Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Гордійчук С.О., Шимківа С.С.

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та відшкодування (компенсації) моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася в Рівненський районний суд з позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого вказувала, що 19.11.2016 року на подвірї господарства по вул. Рівненська, 26, в селі Бармаки Рівненського району Рівненської області ОСОБА_2 вчинила протиправні дії, а саме, назвала її нецензурним словом з відтінком сексуального збочення. Після того, як позивачка звернулася за допомогою до ОСОБА_3, то відповідачка знову обізвала позивачку таким же словом та ще висловилася нецензурною лайкою.

Дані дії були вчинені в присутності її чоловіка та ОСОБА_3 Поширена ОСОБА_2 інформація є недостовірною, яка принизила честь та гідність позивача.

Оскільки вона є інвалідом 2 групи, вже багато років страждає на бронхіальну астму важкої форми, емфізему легень, образливі слова ОСОБА_2 викликали у неї напад задухи, через що вона втратила свідомість і їй викликали швидку допомогу.

Протиправна поведінка відповідачки принизила честь і гідність позивачки, завдала їй моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 50 000 грн.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1548/2017 Головуючий у 1 інстанції : Красовський О.О. Доповідач : Григоренко М.П.

Із цих підстав просила зобовязати ОСОБА_2 спростувати поширену нею недостовірну та негативну інформацію щодо ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шляхом вибачення та стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та відшкодування (компенсації) моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію, яка була поширена ОСОБА_2 19.11.2016 року на подвірї господарства по вул. Рівненська, 26, в с. Бармаки Рівненського району Рівненської області відносно ОСОБА_1, яка повязана з нецензурними словами з відтінком сексуального збочення, зобовязавши ОСОБА_2 протягом 30 днів з часу набрання рішенням законної сили спростувати поширену нею недостовірну інформацію, у спосіб, в який вона була поширена.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 грн. компенсації за завдану моральну шкоду.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із оскаржуваним рішенням в частині визначення розміру грошової суми, яка підлягає стягненню із відповідача в якості відшкодування завданої моральної шкоди, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що цей розмір було визначено судом із порушенням принципу розумності, оскільки через поширення ОСОБА_5 недостовірної інформації вона втратила свідомість і чоловік з сином змушені були викликати швидку допомогу через страх за її життя.

До теперішнього часу, замість вибачень від ОСОБА_2 вона відчуває один негатив.

Із цих підстав просить змінити оскаржуване рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди, збільшивши цей розмір з врахуванням принципів розумності та справедливості.

Відповідач ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу на рішення Рівненського районного суду від 08 вересня 2017 року, в якій вказує, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки в ній були відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача, яка саме інформація поширена із зазначенням часу, способу і осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пояснили, що ініціатором конфлікту була позивачка за зрубаний відповідачкою виноград.

Конфлікт відбувався на стороні будинку, який належить ОСОБА_2 за адресою вул. Рівненська, 26А, а не вул. Рівненська, 26 , як зазначено в рішенні. Також, ці ж свідки повідомили, що в той день вживали алкоголь, що може свідчити про недостовірність показів.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що він не бачив і не чув, як 19.11.2016 року ОСОБА_2 обзивала ОСОБА_1 нецензурними словами, а про обставини події знає зі слів сімї ОСОБА_1.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є чоловіком та сином для позивачки, а тому є зацікавленими особами. Свідок ОСОБА_3 перебуває в неприязних стосунках з відповідачкою через судові спори щодо поділу житлового будинку та земельної ділянки. Проте, суд, пояснення вказаних свідків поклав в основу оскаржуваного рішення.

Безпідставно суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що 19.11.2016 року до ОСОБА_7 була викликана швидка допомога і з медичної довідки хворій було встановлено діагноз астматичний напад та зазначено, що остання перебувала у стані алкогольного спяніння.

Висновок спеціалістів про причинний звязок між астматичним нападом та стресом, який нібито отримала ОСОБА_1 відсутній.

До позову було долучено епікризи КЗ «Рівненський обласний протитуберкульозний диспансер» від 25.02.2016 року та 16.07.2016 року з діагнозом та лікуванням, що свідчать про довготривалу хворобу ОСОБА_1 та перебування її на обліку з приводу бронхіальної астми. Проте суд першої інстанції не взяв до уваги вказані докази.

Вважає, що позивачкою не доведено будь-яких неправомірних дій відповідачки стосовно ОСОБА_1, а оскаржуване рішення ґрунтується на припущеннях.

Із цих підстав просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В ході апеляційного розгляду справи позивач та її представник адвокат ОСОБА_8 підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а апеляційну скаргу відповідача відхилити.

Відповідач та її представник адвокат ОСОБА_9, в свою чергу, також підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а апеляційну скаргу позивача відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, шляхом визнання недостовірною інформацію, яка була поширена ОСОБА_2 відносно позивача, із зобовязанням відповідача спростувати цю інформацію протягом 30 днів з часу набрання рішенням законної сили у спосіб, в який вона була поширена та відшкодувати завдану моральну шкоду, в розмірі 1500 грн., суд першої інстанції керувався положеннями 94, 277 ЦК України та вважав встановленим, що з боку останньої дійсно мало місце поширення 19.11.2016 року на подвірї господарства по вул. Рівненська, 26, в с. Бармаки Рівненського району Рівненської області недостовірної негативної інформації щодо позивача, яка повязана з нецензурними словами з відтінком сексуального збочення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у звязку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" ).

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 18 тієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України, обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та зясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно із ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду (п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи".

Як під час звернення до суду із позовом, так і в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, позивач жодним чином не конкретизувала того, яка саме недостовірна інформація була поширена відповідачем і в який саме спосіб має відбутись її спростування.

Зазначення стороною позивача лише про те, що поширена відповідачем негативна інформація щодо позивача, повязана з нецензурними словами з відтінком сексуального збочення, на переконання колегії суддів, ще жодним чином не дає можливості встановити характер такої інформації та зясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Фактично позивач вказав у своїй позовній заяві лише свою оцінку висловлюванням відповідача 19.11.2016 року на подвірї господарства по вул. Рівненська, 26, в с. Бармаки Рівненського району Рівненської області, без зазначення конкретного змісту цих висловлювань, без чого неможливо встановити те, що ці висловлювання містили фактичні дані, про порушення ОСОБА_1, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо, які можна у той чи інший спосіб перевірити, або це є вираження субєктивної думки в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, що не підлягає спростуванню, оскільки є образою.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, на розсуд колегії суддів, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5, заявлених на підставі статті 277 ЦК України, має бути відмовлено, за недоведеністю.

Стаття 297 ЦК України закріплює, що кожен має право на повагу його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її честі і гідності.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вимоги даної правової норми, колегія суддів не вбачає можливості самостійно змінити обраний позивачем спосіб свого захисту своїх порушених прав та інтересів, які повязані із гідністю та честю фізичної особи, оскільки це вже інший предмет спору.

Більше того, це на даний час також є неможливим і через те, що позивач не конкретизувала належним чином зміст висловлювань відповідача на свою адресу з тим, щоб суд мав можливість оцінити їх на предмет брутальності, принизливості чи непристойності і визначити відповідно до цієї оцінки характер та тривалість моральних страждань ОСОБА_1, а також розмір відшкодування завданої моральної шкоди.

Крім того, відповідно до розяснень, які містяться у пункті 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 1, 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення, як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та відшкодування (компенсації) моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.О. Гордійчук

ОСОБА_10