Справа 688/2863/16-ц
№ 2/688/32/17
Рішення

Іменем України

13 січня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 міська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

у липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 міська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.06.2008 року матір ОСОБА_7 подарувала їй жилий будинок по вул.Некрасова, 18, в м.Шепетівка Хмельницької області. На момент укладення договору дарування жилого будинку, земельна ділянка під вказаним будинком не була приватизована, тому в договорі відсутнє посилання про перехід права власності на неї. Рішення про передачу земельної ділянки площею 0,0841 га по вул.Некрасова, 18 у власність її матері ОСОБА_7 було прийняте ХХХІІ сесією ОСОБА_6 міської ради 5 скликання лише 26.06.2008 року за №19, тобто через два дні після укладення договору дарування жилого будинку. А державний акт на право власності на вказану земельну ділянку було виготовлено лише 20.01.2009 року. Мати збиралась переоформити на неї і право власності на дану земельну ділянку, але 01.02.2012 року померла. Заповіту мати не залишала. Після її смерті з метою оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку звернулась до ОСОБА_6 міської нотаріальної контори із відповідною заявою. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на неї нотаріус відмовила у звязку з тим, що відповідно до довідки №60 від 25.01.2016 року, виданої головою квартального комітету №8 фактично спадщину прийняли діти померлої ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та 24.06.2008 року ОСОБА_7 подарувала їй будинок № 18 по вул.Некрасова в м.Шепетівка, а відповідно до ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій він розміщений, та рекомендовано звернутися до суду. Незважаючи на те, що вона та відповідачі були зареєстровані з померлою матірю в належному їй на праві власності будинку, проте більше двох років перед смертю мати проживала з нею в с.Пліщин по вул.Ізяславська, 17. За цією адресою вона і померла. Відповідачі з матірю до дня смерті не проживали, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса в шестимісячний строк не звернулись, а отже не здійснили жодних дій для прийняття спадщини. Враховуючи те, що нотаріусом в оформленні спадщини відмовлено, а вона є єдиним спадкоємцем першої черги, що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку під належним їй на праві власності будинком по вул.Некрасова,18, в м.Шепетівка Хмельницької області.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому просив встановити факт постійного проживання позивача ОСОБА_4 разом із спадкодавцем її матірю ОСОБА_7 на час відкриття спадщини по вул.Ізяславська, 17 в с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку по вул.Некрасова,18 в м.Шепетівка Хмельницької області.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що, дійсно, їх мати ОСОБА_7 серйозно хворіла, у звязку із цим ними було прийняте рішення про те, що мати переїде проживати до сестри ОСОБА_4 в с.Пліщин, яка і здійснюватиме за нею догляд. Вона залишилась проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживає і по даний час, а брат ОСОБА_5 проживає окремо у с.Пліщин зі своєю дружиною. Вказала, що мати проживала із сестрою у с.Пліщин лише з листопада 2011 року по день смерті. Підтвердила, що мати померла в с.Пліщин, її поховання здійснювала позивач ОСОБА_4, оскільки в неї на той час не було коштів. Після смерті матері обговорювали питання прийняття спадщини, тоді сестра і повідомила, що будинок № 18 по вул.Некрасова в м.Шепетівка їй подарувала мати. Однак про те, що земля їй не належить дізналась у суді. Крім спірної земельної ділянки, матері належало і інше спадкове майно, проте вона до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Планувала, що позивач ОСОБА_4 оформить спадщину на себе, оскільки на це потрібні значні кошти, продасть спадкове майно та віддасть для неї її частину грошей.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення та заяву про застосування строку позовної давності, в позові просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Звернувся до суду із письмовою заявою, у якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Завідувач ОСОБА_6 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 звернулась до суду із письмовою заявою, у якій просила розгляд справи провести у її відсутності.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Абзацами 2, 3 п.23 вищевказаної Постанови визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 (дівоче прізвище Хавронюк) ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 24 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 2236, отримала у власність безоплатно від матері ОСОБА_7 жилий будинок № 18 по вул.Некрасова в м.Шепетівка Хмельницької області, жилою площею 34,6 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м. Належність ОСОБА_4 на праві власності вказаного жилого будинку підтверджується також витягом Шепетівського бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію прав від 06.01.2012 року № 32797071.

01 лютого 2012 року в с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області померла мати позивача ОСОБА_7, яка була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку по вул.Некрасова, 18, в м.Шепетівка Хмельницької області, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №199235 від 20.01.2009 року. Вказане підтверджується також витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.04.2016 року №НВ-016.

Відповідно до довідки ОСОБА_6 міської державної нотаріальної контори №171/01-16 від 13 лютого 2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилася, відповідно до довідки №60 від 25.01.2016 року, виданої головою квартального комітету №8 фактично спадщину прийняли діти померлої ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 У звязку з тим, що 24.06.2008 року ОСОБА_7 подарувала належний їй будинок № 18 по вул.Некрасова в м.Шепетівка для ОСОБА_4, а відповідно до ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій він розміщений, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку № 18 по вул.Некрасова в м.Шепетівка Хмельницької області та рекомендовано звернутися до суду.

Однак, з довідки № 40 від 12.01.2017 року, виданої виконавчим комітетом Пліщинської сільської ради вбачається, що ОСОБА_7, яка померла 01.02.2012 року (актовий запис № 2 від 02.02.2012 року по Пліщинській сільській раді) до дня смерті проживала без реєстрації в с.Пліщин по вул.Ізяславська,17 у своєї дочки ОСОБА_4, яка здійснювала за нею догляд.

Факт проживання позивача ОСОБА_4 разом із матірю ОСОБА_7 до дня її смерті в с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки.

Так, свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що проживає неподалік по вул.Некрасова, 54 в м.Шепетівка, а тому знає, що ОСОБА_7 жила в м.Шепетівка по вул.Некрасова, 18, знає її дітей. Спілкувався із ними, оскільки мали спільне горе - його дружина та мати позивача ОСОБА_7 хворіли на важку хворобу рак. Його дружина померла в листопаді 2011 року, ОСОБА_7 була на похороні. Після цього переїхала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3 до доньки позивача ОСОБА_4, де постійно проживала до дня смерті. Знає, що позивач ОСОБА_4 здійснювала за ОСОБА_7 догляд, лікувала її, а після смерті здійснила її поховання.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що тривалий час обіймає посаду сільського голови в с.Пліщин, а тому знає, що ОСОБА_4 придбала будинок в с.Пліщин по вул.Ізяславська,17, де проживає разом з чоловіком на дітьми. Стверджує, що ОСОБА_4 забрала до себе проживати матір ОСОБА_7, яка хворіла, здійснювала за нею догляд. Вказувала, що чоловік позивача неодноразово звертався до сільської ради із скаргами на сусідів, оскільки вони вночі голосно слухали музику, що заважало хворій ОСОБА_7 З цього приводу неодноразово викликався дільничний інспектор Лебідь. Бачила, що ОСОБА_7 проживала без реєстрації із донькою ОСОБА_4 в с.Пліщин по вул.Ізяславська,17, оскільки неодноразово бувала у них в будинку, в складі комісії робили обстеження умов проживання дітей останньої. Ствердила, що саме позивач ОСОБА_4 доглядала хвору матір і після смерті здійснила її поховання.

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, з огляду на викладене вище, слід прийти до висновку, що незважаючи на те, що ОСОБА_7 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, однак фактично постійно проживала разом із позивачем ОСОБА_4 по вул. Ізяславська, 17 в с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області, оскільки за станом здоровя потребувала допомоги та догляду, що визнала у судовому засіданні сама відповідач ОСОБА_2, заперечивши лише тривалість проживання померлої матері із сестрою ОСОБА_4

Визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем позивачу необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_7

Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_4 із спадкодавцем ОСОБА_7 на час її смерті та відкриття спадщини по вул. Ізяславська, 17 в с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

ОСОБА_4, будучи спадкоємицею після смерті матері ОСОБА_7, на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, у шестимісячний термін не заявила про відмову від спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Натомість, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 у строк визначений ч.1 ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались.

Приймаючи до уваги те, що спадкодавцю ОСОБА_7 земельна ділянка по вул.Некрасова, 18 в м.Шепетівка належала на праві приватної власності, що підтверджується відповідним правовстановлюючим документом, та увійшла до складу спадщини останньої, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належну їй земельну ділянку у нотаріуса, однак набула права на спадщину у день відкриття спадщини та вважається такою, що прийняла її, у звязку з чим суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, визнання відповідачем ОСОБА_5 не суперечить закону та не порушує права інших осіб, тому дійшов висновку, що право позивача ОСОБА_4 на спадщину підлягає захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно та вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

На підставі ст.ст. 16, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270, 1296 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 міська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із спадкодавцем, її матірю ОСОБА_7, яка померла 01 лютого 2012 року, на час відкриття спадщини за адресою: вул.Ізяславська, 17, в с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 0,0841 га, що розташована по вул.Некрасова, 18, в м.Шепетівка Хмельницької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, кадастровий номер :01:006:0386 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 01 лютого 2012 року в с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Козачук