У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 01 березня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», ОСОБА_9, третя особа - ОСОБА_10 про визнання вкладником та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6, до якої приєдналася ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року, в с т а н о в и л а: У листопаді 2014 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 19 червня 2014 року між ОСОБА_10 та публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» (далі - ПАТ «АКТАБАНК»; банк) укладено договір банківського вкладу «КЛАСІК» № В19-208098/Т, за умовами якого банк приймає грошові кошти у розмірі 2 700 000 гривень строком на два місяці, до 19 серпня 2014 року, із зобов'язанням повернути суму вкладу в обумовлений строк та сплатити проценти. 15 серпня 2014 між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладений договір про відступлення права вимоги за вказаним договором банківського вкладу, за умовами якого ОСОБА_10 як первісний кредитор а вони як нові кредитори у відповідних частках прийняли на себе право вимоги у розмірі 450 000 гривень із зобов'язанням сплатити ОСОБА_10 винагороду за відступлене право вимоги у розмірі 150 000 гривень. 15 серпня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_6 виступила поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_9 щодо сплати винагороди. 22 серпня 2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, за участю ПАТ «АКТАБАНК», укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_9 передала, а ОСОБА_8 прийняв на себе право вимоги у розмірі 150 000 гривень за договором банківського вкладу. 18 січня 2013 року між ОСОБА_10 та ПАТ «АКТАБАНК» укладений договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 197369. 01 вересня 2014 року між ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_10 як первісний кредитор, а ОСОБА_6 та ОСОБА_9 як нові кредитори за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки від 18 січня 2013 року № 197369, у відповідних частках прийняли на себе право вимоги у розмірі 27 800 гривень та зобов'язались сплатити ОСОБА_10 винагороду за відступлене. Того ж дня між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_6 виступила поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_9 щодо оплати винагороди у розмірі 7 800 грн. 05 вересня 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договір про відступлення права вимоги за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки від 18 січня 2013 року, за умовами якого ОСОБА_8 як новий кредитор прийняв право вимоги у розмірі 7 800 гривень. У вересні 2014 року вони, як вкладники, звернулись до банку з вимогою відкрити поточні рахунки та зарахувати на них грошові кошти у розмірах, визначених договорами про відступлення права вимоги від 15 серпня 2014 року та 22 серпня 2014 року, однак до теперішнього часу відповідачем не вчинено жодних дій, у зв'язку з чим просили суд визнати їх вкладниками за договором банківського вкладу від 19 вересня 2014 року з вимогами у розмірі 150 000 гривень кожному, зобов'язати відповідача в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відкрити на підставі їх особистих заяв поточні рахунки в ПАТ «АКТАБАНК» та перерахувати на них за дорученням ОСОБА_10 грошові кошти з депозитних рахунків останньої у розмірі 150 000 гривень кожному з них та грошові кошти з карткового рахунку ОСОБА_10 - ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у розмірі відповідно 20 000 гривень та 7 800 гривень, а також стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 157 800 гривень. Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - задоволено. Визнано ОСОБА_6 вкладником ПАТ «АКТАБАНК» за договором банківського вкладу «КЛАСІК» від 19 червня 2014 року з вимогами в сумі 150 000 гривень. Визнано ОСОБА_7 вкладником ПАТ «АКТАБАНК» за Договором банківського вкладу «КЛАСІК» від 19 червня 2014 року з вимогами в сумі 150 000 гривень. Визнано ОСОБА_8 вкладником ПАТ «АКТАБАНК» за Договором банківського вкладу «КЛАСІК» від 19 червня 2014 року з вимогами в сумі 150 000 гривень. Зобов'язано ПАТ «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відкрити ОСОБА_6 на підставі її особистої заяви поточний рахунок в ПАТ «АКТАБАНК» та перерахувати на такий рахунок на підставі доручення ОСОБА_10 грошові кошти з депозитного рахунку ОСОБА_10 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 150 000 гривень та грошові кошти з карткового рахунку ОСОБА_10 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 20 000 гривень. Зобов'язано ПАТ «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відкрити ОСОБА_7 на підставі її особистої заяви поточний рахунок в ПАТ «АКТАБАНК» та перерахувати на такий рахунок на підставі доручення ОСОБА_10 грошові кошти з депозитного рахунку ОСОБА_10 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 150 000 гривень. Зобов'язано ПАТ «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відкрити ОСОБА_8 на підставі його особистої заяви поточний рахунок в ПАТ «АКТАБАНК» та перерахувати на такий рахунок на підставі доручення ОСОБА_10 грошові кошти з депозитного рахунку ОСОБА_10 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 150 000 гривень та грошові кошти з карткового рахунку ОСОБА_10 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 7 800 гривень. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 157 800 гривень. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 листопада 2015 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» задоволено. Заочне рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_6, до якої приєдналась ОСОБА_7, просять скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ст. 1058 ЦК України). Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За змістом ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бутизамінений, якщо це встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні допускається шляхом відступлення права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Положеннями ст. 517 ЦК України передбачено, що укладаючи правочин про заміну кредитора у зобов'язанні первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Пунктом 10.1 Інструкції передбаченопорядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою складається в письмовій формі договір банківського вкладу, після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичнійособі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. 18 січня 2013 року між ОСОБА_10 та ПАТ «АКТАБАНК» укладений договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 197369. 01 вересня 2014 року між ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_10 як первісний кредитор, а ОСОБА_6 та ОСОБА_9 як нові кредитори за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки від 18 січня 2013 року № 197369 у відповідних частках прийняли на себе право вимоги у розмірі 27 800 гривень та зобов'язались сплатити ОСОБА_10 винагороду за відступлене. Того ж дня між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_6 виступила поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_9 щодо оплати винагороди у розмірі 7 800 гривень. 05 вересня 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договір про відступлення права вимоги за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки від 18 січня 2013 року, за умовами якого ОСОБА_8 як новий кредитор прийняв право вимоги у розмірі 7 800 гривень. Крім того, 19 червня 2014 року між ОСОБА_10 та публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» укладено договір банківського вкладу «КЛАСІК» № В19-208098/Т, за умовами якого банк приймає грошові кошти у розмірі 2 700 000 гривень строком на два місяці, до 19 серпня 2014 року, із зобов'язанням повернути суму вкладу в обумовлений строк та сплатити проценти. 15 серпня 2014 між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладений договір про відступлення права вимоги за вказаним договором банківського вкладу, за умовами якого ОСОБА_10, як первісний кредитор, а вони, як нові кредитори, у відповідних частках прийняли на себе право вимоги у розмірі 450 000 гривень із зобов'язанням сплатити ОСОБА_10 винагороду за відступлене право вимоги у розмірі 150 000 гривень. 15 серпня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_6 виступила поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_9 щодо сплати винагороди. 22 серпня 2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, за участю ПАТ «АКТАБАНК», укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_9 передала, а ОСОБА_8 прийняв на себе право вимоги у розмірі 150 000 гривень за договором банківського вкладу. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 16 вересня 2014 року № 576 «Про віднесення ПАТ «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 90 про запровадження з 17 вересня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКТАБАНК» Приходько Ю.В. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії або ліквідації банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Статтею 28 Закону передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум і відшкодування через банки-агенти. Відповідно до ч. 5 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що позивачі як нові кредитори за договорами про відступлення права вимоги не є вкладниками з правом вимоги на укладення договорів вкладу та відкриття поточних рахунків, а мають право на виконання банком зобов'язань в межах суми граничного розміру відшкодування коштів за договором банківського вкладу (в межах одного вкладу) за умови надання доказів прав нових кредиторів, а також із врахуванням віднесення банку до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6, до якої приєдналася ОСОБА_7, відхилити. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович В.І. Мартинюк