Провадження № 2-сз/201/5/2017
УХВАЛА

13 січня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування»про повернення судового збору по цивільній справі № 201/16487/16-ц, 2/201/3549/2016 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2016 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування»звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу.

25 листопада 2016року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було повернуто позивачу позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, разом із прикладеними до неї документів, розяснено необхідність звернення з таким позовом до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за місцем знаходження відповідача.

11 січня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява від позивача про повернення судового збору, сплаченого при зверненні до суду із зазначеною позовною заявою.

Ознайомившись із вказаною заявою, а також із матеріалами цивільної справи № 201/16487/16-ц, 2/201/3549/2016, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Статтею 115 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, позовна заява повертається позивачу у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду повністю в разі повернення заяви.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 201/16487/16-ц, 2/201/3549/2016, позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1378 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення № 0.0.650955039.1 від 15 листопада 2016 року.

Згідно ухвали суду від 25 листопада 2016року, як зазначалось вище, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення боргубула повернута позивачу відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України у зв'язку із непідсудністю справи Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, однак питання щодо повернення судових витрат зазначеною ухвалою судді вирішено не було.

Так, в ОСОБА_2 Державної судової адміністрації України від 10 листопада 2011 року № 12-6621/11, розяснено, що документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення звязку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповнованою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

11 січня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява від позивача про повернення судового збору, сплаченого при зверненні до суду із зазначеною позовною заявою, але до вищевказаної заяви позивачем не було додано оригінал квитанції (платіжного доручення).

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Служба миттєвого кредитування»про повернення судового збору по цивільній справі № 201/16487/16-ц, 2/201/3549/2016.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 208 - 210 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування»про повернення судового збору по цивільній справі № 201/16487/16-ц, 2/201/3549/2016 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення боргу- відмовити.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Наумова