АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5354/16-ц Номер провадження 22-ц/786/217/17Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Лобов О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори про зняття обтяження (заборони) відчуження нерухомого майна,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Дорош А.І.,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, другої Кременчуцької державної нотаріальної контори про зняття обтяження (заборони) відчуження нерухомого майна. Просила місцевий судзняти обтяження - заборону відчуження з житлового будинку АДРЕСА_1, накладену Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою, внесене в електронний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 належить право власності на зазначений будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 22.09.1999 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Курочкіним О.О., договору дарування, посвідченого 24.09.1999 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Курочкіним О.О., рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.12.2007 року, із проведенням державної реєстрації правочинів, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Кременчуцьким МБТІ №17820047 від 20.02.2008 року. Проте, в 2016 році ОСОБА_2 стало відомо, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено обтяження - заборону відчуження на належний їй будинок за повідомленням від 28.03.1990 року Кременчуцького відділення Ощадбанку, власником об'єкту зазначений ОСОБА_4 Проте, фактично ОСОБА_4 не був власником зазначеного житлового будинку. Заборону накладено Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою. Відомості в реєстр внесено Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою. Позивач вважає, що Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою та Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою порушено її право власності на нерухоме майно, тому вона звернулася до суду за захистом.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, Другої кременчуцької державної нотаріальної контори про зняття обтяження (заборони) відчуження нерухомого майна - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 22.09.1999 року державним державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Курочкіним О.О., договору дарування, посвідченого 24.09.1999 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Курочкіним О.О., рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.12.2007 року, із проведенням державної реєстрації майна, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Кременчуцьким МБТІ №17820047 від 20.02.2008 року, житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 6-10).

Згідно з паперовим реєстром Другої кременчуцької державної нотаріальної контори, внесено обтяження - заборону відчуження за повідомленням Крюківського Ощадбанку №8375, одержаною 29.03.1990 року, на житловий будинок АДРЕСА_1, власник якого ОСОБА_4 (а.с. 14).

Згідно з єдиним реєстром заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 18.02.2005 року реєстратором Першої кременчуцької державної нотаріальної контори зареєстровано обтяження №1695320, внесене в електронний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за повідомленням б/н від 28.03.1990 року Кременчуцького відділення Ощадбанку№7850 на об'єкт обтяження житловий будинок АДРЕСА_1, власник якого ОСОБА_4 (а.с. 19).

Відмовляючи у задовленні позову, місцевий суд виходив з того, що згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" №5 від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). У разі пред»явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача, як передбачено ч. 1 ст. 33 ЦПК України. На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України місцевий суд роз»ясний позивачу необхідність заміни відповідачів на належних відповідачів - боржника ОСОБА_4 та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно ПАТ «Ощадбанк», наслідки невчинення такої процесуальної дії роз»яснені позивачу, позивач такого клопотання не заявив. Крім цього, суду не доведено, що ПАТ «Ощадбанк» звертався до натаріуса в установленому закном порядку із заявою про зняття заборони у зв»язку з тим, що ОСОБА_4 не має зобов»язань перед ПАТ «Ощадбанк», а не лише перед одним з його відділень. Також суду не надано доказів того, що ОСОБА_4 раніше не був власником спірного житлового будинку, не надано матеріалів на підставі яких була накладена заборона його відчуження.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, заборона відчуження спірного житлового будинку накладена Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н Крюківського відділення Ощадбанку м. Кременчука №8375 від 28.03.1990 року, а саме на майно ОСОБА_4 - будинок АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Реєстру Другої кременчуцької держнотконтори для реєстрації заборони (арештів) на будинки. З 1998 року до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори з Другої кременчуцької державної нотаріальної контори були передані Алфавитні книги обліку заборони відчуження і арештів, накладених на жилі будинку та Реєстри для реєстрації заборони (арештів) на будинки, з яких було перенесено інформацію до Державних та Єдиних реєстрів Міністерства юстиції України.

Отже, вбачається, що заборона відчуження житлового будинку не накладалася судом, також відсутні дані про наявність цивільної справи, в межах якої могла накладатися ця заборона.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 лише з 1999 року стала співвласником спірного житлового будинку, а у 2007 році - єдиним його власником. Заборона відчуження накладена на підставі повідомлення б/н Крюківського відділення Ощадбанку м. Кременчука №8375 від 28.03.1990 року.

Місцевий суд прийшов до правильного висновку про те, що матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_4 не був власником будинку у 1990 році, відсутні дані про те, у зв»язку з чим внесено повідомлення б/н Крюківського відділення Ощадбанку м. Кременчука №8375 від 28.03.1990 року.

Доводи позивача про те, що містяться невідповідності у паперовому та електронному реєстрах щодо дати банківського повідомлення та назви банківського відділення, не впливають на законність рішення суду. У разі допущення неточностей вони можуть бути усунуті у відповідному порядку особою, яка їх допустила.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача відносно того, що саме вказані нею відповідачі є належними відповідачами по справі, оскільки в цій частині місцевий суд достатньо повно мотивував свій висновок, з яким погоджується колегія суддів. Вказані позивачем відповідачі - держнотконтори є лише реєстраторами дії по вчиненню заборони на відчуження житлового будинку, можливо у 1990 році мали місце спірні правовідносини між Крюківським відділенням Ощадбанку м. Кременчука №8375 від 28.03.1990 року та ОСОБА_4, як правильно вказав місцевий суд, позивачем не пред»явлені вимоги до цих осіб, із-за непред»явлення вимог до вказаних осіб, із-за відсутності належних та допустимих доказів в частині правовідносин, які склалися у 1990 році між банком та ОСОБА_4, суд позбавлений можливості дослідити ці обставини, заслухати сторін з приводу накладення заборони відчуження та дати оцінку правомірності її існування.

Доводи позивача про те, що у відділенні № 10016/0200 АТ « Ощадбанку», який є правонаступником Кременчуцької ощадкаси №7850 та Крюківської центральної ощадкаси №8375, станом на 24.05.2016 р. за ОСОБА_4 діючі кредитні договори та інші кредитні зобов»язання відсутні, не впливають на законність судового рішення. Із матеріалів справи не вбачається, що позивач отримала відмову банку у скасуванні заборони відчуження при вирішення питання у поза судовий спосіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :