У Х В А Л А

10 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_4, третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

Бориспільський міськрайонний суд Київської області рішенням від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, відмовив у задоволенні позову ПАТ «СК «УСГ».

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 30 листопада 2016 року касаційну скаргу ПАТ «СК «УСГ» відхилив, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року залишив без змін.

У лютому 2017 року до Верховного Суду України звернулося ПАТ «СК «УСГ» із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 11, 1166, 1192, 1194 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2013 року, 7 жовтня 2015 року та дві ухвали цього ж суду від 15 червня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ПАТ «СК «УСГ», суд касаційної інстанції погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, які відмовляючи в задоволенні позову виходили із недоведеності позовних вимог через відсутність підтвердження фактичного розміру шкоди та зазначили, що позивач виплатив страхове відшкодування без проведення оцінки або експертизи пошкодженого транспортного засобу, на підставі документів, наданих йому організацією, яка здійснювала ремонт транспортного засобу. Водночас відповідальність особи, яку визнано винною у спричиненні шкоди, за умови наявності у неї полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, наступає лише у разі недостатності страхової виплати, тобто в разі, коли розмір завданої шкоди, яка підлягає відшкодуванню, перевищує розмір страхового ліміту згідно умов договору. Крім того, розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що виключає відповідальність відповідача перед позивачем згідно з вимогами статті 1194 ЦК України.

Надана для порівняння ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року (справа № 130/79/15-ц) не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції, а справу передав на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2013 року суд погодився з висновком суду першої інстанції, який встановивши, що при первинному огляді автомобіля позивача не розраховувався фізичний знос автомобіля, а такий розрахунок проведено при повторному огляді, то нарахування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача необхідно проводити на підставі первинного огляду транспортного засобу без застосування фізичного зносу, задовольнив позов позивача в повному обсязі.

У наданій для порівняння ухвалі від 7 жовтня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з рішенням суду апеляційної інстанції про задоволення позову. При цьому, суд виходив з того, що виплата страхового відшкодування була проведена відповідно до вимог чинного законодавства України. Оскільки страхове відшкодування виплачено страховою компанією позивачу в розмірі ліміту відповідальності, а розмір завданої позивачу шкоди є більшим, то різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням повинен сплатити відповідач, як особа, винна у ДТП.

В ухвалі від 15 червня 2016 року (справа № 363/4858/14-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновком суду першої інстанції, який встановивши факт здійснення виплати страхового відшкодування позивачем та відповідного перерахунку частини цієї суми третьою особою на користь страхової компанії, у зв'язку з чим до позивача, як страховика, перейшла частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, відмовив в задоволенні позову.

У судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ПАТ «СК «УСГ» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_4, третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за заявою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук