Справа № 603/27/17
Провадження №2/603/30/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить визнати за ним:

- право на земельну частку (пай), що знаходиться в господарстві спілці селян «Дружба» згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яка перебуває в господарстві спілка селян «Дружба» згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

Вказану спадщину фактично прийняв чоловік померлої - ОСОБА_3, як спадкоємець за законом першої черги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дідусь - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на:

-право на земельну частку (пай), що знаходиться в господарстві спілці селян «Дружба» згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом, та вступив у фактичне управління спадковим майном.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що ОСОБА_3 за життя не оформив спадкових прав після смерті ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, представником позивача - адвокатом Андрусенком І.Я. через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач - представник Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву де просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Велеснів Монастириського району Тернопільської області у віці 63 років померла ОСОБА_2.

Ще за життя померлій належала:

- земельна частка (пай), яка перебуває в селянській спілці «Дружба» згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, копія якого знаходиться в матеріалах справи

Родинні відносини між померлою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №8 сформованого 17.06.2016 року, згідно якого ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_3

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1963 р.), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Як вбачається з матеріалів справи на час смерті ОСОБА_2, тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття ОСОБА_3 спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай) в господарстві селянська спілка «Дружба» та визнання за ним права на це майно в порядку спадкування за законом необхідно керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Спадкове майно ОСОБА_3 фактично прийняв, що підтверджується довідкою Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 01.11.2016 року за №278, так як на день смерті проживав разом із спадкодавцем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Велеснів Монастириського району Тернопільської області у віці 67 років помер ОСОБА_3.

Ще за життя померлому фактично належала:

- земельна частка (пай), яка перебуває в селянській спілці «Дружба» згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР (1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно заповіту, складеного 10.04.2002 року в с.Велеснів Монастириського району Тернопільської області зареєстрованого в реєстрі №12 спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось - онуку ОСОБА_6.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через те, що ОСОБА_3 за життя не оформив спадкових прав після смерті ОСОБА_2, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори від 30.11.2016 року №1464/01-16, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично вступив у володіння та користування спадковим майном після смерті своєї дружини ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судова колегія в цивільних справах Верховного Суду України в п.65 правових позицій від 01.12.97 vd971201 висловлених судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році роз'яснила, що відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) і прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже, ОСОБА_1, як спадкоємець за законом має право на спадкове майно за заповітом.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, тому є підстави визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права позивачем на спадкове майно, яким являється право на земельну частку (пай).

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права на право на земельну частку (пай), який перебуває в селянській спілці «Дружба».

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216,1218 ЦК України, ст. 529, 534, 549 ЦК України (1963 року) суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), яка перебуває в господарстві спілка селян «Дружба» згідно зареєстрованого Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян