Справа № 163/452/17
Провадження № 2/163/150/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті її матері, ОСОБА_2, яка померла 15 жовтня 2003 року відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 32 в селі Терехи Любомльського району Волинської області.

Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2. Спадщину прийняла в порядку ст.1268 ЦК України. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по вулиці Шевченка, 32 в селі Терехи Любомльського району Волинської області.

В судове засідання позивач не зявилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виданою Штунською сільською радою Любомльського району Волинської області №43 від 24 січня 2017 року вбачається, що по вулиці Шевченка, 32 в селі Терехи Любомльського району Волинської області постійно проживала і була зареєстрована ОСОБА_2, яка померла 15.10.2003 року (а.с.4).

Витягом з погосподарської книги №7 за 2003 рік стверджується, що по особовому рахунку №356, будинок з надвірними будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_2, знаходиться по вулиці Шевченка, 32 в селі Терехи Любомльського району Волинської області (а.с.6).

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №134204 вбачається, що ОСОБА_2померла 15 жовтня 2003 року (а.с.3).

Отже, після смерті ОСОБА_2, відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Шевченка, 32 в селі ТерехиЛюбомльського району Волинської області.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_2на випадок своєї смерті залишила заповіт від 26 вересня 2003 року, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом на момент смерті, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.5).

Свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ №046023 та свідоцтвом про одруження серії 1-ЕГ № 053785 стверджується, що спадкодавець ОСОБА_2 була матірю позивача (а.с.3).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2.

ОСОБА_1 фактично спадщину прийняла, оскільки подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Проте постановою державного нотаріуса від 24.01.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 32 в селі ТерехиЛюбомльського району Волинської області було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно матеріалів спадкової справи №7/2017, інших спадкоємців немає.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії технічного паспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Шевченка, 32 в селі Терехи Любомльського району Волинської області були побудовані в 1970, 1975, 1990 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з прибудовою та з господарськими будівлями, спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 15 жовтня 2003 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 32 в селі ТерехиЛюбомльського району Волинської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1218, 1269 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 15 жовтня 2003 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 32 в селі ТерехиЛюбомльського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.