Справа № 752/192/17
Провадження по справі № 2-н/752/113/17
У Х В А Л А

05.01.2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мирошниченко О.В., ознайомившись з матеріалами заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1,

встановив:

05.01.2017 року до провадження судді передано матеріали заяви ТОВ «Теплопостачсервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1

Як видно зі змісту заяви та доданих до неї додатків, ТОВ «Теплопостачсервіс» просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1, що надавалися останнім за адресою - АДРЕСА_1 на підтвердження заявлених вимог до заяви додано розрахунок заборгованості.

Проте, відповідно до рекомендацій, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення і радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Між тим, звертаючись в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу, з ОСОБА_1 не додано до заяви відповідних договорів про надання послуг за зазначений період або ж інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Наразі з поданої заяви ТОВ «Теплопостачсервіс» про видачу судового наказу і поданих документів вбачається спір про право, що за правилами п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, відповідно заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження, а тому у прийнятті заяви про видачу судового наказу з приводу заявлених вимог необхідно відмовити.

На виконання вимог ч. 4 ст. 100 ЦПК України про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно постановити ухвалу.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до правил ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 96,100,101 ЦПК України, -

ухвалив:

відмовити у прийнятті заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя