Номер провадження: 22-ц/785/2750/17
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення штрафних санкцій за порушення строків виплати страхового відшкодування, за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року,

встановила:

У серпні 2016 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - Страхова компанія): 1) пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у розмірі - 6 397,26 грн.; 2) інфляційні втрати у розмірі - 2 215,13 грн.; 3) 3 % річних у розмірі - 476,71 грн.. Загалом ОСОБА_4 просила стягнути зі страхової компанії - 9 018,10 грн..

В позові ОСОБА_6 посилалася на те, що 12.07.2014 р. о 10 год. 30 хв. в м. Одесі на проспекті Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Автобус БАЗ А079.14», реєстраційний номер - НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, та належного їй автомобіля «Смарт-Сіті», реєстраційний номер - НОМЕР_3. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль отримав механічні пошкодження.

27.08.2014 р. працівниками ДАІ відносно ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

21.04.2015 р. Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено постанову про закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_5 у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Питання про встановлення винної особи у скоєнні ДТП вирішено не було.

02.07.2015 р. вона подала страховій компанії заяву про сплату страхового відшкодування.

18.02.2016 р. Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив заочне рішення, відповідно до якого винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_5. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 у страховій компанії.

23.06.2016 р. страхова компанія сплатила страхове відшкодування в розмірі - 50 000,00 грн..

Оскільки вина ОСОБА_5 встановлена заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 р., яке набрало законної сили - 28.02.2016 р. період прострочення виплати страхового відшкодування становить - з 29.02.2016 р. по 23.06.2016 р..

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» () на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) суму пені за період з 29.02.2016 року по 23.06.2016 року в розмірі - 6 397 грн. 26 коп., індекс інфляції в розмірі - 2 215 грн. 13 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі - 476 грн. 71 коп., витрати на правову допомогу в сумі - 3 500 грн., та судовий збір в розмірі - 551 грн. 20 коп., а всього стягнуто - 13 140 грн. 30 коп..

Страхова компанія в апеляційній скарзіпросить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Страхова компанія представника у судове засідання не направила. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки представника не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. ЇЇ представник у судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки страхова компанія допустила прострочення виплати страхового відшкодування.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини неявки не повідомила. Письмових заперечень на апеляційну скаргу/пояснень, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка в судове засідання сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що граничний термін сплати страхового відшкодування становить - 29.02.2016 р., разом з тим страхове відшкодування було сплачено лише - 23.06.2016 р. (а. с. 55 - 56 зворотня сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов при неповному з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629, 979, 988, 992 ЦК України, ст. ст. 9, 16, 20 Закону України «Про страхування», ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 212 - 214 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджений судом доказів встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2015 р. (а. с. 11) 12.07.2014 р. о 10 год. 30 хв. в м. Одесі на проспекті Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Автобус БАЗ А079.14», реєстраційний номер - НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, та належного їй автомобіля «Смарт-Сіті», реєстраційний номер - НОМЕР_3. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль (а. с. 9 - 9 зворотня сторона) отримав механічні пошкодження.

27.08.2014 р. працівниками ДАІ відносно ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно вищевказаної постанови провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду завдану у зв'язку з користуванням транспортного засобу - «Автобус БАЗ А079.14», реєстраційний номер - НОМЕР_2, застрахована у страховій компанії (а. с. 10).

ОСОБА_4 у позові посилається на те, що 02.07.2015 р. вона подала страховій компанії заяву про виплату страхового відшкодування. У додатках до позову вказується про додання цієї заяви до позову. Разом з тим, матеріали справи не містять заяви ОСОБА_4 про виплату страхового відшкодування. Не була вона надана і апеляційному суду.

Разом з тим, страхова компанія у запереченнях на апеляційну скаргу вказує на те, що ОСОБА_4 02.07.2015 р. звернулася із заявою про пошкодження транспортного засобу.

18.02.2016 р. Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив заочне рішення, відповідно до якого винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_5 (а. с. 12 - 15).

23.06.2016 р. страхова компанія виплатила страхове відшкодування в розмірі - 50 000,00 грн.. Обставини виплати страхового відшкодування сторони по справі визнали.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відповідальності за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо це не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 979, 988, 992 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Аналогічні положення містяться у ст. ст. 9, 16, 20 Закон України «Про страхування».

Статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо с пір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній справі, перебіг цього строку припиняється до дати коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З матеріалів іншої оглянутої апеляційним судом справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої майну у результаті ДТП, копії матеріалів якої частково залучені до даної справи (а. с. ), встановлено, що копію заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 р., яким визнано ОСОБА_5 винним у скоєнні ДТП, страхова компанія отримала - 28.03.2016 р..

Страхове відшкодування виплачено - 23.06.2016 р., тобто в межах передбаченого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дев'яностоденного строку. Таким чином, прострочення виплати страхового відшкодування з боку страхової компанії не допущено. У задоволенні позову ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Доводи апелянта щодо відсутності для покладення на нього відповідальності за прострочення сплати страхового відшкодування є обґрунтованими.

Доводи апелянта щодо не надання ОСОБА_4 автомобіля на огляд, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з встановлених по справі обставин.

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, її треба задовольнити частково.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати. Необхідно ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4.

Згідно з ст. ст. 79, 88 ЦПК України необхідностягнути з з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судовий збір у сумі - 606,32 грн., сплачений за подання апеляційної скарг (а. с. 76).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення штрафних санкцій за порушення строків виплати страхового відшкодування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судовий збір у сумі - 606 (шістсот шість) грн. 32 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова