Справа № 645/3027/16-ц
Провадження № 2/645/197/17
У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Федорової О.В.,

при секретарі судового засідання - Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до пунктів 2.3.3 та 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Розпорядженням заступника керівника апарату за № 44 від 10.03.2017 року призначено проведення повторного автоматичного розподілу вищезазначеної цивільної справи, в результаті чого справу було передано судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Федоровій О.В., у зв'язку з чим розгляд справи розпочався спочатку.

В судовому засіданні 17.03.2017 року представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, звернулась до суду з клопотанням про виклик свідка ОСОБА_4, який може підтвердити обставини укладення договору позики, а також обставини часткового повернення грошових коштів ОСОБА_2 ОСОБА_1 саме через ОСОБА_4. Крім того, представник наголосила, що від відповідача їй відомо, що у ОСОБА_4 можуть знаходитись розписки ОСОБА_1 про чаткове повернення відповідачем боргу через ОСОБА_4.

Позивач заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 дійсно був присутній під час складання відповідачем розписки про отримання у позику грошових коштів, проте стверджує, що відповідач взагалі не повертав їй грошові кошти не тільки особисто, а і через інших осіб, у тому числі через ОСОБА_4. Також, вказала, що жодних розписок про повернення відповідачем боргу вона не складала.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, вислухавши пояснення позивача, вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, одним із способів забезпечення доказів є допит свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України у заяві про виклик свідка зазначаються його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими.

У абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що зі змісту абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо (ч. 2 ст. 937, ч. 3 ст. 949 ЦК України).

Таким чином, показання свідка щодо часткового повернення боргу за договором позики не можуть вважатись допустимим доказом у даній цивільній справі, у зв'язку з чим клопотаннчя представника відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, про виклик свідка ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Федорова О.В.