РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В. за участю учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Хмельницької області про визнання права власності на квартиру

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом та просить визнати право власності як спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, який помер 02 квітня 2016 року та був власником квартири АДРЕСА_1. Не в змозі оформити спадщину через відсутність державної реєстрації права власності за останнім на зазначену квартиру.

У судове засідання позивач та представник зявилися, підтримали заявлені вимоги, просять їх задовольнити.

Представника відповідача ОСОБА_2 міської радиу судове засідання зявилася, заперечила проти позовних вимог.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 31 жовтня 2003 року ОСОБА_3, який помер 02 квітня 2016 року набув право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася 19.10.2002 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Спадкоємцем померлого за законом, що прийняла спадщину є ОСОБА_1.

Вимогами абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК визначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Суд вважає, що у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на визнання права власності в порядку спадкування.

В силу ст.12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Даними спадкової справи підтверджується заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 та подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті останнього.

В силу вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Зібрані по справі докази вказують, що померлому належала квартира АДРЕСА_1, спадщина не визнана відумерлою, позивач є спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст.1296 ЦК України.

Не внесення відомостей про реєстрацію право власності на житловий будинок, не позбавляє спадкоємців на право на спадщину, а згідно ст.16 ЦК України засобом захисту свого права є визнання права.

За таких обставин судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання за ними права власності на майно в порядку спадкування.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 1258-1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, який помер 02 квітня 2016 року право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя С. Стефанишин