Дата документу 20.02.2017
Справа № 320/4564/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Черемісіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

Мелітопольського державного педагогічного університету імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Ректор Мелітопольського державного педагогічного університету імені ОСОБА_1 ОСОБА_3 від імені університету звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь університету суму заборгованості в розмірі 38 567 грн. за проживання в гуртожитку в період з січня 2005 року по грудень 2010 року та понесені витрати у звязку зі сплатою судового збору в розмірі 1 450 грн.

Мотивує позовні вимоги тим, що з 2005 року відповідачка зі своєю сімєю мешкає у студентському гуртожитку № 2 Мелітопольського державного педагогічного університету імені ОСОБА_1, який розташований в м. Мелітополі по вул. І. Алексєєва, 9 та займають кімнати 101-102 на 5 ліжко-місць. Дані кімнати були тимчасово надані відповідачці та членам її сімї адміністрацією університету за клопотанням профспілкового комітету університету як співробітнику учбового закладу та аспіранту, але договір оренди з відповідачкою не укладався. 3 2005 року трудові відносини з відповідачкою припинені, але вона продовжує проживати у гуртожитку. Починаючи з 1998 року відповідачка разом зі своєю сімєю заборгували позивачу 38 567, 00 грн. Про необхідність сплачувати щомісячно за проживання у гуртожитку відповідачка знала та повсякчасно попереджалась адміністрацією університету повідомлення про розмір та необхідність сплати за проживання щомісячно розміщується на дошці оголошень в гуртожитку. За проживання у гуртожитку ОСОБА_2 не сплачувала зовсім. Так, загальна заборгованість за проживання у гуртожитку станом на грудень 2005 року становить 2 187 грн.; - грудень 2006 року 6 120 грн.; - грудень 2007 року 6 120 грн.; грудень 2008 року 9 440 грн.; - грудень 2009 року 11 760 грн.; - грудень 2010 року 2 940 грн.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання, призначене на 20.02.2017 року о 14 годині 30 хвилин не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги не визнає у повному обсязі у звязку з тим, що позивач не надав суду договір найму, у якому було б узгоджено умови проживання та оплати за вказаний період, а також не надав калькуляцію на надані послуги і суму розрахунку боргу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 128, 129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку видається спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Права та обовязки власника та мешканців гуртожитку визначені Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів РСР від 3 червня 1986 року (208-86-п), (діючої станом на 2005 рік), (далі- Положення) відповідно до п. 14 якого вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера.

Тому, хто вселяється в гуртожиток, вказується надана жила площа, видаються необхідний інвентар, постільні речі, перепустка на право входу в гуртожиток. Він повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, правами й обов'язками мешканців гуртожитку.

Згідно п. 38 Положення, плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з 2005 року відповідачка зі своєю сімєю мешкає у студентському гуртожитку, який належить позивачу. Як зазначено самим позивачем у позовній заяві договір оренди з відповідачкою не укладався. Надана довідка про наявність у відповідачки заборгованості перед позивачем за проживання у гуртожитку, видана самим позивачем не є підтвердженням проживання відповідачки у гуртожитку.

Крім того, ані самого розрахунку заборгованості, ані інформацію про встановлені ставки плати за користування житлом позивачем не надано.

Крім того, згідно довідки про реєстрації місця проживання/перебування особи Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 03.08.2016 року місце проживання/місце перебування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано з 16.07.1998 року в Мелітопольському районі, АДРЕСА_1. /а.с. 12/.

Таким чином, враховуючи викладені вище норми законодавства, суд знаходить обставини, зазначені в обґрунтування позову не доведеними та не підтвердженими жодними доказами, а тому у позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 15, 18, 60, 61,212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Мелітопольського державного педагогічного університету імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова