Провадження № 2/522/4407/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Райффайзен Банк Аваль», за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що 12 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ « Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/0043/82/73113 на суму 1 691 16 дол. США .

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання ВАТ « Райффайзен Банк Аваль» уклав з ОСОБА_4 договір поруки №014/0043/82/73113 від 12 квітня 2007 року відповідно до якого останній поручився перед Банком за належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань згідно Кредитного договору .

Однак, про існування договору поруки від 03 грудня 2007 року позивачці та ОСОБА_4 не було відомо.

ОСОБА_4, з текстом договору не знайомий, в момент підписання договору поруки №014/0035/82/86531/1 від 03 грудня 2017 року ОСОБА_1 не була присутня, згоди на його підписання не надавала.

Позивачка вказує, що вищевказаний договір поруки є недійсним, оскільки був укладений без її згоди, як дружини ОСОБА_4 З 10 серпня 2005 року позивачка з ОСОБА_4 знаходяться в зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_3 являється матір'ю ОСОБА_4

Про договір поруки №014/0035/82/86531/1 від 03 грудня 2007 року позивачка дізналася лише у березні місяці 2010 року, коли ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2009 року.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_4 ніколи не працював в ТОВ «Краяліфт», копію паспорту, довідку про доходи, заяву-анкету поручителя від 16 листопада 2007 року банку не надавав .

Враховуючи викладене, позивачка вважає, що вказаний договір має бути визнано недійсним, оскільки, він безпосередньо впливає на її права та інтереси згідно вимог ст. 65 СК України, згоди якої не було отримано під час укладення спірного договору поруки.

Позивачка та її представник судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вказав, що договір поруки №14/0035/82/86531/1 від 03 грудня 2007 року укладений у відповідності до норм діючого законодавства України.

ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, те що він ніяких документів банку не надавав, у ТОВ « Краянліфт» не працював, довідку про доходи копію свого паспорту, заяву-анкету поручителя не підписував.

Зі змістом договору поруки №014/0035/82/86531/1 від 03 грудня 2007 року не знайомий та про його існування не знав. Дійсно виступав в якості поручителя, але за договором поруки №014/00/0043/82/73113 від 12 квітня 2007 року за кредитним договором №014/0043/82/73113 від 12 квітня 2007 року, та вважає, що банк порушив його права та права його сім'ї .

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки учасників процесу, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ « Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/0043/82/73113 на суму 1 691 16 дол. США .

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання ВАТ « Райффайзен Банк Аваль» уклав з ОСОБА_4 договір поруки №014/0043/82/73113 від 12 квітня 2007 року відповідно до якого останній поручився перед Банком за належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань згідно Кредитного договору .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2009 року позовні вимоги ВАТ « Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість у сумі 197 806, 34 грн.

Про договір поруки №014/0035/82/86531/1 від 03 грудня 2007 року позивачка дізналася лише у березні місяці 2010 року, коли ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2009 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 3 10 серпня 2005 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1.

ОСОБА_3 являється матір'ю ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4, з текстом договору не знайомий, ніколи не працював в ТОВ «Краяліфт», копію паспорту, довідку про доходи, заяву-анкету поручителя від 16 листопада 2007 року банку не надавав .

Окрім того, на час укладення договору поруки №014/0035/82/86531/1 тобто 03 грудня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знаходилися в с. Серпневе, Тарутинського району, Одеської області, де проживають батьки ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушеннязобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України у № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судом, з метою встановлення чи виконано підписи від імені ОСОБА_4 в договорі поруки №014/0035/82/86531/1 від 03 грудня 2007 року чи іншою особою по справі призначена судова почеркознавча експертиза, виконання якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2016 року був наданий висновок експерта № 4134/01 від 31 липня 2017, в якому зазначено, що рукописні записи, розміщені в графах заяви-анкети поручителя для кредиту під заставу з датою заповнення 16.11.2007 року виконані не ОСОБА_4, а іншою особою, підписи у документах заяві-анкеті поручителя для кредиту під заставу від 16.11.2007 року, підписи, які містяться на копіях паспорту виконані не ОСОБА_4, а іншою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не підписував зазначений договір поруки та відсутнє його волевиявлення, суд вважає що існують підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись, постановою Пленуму Верховного Суду України у № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 525, 526, 530, 553, 559 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ Райффайзен Банк Аваль», за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним , - задовольнити.

Визнати договір поруки №014/0035/82/86531/1 від 03 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 - недійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.Б. Свячена