Справа № 510/1379/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

09.11.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нива» про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач СВК «Нива» у призначенні судові засідання, будучи належним чином сповіщений, свого представника не направляв, про причини неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи.

Позивач, її представник ОСОБА_2 на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі.

У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивач, його представник проти заочного розгляду справи не заперечували.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася із відповідними вимогами та просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що 09 травня 2008 року помер ОСОБА_3, з яким вона прожила більше 25 років однією сімєю без реєстрації шлюбу. За життя ОСОБА_3 належало:

-земельна ділянка загальною площею 7,647 га., розташована на території Ренійської міської ради Одеської області, виділена для введення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 060051 від 12.02.2004 року.

-майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» м. Рені Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності серії ОД-ХХ № 03971 від 19.02.2009 року.

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 09.05.2008 р. - помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищевказані земельну ділянку та майновий пай. У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивачка, враховуючи відсутність спадкомців першої, другої, третьої черги, після смерті ОСОБА_3 (як спадкоемець четвертої черги за законом) прийняла спадщину з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як виходить з матеріалів справи, на час відкриття спадщини, позивачка проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю більше пяти років за адресою: Одеська область, м. Рені, провул. ІІ Овражний, 28. За час спільного проживання позивачка та спадкодавець ОСОБА_3 вели сумісне господарство, позивачка доглядала за ним, 09.05.2008 р. останній помер.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_3 відсутні спадкоємці попередньої черги за законом, заповіту він не залишав, отжеспадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця є позивачка, яка на момент смерті спадкодавця проживала разом їз ним однією сім`єю більше п`яти років, що підтверджується наданими доказами та доводами позивачки. Таким чином, на момент смерті ОСОБА_3, позивачка проживала разом із ним, після його смерті фактично прийняла спадщину, що залишилася після спадкодавця, вступом в управління та володіння спадковим майном на підставі ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, та не заявила про відмову від неї.

Враховуючі ці обставини, пізніше позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку та майновий пай, про що 24.03.2016р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на вищевказані об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_3, вступом в управління та володіння спадковим майном, на підставі ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, спадкоємці попередньої черги відсутні, від представника відповідача заперечень, клопотань про відкладення розгляду справи, інших заяв не надходило.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем четвертої черги за законом (ст. 1264 ЦК України), яка на момент смерті спадкодавця проживала разом із ним однією сім`єю більше п`яти років, що підверджується доводами позивачки та наданими доказами. На момент смерті ОСОБА_3 позивачка проживала разом із ним, після його смерті утримує у себе копії правовстановлюючих документів на спадкове майно, оригінали яких були загублені, отже фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_3, вступом в управління та володіння спадковим майном на підставі ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, та не заявила про відмову від неї.

Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_3, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки згідно із положеннями ст. 25 ЦК України, правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. У випадку смерті власника нерухомого майна, первинну реєстрацію права власності на яке не було проведено та правовстановлюючий документ на яке відсутній, питання про перехід права власності на це нерухоме майно до спадкоємця повинно вирішуватися у судовому порядку.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на вищевказані земельну ділянку та майновий пай з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказаний обєкт спадкового майна, у звязку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на :

-земельну ділянку загальною площею 7,647 га., розташовану на території Ренійської міської ради Одеської області, виділену для введення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 060051 від 12.02.2004 року.

-майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» м. Рені Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності серії ОД-ХХ № 03971 від 19.02.2009 року,

після смерті ОСОБА_3, померлого 09.05.2008 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Дудник