АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-ЧобітокА.О.
У Х В А Л А

13 січня 2017 року Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» про визнання договору кредиту недійсним , -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ПАТ «ВБР» пред»явив до суду позов, в якому просив стягнути з відповідача на користь банку 37 020,41 грн. кредитної заборгованості та судові витрати .

Не погодившись з позовом банку, у жовтні 2016 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов , в якому просив визнати договір кредиту недійсним .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року первісний позов задоволено частково, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду в повному обсязі ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, апеляційне провадження за якою не може бути відкрито, оскільки вона не оплачена судовим збором.

Правові засади справляння судового збору, платників, об»єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору , визначає Закон України «Про судовий збір» , який складається з абсолютно визначених норм права ( норми з вичерпною конкретністю і повнотою встановлюють умови своєї дії, права і обов»язки суб»єктів та наслідки їх порушення) .

З 01.09.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким змінено ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів і перелік суб»єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тощо.

Згідно з підпунктом 1, 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати ; за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду ( розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня 2016 року становить 1378 грн. 00 коп., 0,4 його розміру складає - 551 грн. 20 коп.).

Підпунктом 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір справляється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви , іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, то первісний позов юридичної особи складається з вимоги майнового характеру, а тому при його поданні, враховуючи його ціну , судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1 378 грн., а при поданні зустрічного позову немайнового характеру сплаті підлягала 551 грн. 20 коп..

Таким чином, за подачу апеляційної скарги на рішення суду, яке ОСОБА_2 оскаржує в повному обсязі, останній повинен сплатити судовий збір з розрахунку 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні первісної позовної заяви та зустрічного позову, тобто 2 122 грн. 12 коп. (1378,00+551,20х110 %) на р/р: 0010; Одержувач УДКС у Солом'янському районі; Банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві; Код ; МФО банку: 820019.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

При цьому слід роз»яснити, що відповідно до редакції Закону України «Про судовий збір» в редакції до 01.09.2015 року, стаття 5 вказаного Закону містила пункт 7, відповідно до якого пільги щодо сплати судового збору мали позивачі - споживачі, проте за змістом змін до ст. 5 даного Закону, які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», убачається, що з 01.09.2015 року споживачі - за позовами, що пов»язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб»єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях.

З наведеного вбачається , що положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору у разі порушення їх прав, суперечить положенням ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» , які прийняті пізніше та які є спеціальними щодо вирішення питання наявності пільг щодо сплати судового збору , внаслідок чого ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосована бути не може .

Крім того, диспозиція статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», яка на час подачі апеляційної скарги містила 17 пунктів, за способом викладення є описовою , тобто містить чіткий перелік суб»єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях та будь-яких ознак бланкетного та/або відсильного характеру ( звертання до норм іншого нормативного акта іншої галузі права та/або інших норм цієї ж галузі права) не містить .

Виходячи з наведеного, провадження по апеляційній скарзі не може бути відкрито, позивачу необхідно надати строк для усунення недоліків, а апеляційну скаргу залишити без руху, попередивши, що в разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.121 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 121 ,297 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року залишити без руху строком не більше ніж на п'ять днів з дня отримання ухвали.

В разі невиконання ухвали суду апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала підлягає оскарженню до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в частині визначення судового збору протягом двадцяти днів .

Суддя :