Справа № 450/2232/17 Провадження № 2/450/1535/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді Кукси Д. А.

при секретарі - Оленич О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Пикуловичі, вул. Л. Українки, 85, Пустомитівського району Львівської області, який складається з коридору, кухні та житлової кімнати, загальною площею 27,3 кв. м., з яких 17,4 кв. м. житлової площі та 9,9 кв. м. допоміжної площі, що належав його матері ОСОБА_3, яка померла 29.03.1997 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.03.1997 року померла мати позивача ОСОБА_3. Після смерті спадкодавці відкрилася спадщина, яка складається з права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою с. Пикуловичі, вул. Л. Українки, 85, Пустомитівського району Львівської області, який складається з коридору, кухні та житлової кімнати, загальною площею 27,3 кв. м., з яких 17,4 кв. м. житлової площі та 9,9 кв. м. допоміжної площі. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений секретарем Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 18. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла у власність своєму синові ОСОБА_1. Позивач вказує, що спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині немає. Також вказує, що спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 він фактично прийняв, так проживав разом із матірю, доглядав її, займався похоронами. Після її смерті вступив в управління та користування спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 317 від 10.05.2017 року. Однак, у позивача виникли труднощі з оформленням права власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний житловий будинок померлої ОСОБА_3 Труднощі полягають в тому, що спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, унеможливлює оформлення спадкових прав позивача у нотаріальній конторі. У зв'язку з цим, він змушений захищати свої майнові права та інтереси стосовно спадкового майна в судовому порядку. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, однак представником через канцелярію суду було подано заяву, в якій просить суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області не зявився, однак від сільського голови надійшла заява, в якій просить суд розглядати справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають, майнових претензій не мають.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

Судом встановлено, що 29 березня 1997 року померла мати позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 083121, видане 01 квітня 1997 року ОСОБА_2 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 05. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЄ № 518375 від 21.06.1955 року.

Спадкодавець за час свого життя, з підстав, що не заборонені законом, правомірно, набув право власності на житловий будинок за адресою: с. Пикуловичі, вул. Л. Українки, 85, Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 510 від 25.05.2017 року, відповідно до якої за померлою ОСОБА_3, яка померла 29.03.1997 року згідно погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області числиться житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями в с. Пикуловичі по вул. Л. Українки, № 85 Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до Технічного паспорта від 04 березня 2010 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Пикуловичі, вул. Л. Українки, 85, Пустомитівського району Львівської області складається з коридору, кухні, житлової кімнати загальною площею 27,3 кв. м., з яких 17,4 кв. м. житлової площі та 9,9 кв. м. допоміжної площі. Встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 на випадок смерті своїм майном розпорядилася на власний розсуд, склавши заповіт який посвідчений секретарем Борщовицької сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 18. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: усе своє майно, де б воно не знаходилося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла у власність своєму синові ОСОБА_1, тобто позивачу.

Спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині ОСОБА_3, незалежно від змісту заповіту, судом не встановлено.

Згідно довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 317 від 10.05.2017 року, ОСОБА_1 до дня смерті матері ОСОБА_3 проживав разом із нею, доглядав її, займався похоронами. Після її смерті вступив в управління та користування спадковим майном.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 p.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовуються чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української PCP, який діяв на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української PCP для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК Української PCP 1963 p., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, позивач, як спадкоємець за заповітом вчинив дії, що обєктивно стверджують факт прийняття спадщини та відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 222, 223 ЦПК України, ст. ст.16, 256, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 525, 534, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Пикуловичі, вул. Л. Українки, 85, Пустомитівського району, Львівської області, який складається з коридору, кухні та житлової кімнати, загальною площею 27,3 кв. м., з яких 17,4 кв. м. житлової площі та 9,9 кв. м. допоміжної площі, що належав ОСОБА_3, яка померла 29.03.1997 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_5