Справа № 459/159/16-ц
Провадження № 6/459/19/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю: секретаря судового засідання Головка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником цього відділу, у якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням. На обгрунтування подання послалася на те, що на виконанні у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 52516869 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1 859 276,12 грн. заборгованості. 04.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 19.10.2016 року скеровано запити у реєструючі органи м. Червонограда з метою перевірки майнового стану боржника. Згідно з відповідями реєструючих органів м. Червонограда за боржником транспортних засобів не зареєстровано, останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак вказана квартира підлягає мораторію на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, страхових виплат не отримує, працює в ТзОВ «Західний регіональний консалтинг центр», останній документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FS 137437, виданий 15.01.2016 року органом 4690. Вказує, що боржнику неодноразово скеровувалися виклики про явку в ДВС, на які боржник не зявлявся. Також зазначає, що останній належним чином повідомлений про наявність виконавчого провадження у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. 01.11.2016 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника, в ході виконання якого майновий стан боржника не перевірено, так як дверей квартири ніхто не відчинив.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду питання державний виконавець у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд подання за її відсутності, просить подання задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Установлено, що на виконанні у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 52516869 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1 859 276,12 грн. заборгованості.

04.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 12.10.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з відповідями реєструючих органів м. Червонограда за боржником зареєстрована квартира, що за адресою: м. Червоноград, вул.. В.Стуса, 25/97, однак вказана квартира підлягає мораторію на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, страхових та пенсійних виплат не отримує, останнє місце роботи останнього: ТзОВ «Західний регіональний консалтинг центр», боржник зареєстрований у вказаній вище квартирі, на обліку у ЧМЦЗ не перебуває, як власник земельних ділянок не зареєстрований, останній документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FS 137437, виданий 15.01.2016 року органом 4690.

Вирішуючи порушене державним виконавцем питання, суд виходить за наступного.

Згідно з п.18 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Судом враховується, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, адже саме лише невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим листом обовязків.

Отже, для обмеження особи у виїзді за межі території України не достатньо лише наявності самого факту заборгованості, а важливим є факт ухилення від сплати заборгованості.

Разом з тим, державним виконавцем не подано суду будь-яких доказів як того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання боргових зобов'язань, так і те, що у нього є намір виїхати за кордон та тим самим ухилитися від виконання боргових зобов'язань, а додані до подання копії постанов про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповіді реєструючих органів м. Червонограда, про таке не свідчать.

Отже, подання задоволенню не підлягає.

При цьому слід зазначити, що саме по собі невиконання рішення суду, на що зроблено посилання державним виконавцем, не може розцінюватися як ухилення боржника від виконання зобовязання, а наявність у нього такого умислу підлягає доказуванню належними та допустимими доказами.

Суд критично оцінює акт державного виконавця від 01.11.2016 року з огляду на відсутність у ньому даних про час такого виходу, який, згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження», повинен припадати у робочі дні не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години. Ураховано й те, що цей акт складений за відсутності понятих.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д. І. Рудаков