Справа №423/2937/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2017 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Мазура М.В. за участю секретаря судового засідання Соловйової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання договору недійсним та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилався на те, що між ним і відповідачем було укладено угоду №340338 від 23.04.2011 року, метою якої є надання послуг з адміністрування системи, що умовно називається «Авто Так», з метою придбання автомобіля «Chery M11» у групі. На виконання умов зазначеної угоди позивач за період з 23.04.2011 року до 19.01.2015 року сплатив 70 218,56 грн., проте автомобіль так і не отримав. Більше того, відповідач в односторонньому порядку повідомив, що замість автомобіля «Chery M11» йому надано право на отримання автомобіля «ZAZ Forza». Приблизно в травні 2015 року позивач по телефону отримав від представників відповідача інформацію про те, що він взагалі не отримає автомобіль, оскільки особам, які проживають в зоні проведення антитерористичної операції право на отримання автомобіля не надається. У звязку з цим позивач направив відповідачу заяву про розірвання договору, 12.06.2015 він отримав письмове повідомлення відповідача про розірвання угоди, проте до цього час так і не отримав жодних коштів від відповідача. Тож позивач просить суд визнати указаний вище договір недійсним і стягнути з відповідача сплачені ним кошти в розмірі 70 218,56 грн. При цьому позивач чітко сформулював підстави заявлених позовних вимог, посилаючись на положення ч.1, п.7 ч.3, ч. 6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» та наполягаючи на тому, що діяльність відповідача становить нечесну підприємницьку практику, оскільки вводить споживача в оману шляхом утворення та експлуатації пірамідальної схеми. У письмових поясненнях на заперечення відповідача позивач послався на правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 23.05.2012 року по справі №6-35цс12.

У судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання представник відповідача також не зявився, надав суду письмові заперечення та заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно заперечень представника відповідача діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» не є пірамідальною схемою, оскільки є легальною діяльністю з надання фінансових послуг на придбання товарів у групах, крім того, позивач своїм особистим підписом в Угоді засвідчив, що уважно з нею ознайомився, до того ж, згідно з угодою позивач мав право протягом семи днів розірвати угоду з поверненням йому усіх сплачених коштів, таким чином, позивачу було надано час для додаткового вивчення умов угоди. При цьому представник відповідача посилався на правовий висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 11.09.2013 року у справі №6-40цс13, а аргументи представника відповідача є аналогічними доводам, зазначеним в мотивувальній частині указаної постанови ВСУ. Таким чином, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, указуючи на те, що позивач не заявляв вимог про стягнення коштів внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобовязань.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Системне тлумачення цією норми у поєднанні з положеннями ч.2 ст.31 ЦПК України дає обмежений не лише змістом заявлених позовних вимог, але й підставами, на яких вони заявлені, оскільки виключно позивач має право подавати позов, формулювати позовні вимоги та визначати підстави звернення до суду.

Таким чином, суд розглядатиме позов виключно в межах заявлених позовних вимог, включаючи зазначені позивачем підстави позову. Суд звертає увагу на те, що позивач чітко визначив підстави заявлених ним позовних вимог, посилаючись на положення ч.1, п.7 ч.3, ч. 6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» та наполягаючи на тому, що діяльність відповідача становить нечесну підприємницьку практику, оскільки вводить споживача в оману шляхом утворення та експлуатації пірамідальної схеми. Позивач не заявляв вимог про визнання договору недійсним на підставі ст.18 Закону України «Про прав споживачів» або будь-яких інших положень законодавства, так само він не заявляв вимог щодо стягнення коштів внаслідок неналежного виконання зобовязань за договором (це, зокрема, вплинуло на визначення територіальної підсудності та означало б необхідність сплати судового збору).

Отже, відповідно до ч.1, п.7 ч.3, ч. 6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Сторонами було визнано факт укладання указаної позивачем угоди, а тому ця обставина вважається судом встановленою відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України.

Вирішуючи справу, суд звертає увагу на те, що обидві сторони посилалися на правові висновки Верховного Суду України в аналогічних справах. При цьому відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, позивач посилався на постанову Верховного Суду України від 23.05.2012 року по справі №6-35цс12, в якій ВСУ дійсно дійшов висновку, що оскільки позивачка сплачувала кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ПАТ «Філдес Україна» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи «Кар Кредит», касаційний суд помилково погодився з висновками суду апеляційний інстанції про те, що спірний договір це досягнута між сторонами угода про посередницьку діяльність, яка не порушує права позивачки, а діяльність ПАТ «Філдес Україна» з реалізації системи «Кар Кредит» не є такою, що вводить споживача в оману (шляхом утворення та експлуатації пірамідальних схем).

Разом із тим, в подальшому ВСУ змінив свою практику, що очевидно обумовлено внесенням змін до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», згідно з якими до переліку фінансових послуг було віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Так, у постанові ВСУ від 11.09.2013 року у справі №6-40цс13, сформулював протилежну правову позицію, яку в подальшому неодноразово повторював (наприклад, у постановах від 03.09.2014 року по справі № 6-98цс14 та від 25.06.2014 року по справі № 6-74цс14). Суд особливо підкреслює, що відповідачем у справі №6-40цс13 так само було ТОВ «АВТО ПРОСТО», спірний договір було укладено приблизно в той же час, як і цій справі (5 березня 2011 року), так само зміст договорів в обох справах є аналогічним. Тому суд вважає за необхідне вирішити справу відповідно до правового висновку, висловленого в указаній постанові ВСУ.

Зокрема, в указаній постанові ВСУ зазначив, що в ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ "АВТО ПРОСТО" гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою.

Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. При цьому відповідно до ст. 8.2 додатку № 2 до Угоди поняття "право на отримання автомобіля" означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та виробником (дистриб'ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 додатку № 2).

Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді "Чисті внески" або "Внесок в оплату товару".

Відповідно до розд. 1 Визначення термінів додатку № 2 до Угоди "Цілий Чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля. Половинний Чистий внесок - це половина Цілого чистого внеску".

Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до Угоди Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені Чисті внески перерахунку (у зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100% від ціни автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "АВТО ПРОСТО" виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди).

На підставі цього ВСУ зробив висновок, що діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" за Угодою сторін не становить функціонування "пірамідальної схеми", оскільки вона не містить головних ознак "пірамідальної схеми" безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної схеми, на думку ВСУ, необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга».

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Зокрема, Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система "АвтоТак" - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг ОСОБА_2 з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку № 2 до Угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності "пірамідальної схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильною позицію, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності.

Отже, як наголосив ВСУ в указаній постанові, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".

Так само, на думку ВСУ, помилковою є і позиція про введення позивача в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача.

Такий висновок суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Угоди позивач отримав примірник Угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ТОВ "АВТО ПРОСТО".

Відповідно до ст. 10 Угоди підписання цієї Угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до Угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі "АвтоТак". При цьому в разі розірвання Угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ "АВТО ПРОСТО". Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ "АВТО ПРОСТО" про розірвання Угоди. Однак, як установлено судом, ОСОБА_10 із заявою про розірвання Угоди в семиденний термін до ТОВ "АВТО ПРОСТО" не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами Угоди.

Таким чином, Верховний Суд України прийшов до переконання, що висновок нижчих судів (у справі №6-40цс13) про наявність обману та ознак "пірамідальної схеми" у діях ТОВ "АВТО ПРОСТО" під час укладення Угоди є помилковим і не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з нормами Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Беручи до уваги викладене, а також з огляду на те, що обставини справи, розглянутої Верховним Судом України у справі №6-40цс13, та обставини цієї справи є повністю аналогічними, суд не знаходить підстав для того, щоб відступити від правового позиції, висловленої у висновку ВСУ. Тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі у звязку з необґрунтованістю позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України в разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивача було звільнено від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання договору недійсним та стягнення коштів відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя М.В.Мазур