Справа №468/1339/17-ц 21.12.2017
Провадження №22-ц/784/2612/17
Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2017 року, ухвалене суддею Муруговим В.В. о 9 годині 28 хвилин у приміщенні суду в місті Баштанка, за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк або ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року Банк звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовував наступним.

13 липня 2007 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 31 серпня 2017 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 12 723,16 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 1 766,65 грн., заборгованості за відсотками у сумі 10 112,55 грн. та штрафів 250 грн. (фіксована частина) і 593,96 грн. (процентна складова).

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, то позивач просив стягнути з нього кредитну заборгованість і судові витрати.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_3 просив застосувати наслідки спливу позовної давності (а.с.27-28).

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2017 року у задоволенні позову Банку відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.ст.257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 13 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг, який складався з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів.

Згідно з умовами даного договору відповідач отримав платіжну картку з встановленим на ній кредитним лімітом у сумі 0 грн., який у подальшому був збільшений до 1900 грн. з оплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 30 квітня 2009 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості Банку відповідач не виконує умови договору, внаслідок чого в нього виникла перед ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 31 серпня 2017 року у сумі 12 723 грн.16 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 1766 грн.65 коп., заборгованості за відсотками у сумі 10 112 грн.55 коп. та штрафів 250 грн. (фіксована частина) і 593 грн.96 коп. (процентна складова).

Згідно з витягом з особового рахунку ОСОБА_3 останній платіж на погашення кредиту він здійснив 18 листопада 2010 року.

Строк дії платіжної картки закінчився 30 квітня 2009 року. Нову картку він не отримував.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що перебіг трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі розпочався 01 травня 2009 року.

18 листопада 2010 року він був перерваний, оскільки відповідач здійснив платіж на погашення боргу.

Новий відлік часу розпочався з 19 листопада 2010 року та закінчився 19 листопада 2013 року.

З позовом до суду Банк звернувся у жовтні 2017 року, тобто після спливу позовної давності як до основних, так і додаткових вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за договором щодо повернення суми кредиту, однак на момент звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором трирічний строк щодо стягнення тіла кредиту та відсотків і річний строк щодо стягнення неустойки, в межах яких Банк може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, позивач не робив заяв та клопотань щодо поважності причин пропущення позовної давності, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2017 року.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді: С.Ю.Колосовський

ОСОБА_4