Номер провадження: 22-ц/785/19/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльов О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Южного міського суду Одеської області від 26 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи - ВДВС ГУЮ Одеської області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою судді Южного міського суду Одеської області від 26 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - ВДВС ГУЮ Одеської області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою судді ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу, в якої просить ухвалу судді скасувати, та направити позовну заяву до Южного міського суду Одеської області для відкриття провадження та розгляду позовної заяви, посилаючись на те, що судом порушені норми процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, про слухання справи були сповіщені належним чином, про що свідчать судові розписки (а.с.43-44, 47-48).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки ухвала судді постановлена з недотриманням норм процесуального права.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався ст.121 ЦПК України й виходив з того, що позивач у встановлений термін не виконав вимоги ухвали судді Южного міського суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року (а.с. 15-16, 23).

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ст.. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В своєму позові позивачка посилається на ст.. 8 Закону України «Про судовий збір», та просить її звільнити від сплати судового збору, та в підтвердженні свого матеріального становища, надає договори укладені з адвокатом у центрі з надання вторинної правової допомоги.

Ухвалою судді Южного міського суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплату судового збору було відмовлено та позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків до 21 жовтня 2016 року, однак не більше п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, у зв'язку з порушенням ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору(а.с.15-16).

21.10.2016 року ОСОБА_2 була надана до суду заява про виправлення недоліків у позовній заяві, в якій нею вказувалось, що вона, виступає в інтересах неповнолітньої дитини по даній справі, а відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» громадяни, які у випадках, передбачених законом, звернулись із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, звільняються від сплати судового збору (а.с.19-20).

Ухвалою судді Южного міського суду Одеської області від 26 жовтня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 була визнана неподаною та повернута позивачу (а.с. 23)

Повертаючи позов ОСОБА_2, яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, суд першої інстанції зазначив, що позовна заява була визнана неподаною та повернута позивачу, у зв'язку з не виконанням ухвали судді від 05 жовтня 2016 року, тому, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору.

Копію вказаної ухвали суду була отримана позивачем 03 листопада 2016 року. (а.с.26).

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСС України від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Конвенцєю про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про порушення суддею норм процесуального права, які привели до порушення порядку вирішення питання про відкриття провадження по справі, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2016 року, ОСОБА_2 було звільнено від сплати судового збору, враховуючи її майновий стан.

З тих підстав, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, судовий збір, який підлягав сплаті при подання апеляційної скарги необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави.

У відповідності до ст. 324 ЦПК України ухвала апеляційного суду Одеської області не перешкоджає подальшому руху справи і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі 6-116цс16 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Южного міського суду Одеської області від 26 жовтня 2016 року - скасувати, та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________О.Г.Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець