Справа № 569/8130/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у в відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої в ДТП,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої в ДТП звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просить суд позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 франшизу в розмірі 510,00 грн.; стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість по страховому відшкодуванню за шкоду завдану майну в сумі 23 793,25 грн., пеню в сумі 544,96 грн., 3% річних в сумі 43,02 грн., витрати за надання правової допомоги в сумі 3300,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

В судове засідання представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» повторно не зявився, подав до суду письмові заперечення на позов у яких просив у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

В судове засідання третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 січня 2016 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи по вул.Костромській в м.Рівне автомобілем НОМЕР_1 порушив вимоги п.п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, що спричинило пошкодження керованого ним транспортного засобу, а також механічні пошкодження автомобіля марки FORD SIERRA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1

Постановою Рівненського міського суду від 23 лютого 2016 року у справі №569/1544/16-п застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. Під час розгляду справи порушник свою вину визнав повністю.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 26 січня 2016 року було пошкоджено транспортний засіб марки Форд Сієрра реєстраційний номер НОМЕР_3, що використовується позивачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована згідно поліса АІ/8393642 в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», відповідно до вимог ст.ст.33 та 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було подано 28 січня 2016 року відповідачу ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про виплату страхового відшкодування з необхідних комплектом документів.

З дослідженого в судовому засіданні звіту про оцінку збитку №070П вартість ремонту автомобіля Форд Сієрра реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 166573,82 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП 32029,65 грн., тому ремонт автомобіля проводити економічно не доцільно. Вартість автомобіля Форд Сієра реєстраційний номер НОМЕР_3 після ДТП (працездатних складових) становить 7726,30 грн.

Відповідно до ст.22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю,здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Отже, розмір шкоди становить: 32029,65 грн. 7726,30 грн. = 24303,35 грн.

Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки відповідач ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» всупереч вимогам ст.988 ЦК України та ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не вживав заходів для розслідування страхового випадку та виплати відшкодування, позивач власноручно передав та зареєстрував 10 березня 2016 року в офісі ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» м.Рівне постанову суду по справі №569/1544/16-п.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Вказаний вище строк виплати відшкодування 90 днів розпочався з дня реєстрації страховиком останнього документу страхової справи (постанови суду) 10 березня 2016 року і відповідно закінчився 08 червня 2016 року.

Враховуючи розмір франшизи, обовязок оплати якої повністю покладається на відповідача ОСОБА_2, відповідач ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» зобовязаний відшкодувати заборгованість по страховому відшкодуванню за шкоду завдану майну в сумі 23 793,25 грн.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Із відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» слід стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 23 793,25 грн., розрахунок якої наданий представником позивача, який не спростований представником відповідача, а тому від приймається судом, як достовірний.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Відповідно до п.21 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Із відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» слід стягнути 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування в розмірі 43,02 грн., розрахунок якої наданий представником позивача, який не спростований представником відповідача, а тому від приймається судом, як достовірний.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах-суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 20 березня 2017 року адвокат ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 за надання юридичних послуг (правова допомога в справі №569/8130/16-ц підготовка позовної заяви, розрахунків, клопотань, участь в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи (ціна 550 грн./год.), всього 6 год. х 550,00 = 3300,00 грн. (три тисячі триста гривень).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки в судовому засіданні представником позивача доведено те, що позивач сплатив кошти за надання правової допомоги та підтвердив належними та допустимими доказами вказані обставини, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. згідно квитанції від 05 липня 2016 року №0.0.578097706.1, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі, а саме витрати за надання правової допомоги та судові витрати за сплату судового збору слід стягнути з відповідача ПАТ «СК «Універсальна».

Що стосується позовних вимог в частині стягнення інфляційних за затримку виплати страхового відшкодування, то оскілки в судовому засіданні представником позивача не подано суду належного розрахунку, тому в цій частині позовні вимоги не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої в ДТП задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 510,00 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 заборгованість по страховому відшкодуванню за шкоду завдану майну в сумі 23 793,25 грн., пеню в сумі 544,96 грн., 3% річних в сумі 43,02 грн., витрати за надання правової допомоги в сумі 3300,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :