Провадження № 2/522/4387/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 10 серпня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_1 договір про надання споживчого кредиту № 0 відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 56 270, 00 дол. США на строк до 10 серпня 2028 року зі сплатою 9, 5 % річних за користування кредитом.

Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 10 серпня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 іпотечний договір, згідно з яким останні передали в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобовязання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру, загальною пл. 28, 90 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності.

В подальшому згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року були внесені зміни в Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «УкрСиббанк».

Однак, у звязку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 зобовязань за вищевказаним договором кредиту, у неї утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 06 серпня 2015 року склала 41 300, 94 дол. США, та пені у розмірі 24 432, 18 грн., та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 37 081, 97 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 4 218, 97 дол. США,; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 5 211, 39 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 19 220, 79 грн.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачами зобовязання стосовно умов повернення кредитних коштів, ПАТ «УкрСиббанк» просить суд стягнути заборгованість за вищевказаним договором за рахунок предмету іпотеки.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. В останнє судове засідання представник не зявився, просив розглядати справу за його відсутності.

ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на те, що Банком були допущені порушення черговості погашення грошових зобовязань, внаслідок чого сплачені ОСОБА_1 кошти зараховувались на рахунки Банку із порушенням черговості, встановленої у договорі. Також зазначили, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності точного розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, що, на їх думку, свідчить про передчасність дійсних позовних вимог. Крім того, відповідачка зазначила, що квартира, яку було придбано за кредитні кошти, вже реалізована. Іпотечна квартира являється єдиним майном відповідачів, в якій вони постійно мешкають. Тому, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з вимогами якого не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України. Заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 10 серпня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_1 договір про надання споживчого кредиту № 0 відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 56 270, 00 дол. США на строк до 10 серпня 2028 року зі сплатою 9, 5 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 10 серпня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 іпотечний договір, згідно з яким останні передали в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобовязання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру, загальною пл. 28, 90 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до п. 2.1.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

В подальшому згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року були внесені зміни в Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «УкрСиббанк».

Також судом встановлено, що Банком було виконано свій обовязок та перечислено на рахунок ОСОБА_1 суму кредитних коштів.

В свою чергу, у звязку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 зобовязань за вищевказаним договором кредиту, у неї утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 06 серпня 2015 року склала 41 300, 94 дол. США, та пені у розмірі 24 432, 18 грн., та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 37 081, 97 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 4 218, 97 дол. США,; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 5 211, 39 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 19 220, 79 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

Викладене спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності точного розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Твердження ОСОБА_1 про те, що Банком були допущені порушення черговості погашення грошових зобовязань, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не підтверджуються жодними належними доказами. Крім того, згідно письмових пояснень представника ПАТ «УкрСиббанк» від 27 грудня 2016 року, відповідачами не було надано до Банку жодних розрахунків або будь-яких інших підтверджень того, що у розрахунках заборгованості по кредитному договору №0 від 10 серпня 2007 року існують розбіжності та є необхідність проведення перевірки розрахунку згідно п. 9.9 Кредитного договору.

До того ж, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2016 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання ПАТ «УкрСиббанк» зарахувати погашення грошових зобовязань за договором у черговості, встановленій п. 1.6 договору.

Посилання ОСОБА_1 на те, що квартира, яка була придбана за кредитні кошти, вже реалізована, не має правового значення для вирішення дійсного спору, оскільки в п. 1.4 Кредитного договору було зазначено, що кредит надавався позичальнику для його особистих потреб, а згідно п. 2.1 договору в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Банку була передана саме квартира АДРЕСА_2, яка і є предметом іпотеки.

Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Аналогічна правова позиція закріплена також в постанові ВСУ від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15.

Тому, суд при винесенні рішенні не керується положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що спростовує доводи ОСОБА_1 про застосування до спірних правовідносин вищевказаного Закону.

Оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням правових обґрунтувань та позицій сторін, з урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, керуючись наведеними вище умовами кредитного та іпотечного договору, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмети іпотеки однокімнатну квартиру, загальною пл. 28, 90 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 42 Постанови пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках на користь Банку.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 42 Постанови пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. 12, 33, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». ст. ст. 509, 525, 526, 530, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором №0 від 10 серпня 2007 року, яка станом на 06 серпня 2015 року складає 41 300 (сорок одна тисяча триста) дол. США 94 центи та пені у розмірі 24 432 (двадцять чотири тисячі чотириста тридцять дві) грн. 18 коп., та складається з: суми заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 37 081 (тридцять одна тисяча вісімдесят один) дол. США 97 центів, суми заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4 218 (чотири тисячі двісті вісімнадцять) дол. США 97 центів; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 26 січня 2015 року по 06 серпня 2015 року в розмірі 5 211 (пять тисяч двісті одинадцять) грн. 39 коп.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за період з 26 серпня 2014 року по 06 серпня 2015 року в розмірі 19 220 (девятнадцять тисяч двісті двадцять) грн. 79 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: однокімнатну квартиру загальною пл. 28, 90 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Свячена Ю.Б.