У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно якої просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності зареєстрована за ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування заяви зазначає, що заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.10.2011 року, зміненого Апеляційним судом Дніпропетровської області від 04.02.2014 року, звернуто стягнення в рахунок погашення її заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1. Реєстрація нотаріусом квартири за банком є протиправною, оскільки квартира не оцінювалась для подальшого набуття банком права власності на неї, порушено умови іпотечного договору. З метою виконання можливого рішення суду, при існуванні ймовірності продажу квартири банком, вважає доцільним накласти арешт на квартиру.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви про забезпечення позову позивачем надано лише дві сторінки з двадцяти двох сторінок витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на спірну квартиру, з якого вбачається, що квартира зареєстрована за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позивачем не обґрунтована необхідність вжиття саме такого виду забезпечення позову як арешт, який суд не вважає доцільним та співмірним з предявленими позовними вимогами, окрім цього, вжиття такого забезпечувального заходу фактично призведе до зупинення виконання рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.10.2011 року, яким вирішено звернути стягнення на спірну квартиру шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені ОСОБА_1 будь-яким способом з іншою ос обою покупцем.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо цього інші зобовязання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Враховуючи, що накладення арешту на спірне майно фактично зупинить виконання рішення суду, що є недопустимим в силу конституційного принципу обовязковості судових рішень, даний спір виник не з приводу оскарження виконавчого документу, необхідність вжиття саме такого забезпечувального заходу як арешт позивачем не доведена та повного витягу на спірне майно не надано, що не дозволяє надану оцінку спірним правовідносинам, у заяві позивача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

В заяві позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня винесення ухвали.

Апеляційна скарга повинна бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Шевцова