Справа №295/9956/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів Слончак А.С., Зубрицької Т.Л., Глущенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції Житомирської області, про розірвання договору довічного утримання та скасування запису про реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04.01.2005 року між нею та відповідачем, який є її онуком, укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов'язання з її забезпечення харчуванням, одягом та взуттям, лікувальними засобами, лікуванням, зі здійснення догляду, надання необхідної допомоги та відвідування. Проте відповідач не виконує належним чином взяті за договором на себе зобов'язання, тому позивач просить розірвати договір довічного утримання, укладений 04.01.2005 року між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований за № 45, та скасувати в Реєстрі прав власності (Державному реєстрі речових прав) запис за № 8854935 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на імя відповідача на підставі договору довічного утримання від 04.01.2005 року.

У судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Позивач пояснила, що з часу укладення договору і до теперішнього часу відповідачем не виконуються зобовязання за договором, з 2005 року їй надавала допомогу соціальний працівник та сусіди, а останнім часом з нею проживає її дочка ОСОБА_4, яка її доглядає. В останнє судове засідання позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не зявилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснив, що він надавав позивачу необхідну їй допомогу, купував їй продукти харчування, одяг та взуття, ліки, здійснював ремонт квартири. З 2015 року з позивачем у нього погіршилися відносини, вона не бажає з ним спілкуватися і тому він припинив надання їй допомоги. У той час, коли він не міг забезпечувати позивача продуктами харчування, на його прохання його мати ОСОБА_4 готувала для позивача страви з продуктів, закуплених ним, а коли не могла це робити його мати, тоді це робили його дочка та зять. Також пояснив, що чеків на придбання позивачу ліків, продуктів харчування та одягу надати не може. В останнє судове засідання відповідач та його представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідач направив до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи у звязку з тим, що захворів, але доказів на підтвердження наявності поважних причин неявки в судове засідання не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач належним чином виконував умови договору, працює водієм і під час перебування у відрядженні обовязки за договором виконувала його мати. Квитанцій, які б підтверджували придання ним для позивача ліків, продуктів харчування та одягу, він не зберіг та зробив у квартирі ремонт на суму 15000,00 грн.

Суд, заслухавши сторони та їхніх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Статтею 751 ЦК України визначено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що 04.01.2005 року між позивачем та відповідачем укладено та нотаріально посвідчено договір довічного утримання, зареєстрований у реєстрі за № 45. Згідно договору позивач передала у власність відповідача квартиру АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язався забезпечувати позивача утриманням та доглядом довічно.

Зокрема, відповідно до пункту 4 договору відповідач зобов'язався забезпечувати позивача щоденним триразовим калорійним харчуванням (при цьому сніданок повинен бути приготовлений не пізніше 10 години, обід не пізніше 15 години, вечеря не пізніше 20 години), забезпечувати придатним для носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону, забезпечувати необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаних лікувальними установами, надавати побутові послуги, здійснювати догляд за місцем поховання, забезпечувати потреби у відпочинку, у випадку захворювання забезпечувати амбулаторним лікуванням (за наявності медичних показань), здійснювати догляд та надання необхідної допомоги. Набувач зобовязаний відвідувати відчужувача не менше трьох разів на тиждень у після робочий час, а у випадку хвороби відчужувача щоденно. Якщо набувач з поважних причин (хвороба, відрядження, відпустка) не зможе відвідувати відчужувача, то це повинен робити член родини набувача, а за попередньою згодою відчужувача інша особа. У разі неможливості подальшого виконання набувачем своїх обовязків з підстав, що мають істотне значення, обовязки набувача можуть бути передані за згодою відчужувача члену сімї набувача або іншій особі за їхньою згодою.

У цьому ж пункті договору сторони досягли згоди про те, що до обовязків набувача не належить забезпечення відчужувача готівковими коштами, придбання і ремонт побутової техніки, здійснення поточного або капітального ремонту відчужуваної квартири, забезпечення телефонним звязком, забезпечення санаторно-курортним лікуванням.

Пунктом 4.4 оскаржуваного договору передбачено, що грошова оцінка щомісячного матеріального забезпечення за згодою сторін визначається у сумі 50 гривень і відповідно до ст. 751 ЦК України ця оцінка підлягає індексації у порядку, передбаченому законом.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором незалежно від його вини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник має виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання та звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 надала показання про те, що вона є дочкою позивача та матірю відповідача. Із сином у неї складні відносини через те, що він забирав у неї карточку для отримання пенсію та видає їй лише 300 грн. на місяць та продав квартиру, в якій вона проживала. З 2013 року вона проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач возив її до матері кожного тижня для того, щоб вона прибрала у квартирі, допомогла матері помитися та щоб доглянула за нею. Відповідач ніколи не просив її допомоги виконувати належні йому обовязки, а допомога матері це була її особиста ініціатива. Також допомогу позивачу надавали сусіди. Вона готує для позивача страви та пере їй одяг. Відповідач взагалі нічим не допомагав позивачу і також ніколи не звертався до неї з проханням допомоги у виконанні його обовязків за договором довічного утримання. Частіше позивач самостійно готувала страви з продуктів, куплених на її прохання та за її гроші соціальним працівником. У спірній квартирі на теперішній час проживає дочка відповідача зі своїм чоловіком.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 надала показання про те, що працює в Територіальному центрі з обслуговування пенсіонерів соціальним робітником та протягом чотирьох років надає допомогу позивачу, відвідує її тричі на тиждень, відповідача ніколи не бачила у квартирі, де проживає позивач. На теперішній час з позивачем проживає її дочка. Ніколи не чула від позивача, щоб вона говорила, що ліки їй купував відповідач. За проханням позивача вона особисто купувала їй ліки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 надала показання про те, що вона є сусідкою позивача, інколи відвідує її та протягом 2-3 років відповідача в будинку, де проживає позивач, не бачила. 3-4 роки тому відповідач приходив до позивача, купував для неї за її особисті кошти воду та хліб і ніколи не купував їй продукти харчування. Натомість вона йому купувала одяг, взуття та придбала для нього автомобіль. Позивач їй скаржилася, що відповідач їй зайвий раз ніколи не зателефонує. На теперішній час із позивачем проживає її дочка, яка їй готує, прибирає та здійснює догляд за нею.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 надала показання про те, що позивач їй скаржилася на те, що відповідач не відвідує її та не телефонує їй. У квартирі, де проживає позивач, відповідача жодного разу не бачила. На прохання позивача вона купувала їй ліки та продукти харчування. Протягом останнього часу з позивачем проживає її дочка, яка готує їй страви.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 надала показання про те, що з 2005 року відповідач виконував зобовязання за договором довічного утримання, купував позивачу ліки, продукти харчування, а також допомагали йому в цьому його діти. Бачила, як дружина відповідача готувала їжу для позивача, прала їй одяг, передавала для позивача нові теплі речі, сорочки, тапочки. Так продовжувалося до 2015 року до того часу, коли позивач перестала впускати відповідача до квартири, де вона проживає. Окрім того, їжу для позивача носила дружина відповідача та їхні діти.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 надала показання про те, що вона є свахою відповідача та раніше працювала з ним на одному підприємстві. Зі слів відповідача їй відомо, що він купував для позивача продукти харчування. Та особисто бачила як відповідач двічі на тиждень носив позивачу продукти харчування і купував їй тапочки протягом 2007 2012 років. Їй відомо, що він купував їй ліки. 3-4 рази на тиждень заносили позивачу їжу дочка відповідача зі своїм чоловіком, який є сином свідка. Інколи вона сама особисто купувала продукти, які заносила позивачу, коли її відвідувала.

Отже, з урахуванням підстав позову, саме відповідач зобов'язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання. Однак стороною відповідача не надано відповідних переконливих та достатніх доказів на підтвердження належного виконання взятих за договором на відповідача зобов'язань щодо забезпечення позивача утриманням та доглядом (зокрема забезпечення позивача щоденним триразовим калорійним харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону, необхідними лікувальними засобами, надання побутових послуг, забезпечення потреб у відпочинку, у випадку захворювання забезпечення амбулаторним лікуванням (за наявності медичних показань), здійснення догляду та надання необхідної допомоги).

Так, показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не є достатніми доказами належного виконання відповідачем його зобовязань, передбачених договором, оскільки ОСОБА_8 не була безпосереднім свідком отримання позивачем від відповідача ліків, продуктів харчування, одягу та взуття, а показання ОСОБА_9 суд розцінює критично у звязку з її перебуванням із відповідачем у родинних відносинах та оскільки згідно показань свідка ОСОБА_4 діти відповідача та ОСОБА_9 проживають у спірній квартирі.

Окрім того, стороною позивача не надано до суду письмових доказів, а саме квитанцій, які б підтверджували придбання для позивача ліків, продуктів харчування, одягу та взуття. Також відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження надання ним позивачу побутових послуг, забезпечення ним потреб позивача у відпочинку, забезпечення позивача амбулаторним лікуванням, здійснення ним догляду за позивачем та надання їй необхідної допомоги.

Показання допитаних у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 узгоджуються між собою, поясненнями сторони позивача, не викликають сумніву, є послідовними та вважаються судом достовірними доказами.

Таким чином, встановлені обставини і досліджені судом докази не доводять факту належного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором довічного утримання, забезпечення у повній мірі позивача необхідним утриманням, наданням їй побутових послуг та матеріального забезпечення, тому зазначене відповідно до ст. 755 ЦК України є підставою для розірвання договору довічного утримання між сторонами на вимогу позивача та скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Реєстрі прав власності на нерухоме майно).

За положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, що підтверджено оригіналами квитанцій, а саме судовий збір в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 610, 744, 749, 751, 755 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 04 січня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 45.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Реєстрі прав власності на нерухоме майно) запис про право власності від 21.03.2012 року за реєстраційним номером майна - 8854935 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 04 січня 2005 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Семенцова