Справа № 487/201/17
Провадження № 2/487/770/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

19.01.2017 року Заводський районний суд м.Миколаєва в складі: головуючого судді Біцюк А. В., розглянувши матеріали позовної заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

16 січня 2017 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана позовна заява,

підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ч.5 ст. 119 ЦПК України, а саме, позивачем не додано до позовної заяви документів, які б підтверджували сплату судового збору у повному розмірі.

Позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, є вимогами майнового характеру, за які відповідно до вимог п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ, судовий збір сплачується в розмірі 1,5 відсотку ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що предметом цивільного спору є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатної квартири, яка за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №6Ф від 31.03.2008 року (далі - Кредитний Договір) в розмірі 7448,11 доларів США, що еквівалентно 190582,57 грн., (по курсу НБУ станом на 25.11.2016 року) та 19369,72 грн.

Відповідно до п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

За змістом правової позиції ВСУ, викладеної в Постанові № 6-1935цс15 від 07 жовтня 2015 року, положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд має зазначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». Посилання суду у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам статей 39та 43 Закону України «Про іпотеку». Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» судова палата у цивільних справах Верховного Суду України прийшла до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Позивач подав позовну заяву до суду в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Однак позивачу слід зазначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», надати до суду експертну довідку оцінки вартості майна, та сплатити судовий збір у повному обсязі.

Згідно п.п 2 п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Крім того, позивачем в позові з посилання на наведену правову позицію Вищого спеціалізованого суду зазначено, що позивач вважає заявлену вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки вимогою немайнового характеру, оскільки така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо).

Проте, з такою позицією позивача погодитись не можна, оскільки до цього позивач звертався до суду із вимогою про стягнення заборгованості за Кредитним Договором в сумі в сумі 147216,18 грн., а саме: сума заборгованості за кредитом 5627,56 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 633,58 доларів США, заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредитом 795,42 грн., штраф за пропуск платежів 8285,74 грн.

В поданому на розгляд суду позові позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки на більшу суму: 190582,57 грн. та 19369,72 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 5627,56 доларів США (не збільшено), заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 1820,55 доларів США (збільшено на 1186,97 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2017 року (27,49грн. за 1 долар США) дорівнює 32629,81 грн.), заборгованість по щомісячній платі за обслуговування кредиту 2297,86 грн. (збільшено на 1502,44 грн.), неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань 17071,86 грн. (збільшено на 8786,12 грн.). Таким чином вимоги за основним зобов'язанням збільшено на суму 42918,37 грн.

Вказане свідчить про збільшення обсягу вимог за основним зобов'язанням, пред'явлених до відповідачів та майновий характер спору, який суду доведеться вирішувати перевіряючи законність та обгрунтованість збільшених вимог.

Крім того, заявлені вимоги позивача пов'язані з вирішенням питання про примусове відчуженням нерухомого майна, належного відповідачам, тому вони носять майновий характер, а ціна позову дорівнює вартості нерухомого майна, на яке позивач просить звернути стягнення.

Тобто, позивачу слід зазначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», надати до суду експертну довідку оцінки вартості майна, та сплатити судовий збір у повному обсязі, надати суду документ, який це підтверджує.

Отже, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись 119, 120, 130,156, ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк з дня отримання ухвали суду, для виправлення недоліків, а саме: оформити позовну заяву відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України, зазначити ціну позову, сплатити судовий збір вв розмірі 1,5% від ціни позову на р/р 0003, Банк одержувача: ГУДКУ в Миколаївській області, МФО 826013, , Одержувач: Державний бюджет 22030001, та надати суду відповідний документ.

Розяснити позивачу, що у випадку не усунення наведених в ухвалі недоліків у встановлений строк, заява буде вважатись не поданою і підлягає поверненню.

Ухвала в частині сплати судового збору може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя А. В. Біцюк