договору.

Судом також встановлено, що 14 квітня 2008 року для забезпечення повернення кредитних коштів Позичальника на користь Банку, між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки № 17/ 2008/0801Фап, за умовами якого Поручитель зобов'язується виповідати перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань (а.с.5-7).

Відповідно до умов п.п. 1.2., 1.3 договору поруки Поручитель відповідає перед Банком як солідарний боржник у тому ж обсягу, що і Позичальник.

Також для забезпечення повернення кредитних коштів Позичальника на користь Банку 14.04.2008 року ОСОБА_5 уклала з Банком договір поруки № 1 7/2008/0801Фап (а.с.50-51).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10 грудня 2014 року ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 67 853,91 долар США, (що еквівалентно 1 061 710,02 грн.), яка складається з заборгованості за кредитом 28 947,99 дол. США (що еквівалентно 452 494,17 грн.), заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом 26 396,87 дол. США (що еквівалентно 413 031,80 грн.), пені за простроченні сплати платежів 9444,71 дол. США (що еквівалентно 147 781,37 грн.), штрафу за порушення п. 5.2 кредитного договору 3064,34 дол.США (що еквівалентно 47 947,68 грн.) (а.с.12-13).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 335/1627/14-ц від 02.04.2015 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_5, яка виникла з договору поруки 17/2008/080ІФап від 14.04.2008 року, укладеного з ПАТ КБ «Надра», за яким вона виступила поручителем за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору «Автопакет» № 17/2008/080ІФап від 14.04.2008 року (а.с.87-88). Зазначене рішення набрало законної сили.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 335/8279/15-ц від 15 жовтня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_6, яка виникла з договору поруки 17/2008/0801Фап від 14.04.2008 року, укладеного з ПАТ КБ «Надра» за яким, він виступив поручителем |за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за договором «Автопакет» № 17/2008/0801 Фап від 14.04.2008 року (а.с.134-137). Зазначене рішення набрало законної сили.

Встановивши, що рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 335/1627/14-ц від 02.04.2015 року та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 335/8279/15-ц від 15 жовтня 2015 року задоволені вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6 (відповідно) про припинення договорів поруки, укладених між ПАТ ОСОБА_4 «Надра» та відповідачами 14.04.2008 року в забезпечення виконання кредитного договору ОСОБА_3, суд правомірно відмовив банку у позові до поручителів.

Задовольняючи позов в частині вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом 28 947,99 дол. США, (що еквівалентно 452 494,17 грн.), та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом 26 396,87 дол. США, (що еквівалентно 413 031,80 грн., суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем зобовязання за кредитним договором не виконані, тому існують підстави для задоволення позову в цій частині в повному обсязі.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі цього договору.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, позичальник здійснював платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором до жовтня 2009 року, останній платіж ним було внесено 01.09.2009р. В подальшому ОСОБА_3 припинив оплату чергових платежів, а кредитор звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом 23 грудня 2014 року ( а.с. 2,136), надавши розрахунок заборгованості станом на 10 грудня 2014 року.

Згідно з п.7.2 Кредитного договору сторони, керуючись ст.259 ЦК України дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років.

З огляду на викладене, підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про застосування наслідків спливу позовної давності у суду першої інстанції не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс 14 від 03 вересня 2014 року.

Колегія суддів дійшла висновку про правомірність рішення суду в частині зменшення неустойки (пені) в сумі 147 781, 37 грн. та штрафів в загальному розмірі 47 947,37 грн., та визначення суми пені та штрафів і розмірах по 5000 грн. відповідно, оскільки нарахована сума неустойки є неспівмірною зі сумою збитків, заподіяних банку, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Довід апеляційної скарги про подвійне стягнення неустойки колегія суддів вважає неприйнятним з огляду на те, що штраф і пеня є самостійними різновидами неустойки (ст. 549 ЦК України), а їх стягнення передбачено договором при різних обставинах порушення зобов'язання щодо графіку платежів (п.п.5.1, 5.2 договору). Відповідач підписав такі умови договору, тобто умови договору його сторонами визначені добровільно (ст. 627 ЦК України).

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: