ОСОБА_1 № 136/1871/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Шевчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання в порядку спадкування права власності на домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувсь до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 03.01.2017 року померла ОСОБА_3, яка на випадок своєї смерті склала на його імя, а також ОСОБА_1 особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла усе своє майно. До складу спадщину увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Вахнівка, вул. Садова, 17 (далі домоволодіння, спадкове майно). Прийнявши спадщину позивач звернувсь за її оформленням до нотаріуса, яка відмовила у видачі нотаріального акту, оскільки домоволодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, при цьому частка спадкодавця в майні не визначена. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої 03.01.2017 року ОСОБА_3 права власності на домоволодіння.

До суду позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Голова Вахнівської сільської ради подав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність представника органу місцевого самоврядування.

Оскільки учасники справи скористались правом на розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає підстав для відкладення її розгляду, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 03.01.2017 року померла ОСОБА_3 (а.с. 5), яка на випадок своєї смерті склала на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 особисте розпорядження (заповіт, а.с. 6), яким заповіла усе своє майно.

До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Вахнівка, вул. Садова, 17, який згідно Свідоцтва № 1 від 16.02.1989 року про право особистої приватної власності на домоволодіння належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3.

З матеріалів Спадкової справи № 70/2017 слідує, що після смерті ОСОБА_3 спадщину за заповітом прийняв позивач, а ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовилась на користь останнього. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено.

Для оформлення спадщини позивач звернувсь до нотаріуса, яка відмовила у видачі нотаріального акту, оскільки домоволодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, при цьому частка спадкодавця в майні не визначена.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

Судом встановлено, що 16.02.1989 року Вахнівська сільська Рада народних депутатів видала на імя ОСОБА_3 (голова господарства) Свідоцтво №1 про право особистої приватної власності на домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Вахнівка, вул. Дзержинського, 17, що відносилося до суспільної групи господарств "колгоспний двір".

Станом на 15.04.1991 року (момент набрання чинності Законом України "Про власність") головою колгоспного двору була ОСОБА_3, членів двору не було.

Відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ЦК УРСР).

З зазначеного слідує, що ОСОБА_3 була одноосібним власником домоволодіння № 17 по вулиці Дзержинського (перейменовано на "Садова") в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області.

За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Оскільки належність домоволодіння спадкодавцю доведена належними та допустимими доказами, а також враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом після померлої 03.01.2017 року ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Вахнівка, вул. Садова, 17.

Право власності на вищевказане нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник