№ 243/9256/16-ц
Справа № 2/243/137/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 січня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді - Р.В. Кузнецова,
при секретарі - І.Ю. Малиновській,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, інфляційних втрат, 3 % річних та судових витрат, -
У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 27 вересня 2016 року має заборгованість яка складається з:
- 3489,48 грн. - суми заборгованості за відсотками;
- 1859,99 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом;
- 427,06 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками;
- 420,57 грн.- 3 % річних за тілом кредиту;
- 97,04 грн. - 3 % річних за простроченими процентами.
Тому просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем судові витрати.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, в якій наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити у повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачі у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суду не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.
Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
На забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 09 січня 2014 року між ПАТ «Ощадбанк», ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, та ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_2, було укладено договір поруки № 8661, відповідно до якого поручитель ОСОБА_2 зобов'язалась перед кредитором відповідати солідарно з боржником ОСОБА_1 за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому, відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього /а.с.29-30/.
В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 09 січня 2014 року між ПАТ «Ощадбанк», ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, та ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_3, було укладено договір поруки № 8662, відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 зобов'язалась перед кредитором відповідати солідарно з боржником ОСОБА_1 за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому, відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього /а.с.31-35/.
Судом встановлено, що кредитний договір та договори поруки укладені в письмовій формі, підписані уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «Ощадбанк», та особисто ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковими для виконання.
Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до положення ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми.
Згідно розрахунку заборгованості ПАТ «Ощадбанк» відповідачу ОСОБА_1 за час фактичного користування кредитними ресурсами нараховані інфляційні втрати за неповернутим кредитом у сумі 1859,99 грн. і відсотками у сумі 427,06 грн. /а.с.36/.
Щодо позовних вимог про стягнення 3 відсотків річних суд виходить з наступного. Аналізуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України у сукупності з положеннями кредитного договору, суд приходить до переконання, що цивільно-правова відповідальність боржника ОСОБА_1 настає за прострочення виконання зобов'язання у порядку, передбаченому договором, а саме п.8.1.2 кредитного договору. Отже, нарахування 3 % річних за прострочення зобов'язання боржнику ОСОБА_1 буде фактично подвійною мірою відповідальності, адже відповідно до умов договору їй може бути нараховано пеню за прострочення сплати кредиту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних безпідставними.
Суд визнає правильним представлений ПАТ «Ощадбанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у ОСОБА_1 по заборгованості за кредитним договором № 9091 від 09.01.2014 р. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору.
Відповідно до п. 3.9.1.1 кредитного договору № 9091 Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником або поручителем взятих на себе обов'язків та недотримання умов, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту та всієї суми нарахованих прцентів за користування кредитом у тому числі, але не виключно, якщо затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та / або процентів за користування кредитом платежів за цим договором на один календарний місяць. Враховуючи, що відповідач протягом тривалого періоду (з січня 2015 року) не виконує передбачені договором зобов?язання про сплату щомісячних платежів, на підставі положення ч.2 ст.1050 ЦК України, суд приходить до переконання, що Банк правомірно набув право вимоги дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитними договорами.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором та договорами поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків за користування кредитом та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних задоволенню не підлягають.
Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1378,00 грн. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.36 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1347,81 грн. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі у сумі 630,00 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 536, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 88, 131, 169, 213, 215, ЦПК України, суд-
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, інфляційних втрат, 3 % річних та судових витрат - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в судову палату по цивільним справам апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги до Слов'янського міськрайонного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Дане заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов