АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/812/2017 Головуючий в 1 інстанції - Гайдук С.В.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представник ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 08.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 250 000,00 доларів США з розрахунку 13,50 % річних на строк з 08.08.2008 року по 08.08.2025 року. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 222438 від 08.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, згідно з умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №0 від 08.08.2008 року. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» права вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а позичальник ОСОБА_2 та поручитель ОСОБА_3 в свою чергу зобов'язання за договором кредиту та договором поруки не виконують. Внаслідок чого, станом на 15.07.2013 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 2 910 521,22 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, а також понесені судові витрати.

В процесі розгляду справи, після скасування заочного рішення суду від 11.02.2014 року, позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту, яка утворилась станом на 28 травня 2014 року в розмірі 4698720,45 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 2774896,35 грн. заборгованість по відсотках становить 1923824,00 грн. та судові витрати у справі.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 серпня 2008 року в сумі 4 698 720 грн. 45 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1 720 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1 720 грн. 50 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог. Зазначив, що ПАТ «Дельта Банк» не надало доказів одержання відповідачами письмового повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, а тому обов'язок здійснювати платежі позивачу, як новому кредитору у відповідачів був відсутній. Звертає увагу суду на те, що первісний кредитор скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту ще 30 червня 2009 року. З позовом до суду ПАТ «Дельта Банк» звернулося лише 30 вересня 2013 року. Відтак, вимоги про стягнення заборгованості були заявлені ПАТ «Дельта Банк» з пропуском строку позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване та ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 698 720 грн. 45 коп.- залишено без змін.

Також змінено рішення в частині судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд в цій частині.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2016 в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду 17 січня 2017 року представник відповідача ОСОБА_2 доводи скарги підтримав.

Представник банку до апеляційного суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання»(статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 250 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних, кінцевим терміном повернення до 08 серпня 2025 року (т.1, а.с.6-13).

Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 08 серпня 2025 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Відповідно до пп. 1.3.1., 1.3.3., 1.3.4. нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Термін сплати процентів з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Також, 08 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №222438, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язався відповідати перед банком за виконання ОСОБА_2 усіх своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 серпня 2008 року (т.1, а.с.20-22).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передало АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» права вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та решітного виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.34-35).

ОСОБА_2 належним чином свої зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 не виконувала, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 28 травня 2014 року становить 4 698 720,45 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 2 774 896,35 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 1 923 824,00 грн. (т.1, а.с.108).

ПАТ «Дельта Банк» порушило перед судом питання про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

При цьому, суд відхилив посилання відповідачів на те, що позовні вимоги були заявлені ПАТ «Дельта Банк» зі спливом позовної давності. Також суд виходив з того, що ПАТ «УкрСиббанк» реалізував своє право на дострокове повернення заборгованості за кредитним договором лише 18 жовтня 2010 року, звернувшись до суду з відповідним позовом, який в подальшому був залишений без розгляду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до п. 1.2.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 серпня 2008 року позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше до 08 серпня 2025 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору.

У відповідності до п. 3.4.3 договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов'язався достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору.

Пунктом 6.1.2 розділу 6 договору про надання споживчого кредиту № 0 визначено, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п.1.2.2 договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п. 6.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 у разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а б) позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань позичальника за договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

ПАТ «УкрСиббанк» №26-93/516 30 червня 2009 року надіслало ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень кредитного договору (а.с 236 т. 1).

Колегія суддів вважає за можливе прийняти вказаний доказ, незважаючи на те, що він подавався на стадії апеляційного розгляду, оскільки суд першої інстанції допустив неповноту при з'ясуванні обставин, які мали правове значення для вирішення справи, та не роз'яснив сторонам наслідків не подання вказаного доказу, який зобов'язаний був подати банк з іншими документами долученими до кредитної справи.

Відповідно до вказаної вимоги АТ «УкрСиббанк» порушило питання про дострокове погашення заборгованості протягом тридцяти днів з моменту її отримання. У випадку не усунення порушень на 31 день з дня отримання цієї вимоги, банк вважає термін повернення кредиту таким, що настав.

Таким чином, первісний кредитор скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п.п. 1.2.2, 6.1.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 серпня 2008 року, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення до 10 серпня 2009 року.

Відповідно до положень ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відтак, перебіг позовної давності за вимогами ПАТ «Дельта Банк» почав відраховуватися з 11 серпня 2009 року та закінчився 11 серпня 2012 року.

З позовом до суду ПАТ «Дельта Банк» звернулося лише 30 вересня 2013 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України 09.11.2016 року у справі №6-2251цс16, яка є обов'язковою відповідно до ст. 360-7 ЦПК України..

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача було заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності (а.с. 123-131 т. 1).

Таким чином, у задоволенні вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 з ОСОБА_2 слід відмовити за спливом позовної давності.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції цього не врахував та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до вимог п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог до ОСОБА_2

В частині вимог до ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не переглядалось, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки, рішенням апеляційного суду в задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено всі судові витрати понесені останньою підлягають стягненню з позивача на її користь.

Згідно з п.8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла станом на момент подання апеляційної скарги) апеляційна скарга на рішення суду мала бути оплачена в розмірі 50 % ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви й скарги, а з майнових спорів - ставки, обчисленої, виходячи з оспорюваної суми за подання апеляційної скарги.

Тобто, при подачі апеляційної скарги в листопаді 2014 року судовий збір підлягав сплаті в розмірі 1720 грн. 50 коп.

Відповідно до квитанції на а.с. 224. т 1 та 14 т. 2 ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. та 1827 грн. 00 коп.

Отже з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1720 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1720 грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: