справа № 208/5112/16-ц
№ провадження 2/208/530/17
12 січня 2017 р. м. Кам'янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Івченко Т.П.,
при секретарі Бондаренко В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи: Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Дніпродзержинської міської ради «про усунення перешкод у користуванні», -
У серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просив суд відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунути перешкоди у користування майном, шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, розташованого за адресою: м. Кам янське, АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого держаним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4, він ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, яка йому належить на праві приватної власності, згідно до витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 11.05.2016 року.
Крім того, у вищезазначеній квартирі були зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично на теперішній час не проживають, не зняти з реєстраційного обліку.
Враховуючи те, що на даний час місце мешкання ОСОБА_2, ОСОБА_3 не відомо, особистих речей, які б належали відповідачам на праві власності в квартирі не має, тому він вимушений звернутися до суду із позовом.
Представник позивача та позивач до судового розгляду справи звернулися з письмовою заявою, в якій вказали, що заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять суд розглянути справу у їх відсутності та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Представник Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Заводського району Дніпродзержинської міської ради в судове засідання не зявився.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судова повістка - виклик направлені відповідачеві на останню відому суду адресу, крім того у газеті «Вісті Придніпровя» №100 (1799) від 29.12.2016 року було надруковане оголошення про час місце та дату розгляду справи, і тому в силу ст.77 ЦПК України відповідач вважається повідомленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору купівлі-продажу (а.с.6-7), посвідченого держаним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., яка йому належить на праві приватної власності, згідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 11.05.2016 року.(а.с.8).
Судом також встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично у зазначеній квартирі не проживають, квартирою не цікавляться, не оплачують комунальні платежі, не приймають участі у підтриманні квартири у належному санітарно-гігієнічному стані, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участь у спільному побуті, тому вважається таким, що втратили право користування нею, що підтверджується актом від 16.06.2016 року, складеного старшим майстром Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради у присутності свідків, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартирі зареєстровані, але фактично не проживають. (а.с.9).
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідач в спірній квартирі з реєстраційного обліку не знятий, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю, своїми діями Відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Реєстрація та проживання Відповідача за вказаною адресою заважає власнику квартири в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним йому майном, до того ж завдає збитків матеріального та морального характеру.
Суд вважає, що та обставина, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продовжують бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушують законні права позивача, як власника майна, тобто належної позивачеві на праві власності квартири. Таким чином вимога позивача щодо усунення перешкоди у здійсненні права користуватися та розпоряджатися власністю підлягає задоволенню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття відповідачів з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.
Також судом враховується перейменування міста Дніпродзержинськ на Камянське, на виконання постанови ВР України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 213, 215, 224 ЦПК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 9, 155 ЖК України, ст. 47 Конституції України суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи: Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Дніпродзержинської міської ради «про усунення перешкод у користуванні», - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, а саме: квартирою №45, розташованій в будинку №29 по вулиці Миру в м. Камянське, шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири №45, розташованої в будинку №29, по вулиці Миру в м. Камянське Дніпропетровської області.
Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири №45, розташованої в будинку №29, по вулиці Миру в м. Камянське Дніпропетровської області
Згідно до вимог ч. 1 ст. 233 ЦПК України, заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно до ч. 2 ст. 232 ЦПК України, позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 228 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Івченко Т. П.