Справа № 755/6558/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

За участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, який подано в інтересах - малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей», Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, передачу дітей до органу опіки та піклування для подальшого влаштування, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

встановив:

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, діючи в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, звертаючись до суду, просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_3,стосовно малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації малолітніх дітей для їх подальшого влаштування та стягнути із ОСОБА_3 кошти (аліменти) на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття на особу або установу, в якій будуть перебувати діти, що є предметом позову.

Представник позивача - Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Науменко І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, пояснила, що на обліку Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації перебувають малолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, які опинились у складних життєвих обставинах, матір'ю цих дітей є ОСОБА_3 Батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_4, який проживає разом з донькою. Спеціалістами служби у справах дітей за участю фахівців центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді неодноразово здійснювалися обстеження житлово-побутових умов малолітнього ОСОБА_1, при яких санітарний стан в квартирі був незадовільний, підлога та китами вкрай брудні, одяг розкиданий, в квартирі неприємний запах, деякі меблі зламані, а мати малолітнього ОСОБА_1 постійно мала ознаки алкогольного сп'яніння, в зв'язку з чим їй було запропоновано здійснити капітальний ремонт квартири, налагодити побут та пройти реабілітацію від алкогольної залежності, однак, остання від вказаної пропозиції відмовилась. Крім того, спеціалістами служби у справах дітей неодноразово проводилася профілактична робота в ході якої ОСОБА_3 були роз'яснені обов'язки батьків щодо утримання, виховання та навчання дітей. Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_6, яка проживає разом з донькою, неодноразово викликала працівників поліції, так як ОСОБА_3 постійно зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки в присутності дітей. Малолітня донька ОСОБА_3 - ОСОБА_2 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_4, який піклується про неї, займається її вихованням та утриманням. За інформацією Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги «Русанівка», ОСОБА_3 виконує рекомендації лікаря шодо лікування дитини, однак, в квартирі відсутня гігієна. В березні 2017 року Дніпровським управлінням поліції Головного управління національної поліції в м. Києві відвідана родина ОСОБА_3, під час візиту остання перебувала в стані алкогольного сп'яніння, поводила себе агресивно по відношенню до своєї матері, ображала її нецензурною лайкою в присутності малолітнього ОСОБА_1, в квартирі було брудно, одяг та дитячі іграшки розкидані, в зв'язку з чим на ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Також до служби у справах дітей від Центру екстреної підтримки «ЕЗРА» надійшло повідомлення про те, що працівники Фонду, які є Партнерами у реалізації програми екстренної допомоги дітям, які зазнали насильства в складі Групи Екстренного реагування ССДС в Києва, під час відвідування квартири ОСОБА_3 виявили безлад, розламані меблі, на обличчі у ОСОБА_3 були синці, які вона отримала внаслідок її побиття невідомими перехожими на вулиці, мати ОСОБА_3 повідомила, що її дочка повертається додому в стані алкогольного сп'яніння та постійно вживає спиртні напої вдома, не працює, матеріально дитину не утримує, між ними відбуваються сварки, конфлікти та бійки в присутності дитини. Зі слів сусідів дитина зазвичай знаходитися в квартирі, на вулиці грається рідко, в квартирі відбуваються постійні сварки. На підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини та у зв'язку із загрозою його життю, Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією було винесено розпорядження № 213 від 26 квітня 2017 року «Про відібрання малолітньої дитини», в зв'язку з чим малолітнього ОСОБА_1 було відібрано від матері та влаштовано до Київської міської дитячої лікарні № 2, для проведення медичного обстеження, а в подальшому він влаштований до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей». В зв'язку з тим, що ОСОБА_3 цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не здійснює їх підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, спілкування в межах, що необхідне для їх нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, не створює належних умов для проживання та розвиток дітей, не цікавиться їх здоров'ям, нехтує їх потребами виникла необхідність для звернення до суду з зазначеним позовом. Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією та органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, надано висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (протокол № 6 від 246 квітня 2017 року).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що з батьком дітей ОСОБА_4 вони в шлюбі не проживали, останній забрав дочку ОСОБА_2 в січні 2017 року, а сина ОСОБА_1 у неї відібрала служба у справах дітей 26 квітня 2017 року. Відповідач не заперечує той факт, що дійсно був період, коли вона вживала спиртні напої в зв'язку зі складним життєвим становищем, на цьому підгрунті у неї з матір'ю, яка проживає разом нею, виникали постійні сварки та конфлікти, однак фізичного насильства до останньої та до своїх дітей вона не застосовувала. Мати завжди провокувала конфлікт та телефонувала в орган опіки та піклування і в поліцію, наголосила, що на момент відібрання у неї дитини, в її квартирі відпали двері шафи та лінолеум був старий, а тому і виглядав як брудний, однак її син ОСОБА_1 завжди був нагодований та доглянутий, відвідує дошкільний заклад, хоча в зимовий період дитячий садок відвідував нерегулярно, так як хворів. На даний момент вона не вживає алкогольні напої, пройшла курсу реабілітації від алкогольної залежності, має постійні місце роботи, житлові умови значно покращились, в квартирі є всі необхідні речі та меблі для виховання та розвитку дитини.

Представник відповідача - адвокат Чигринов А.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснив, що поведінка ОСОБА_3 не суперечить інтересам дитини, оскільки з моменту народження Т до теперішнього часу створені всі умови для проживання дитини, мати постійно цікавиться про стан здоров'я сина та жодної небезпеки для його життя не існувало, дитина постійно проживає разом з матір'ю, перебуває на повному її матеріальному утриманні, дитина відвідує дитячий дошкільний заклад, має позитивні характеристики, мати має постійне місце роботи, а тому жодних обставин, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_3 уникає батьківських обов'язків, у тому числі у спілкуванні з дитиною чи може спричинити йому шкоду - не існує. Крім того, з травня 2017 року і протягом двох місяців ОСОБА_3 була позбавлена права на спілкування з дитиною, яка знаходиться в Центрі, хоча дозвіл на побачення з дитиною вона отримала.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив в позові відмовити, вважає, що вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації є безпідставними та незрозумілими, а саме в чому саме полягає загроза життю та здоров'ю малолітнього ОСОБА_1. ОСОБА_3, з самого початку їх спільного проживання та народження дочки ОСОБА_2, приділяла останній увагу, займалася її вихованням, харчуванням та виконувала батьківські обов'язки. Після народження ОСОБА_1, батьківство відносно якого ним не визнано, ОСОБА_3 приділяла достатньо уваги його утриманню, вихованню, здоров'ю, забезпечувала інші потреби дитини. З січня 2017 року, коли він з дочкою почав проживати окремо, ОСОБА_3 проживала з сином, він перебував повністю на її матеріальному утриманні, відвідував дошкільний заклад, в силу свого віку має особисту прихильність до матері, сестри та баби. ОСОБА_3 займалася прибиранням квартири, забезпечувала необхідне харчування, медичний догляд дітей, їх спілкування, виявляла інтерес до їх внутрішнього світу та жодним чином не впливала негативно на розвиток дітей. ОСОБА_3 працювала реалізатором на ринку «Петрівка», здійснювала торгівлю товарами практично на вулиці, можливо це і відобразилося на стані її обличчя та призвело до майже щоденного вживання пива. Ініціатором сварок в родині в основному виступала мати ОСОБА_3, але остання гостро реагувала на них, що призводило до скандалів та істерик,однак, сварки швидко згасали.

Представник третьої особи - Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» Кашпур Ю.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що при відвідуванні сина ОСОБА_1 в Центрі влітку ОСОБА_3 не представляла для нього загрозу, він чекає на матір, а тому було надано дозвіл на зустрічі і у вихідні дні. Під час зустрічей ОСОБА_3 не перебувала в стані алкогольного сп'яніння, правила відвідування дитини не порушувала. Вважає, що за час перебування в Центрі дитина може втратити довіру до матері і в подальшому ставитиме під сумнів любов до неї. На даний час обмежено спілкування дитини з бабусею, оскільки вона є людиною похилого віку, відчуває тривогу за онука, та деякі факти, викладені нею, можуть бути перебільшені, а тому було прийнято рішення про спілкування дитини з матір'ю.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації Вернигора В.Г. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що ОСОБА_3 не займається вихованням дітей, за малолітнім ОСОБА_1 доглядає бабуся, а дочка ОСОБА_2 проживає разом з батьком, в квартирі за місцем їх проживання брудно, давно не проводився ремонт приміщення, велика кількість пустих пляшок з під пива, така ситуація в сімї може негативно вплинути на стан здоров'я дитини, що спонукало служба у справах дітей ініціювати питання про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін у справі та свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

При цьому, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також і санкція за протиправну винну поведінку батьків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до положень ст. 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них. засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та тю батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, у свідоцтві про народження батьками дитини записані: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_3. (а.с.7, т. 1)

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4, в свідоцтві про народження дитини відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України року.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

На підтвердження обставин, які викладено у позовній заяві, стосовно ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, представник Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Науменко І.І. посилається на наступні докази зібрані до подання позовної заяви до суду та долучені під час розгляду справи.

Так, згідно інформації, що викладена в листі Координатора дитячої благодійної програми українського Благодійного Фонду «ЕЗРА» Партнера у реалізації програми екстреної допомоги дітям, які зазнали насильства ОСОБА_14 на адресу начальника ССДС Дніпровського району м. Києва та начальника ССД Київської міської державної адміністрації від 10 лютого 2017 року вбачається, що 09 лютого 2017 року було отримано повідомлення від ОСОБА_6, проживаючої за адресою АДРЕСА_1, про те, що її дочка ОСОБА_3, яка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_1, зловживає спиртними напоями, протягом дня перебуває на роботі, додому повертається в стані алкогольного сп'яніння, влаштовує сварки та бійки в присутності дитини. В ході проведення відвідування квартири, 10 лютого 2017 року в квартирі було брудно, скрізь розкидані речі, в кімнаті, де проживає дитина з матір'ю, зламані меблі, дитяче ліжко закидане сміттям, на стінах грибок, на вікнах розірвані гардини, шафа завалена пустими пляшками з-під алкогольних напоїв. Зі слів ОСОБА_3 вона вживає алкогольні напої для відпочинку, працює вона для матеріального блага сина, за сином доглядає бабуся. Від проходження курсу реабілітації від алкогольної залежності ОСОБА_3 відмовилась (а. с. 6 зворот, т. 1)

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї № 18 від 16 лютого 2017 року, в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 встановлено, що квартира потребує капітального ремонту, на полу у кімнатах та в коридорі знаходяться килими, які потребують прання, квартира умебльована. У дитини є приготовлена їжа, засоби гігієни, зокрема пакет підгузків. Дитина забезпечена всім необхідним, має окреме ліжко, іграшки, сезонний одяг, взуття, постільну білизну, коляску. На час перебування у вказаній квартирі, ОСОБА_3 перебувала в стані алкогольного сп'яніння, її поведінка була адекватною, зі слів ОСОБА_6 її дочка постійно зловживає алкоголем, не працює, потребує медичного лікування від алкоголізму, в квартирі був наявний пакет з пляшками з-під пива, які ОСОБА_3 винесла з квартири. Згідно висновків загрози життю та здоров'ю дитини немає (а.с. 19, т. 1).

За інформацією, що викладена в листі Координатора дитячої благодійної програми Всеукраїнського Благодійного Фонду «ЕЗРА» Партнера у реалізації програми екстреної допомоги дітям, які зазнали насильства ОСОБА_14 на адресу начальника ССДС Дніпровського району м. Києва та начальника ССД Київської міської державної адміністрації від 14 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків відносно двох малолітніх дітей, в квартирі виявлено безлад, розламані меблі, у ОСОБА_3 виявлені синці на обличчі, зі слів ОСОБА_6 її дочка часто вчиняє сварки та бійки в присутності сина ОСОБА_1, приходить додому в стані алкогольного сп'яніння, не працює, дитину не утримує, що на думку координатора є вчиненням психологічного насильства над сином ОСОБА_1 і створює небезпеку його життю та здоров'ю.

Актом обстеження умов проживання дитини № 55 від (20 квітня 2017 року, яке проведено за місцем проживання відповідача, встановлено незадовільні умови проживання: одяг на дитині брудний, килим в квартирі брудний, дитячі речі розкидані, квартира умебльована, в холодильнику є продукти харчування, приготовлена їжа для дитини, в шафі зламані двері, диван також пошкоджений, дитина має окреме ліжко з постільною білизною, сезонний одяг, іграшки, основні потреби дитини задоволені, на даний час ОСОБА_3 алкоголь не вживає (а.с. 26 т.1)

Крім того, Актом обстеження умов проживання дитини від 26 квітня 2017 року, яке проведено за місцем проживання третьої особи ОСОБА_4, встановлено, що ОСОБА_2 проживає разом з батьком ОСОБА_4, для дитини облаштоване окреме спальне місце, місце для навчання, наявні учбова та художня література, одяг, іграшки, велосипед та засоби гігієни, дитина відвідує ЗНЗ № 65 (а.с. 20, т. 1)

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача - ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, пояснили, що ОСОБА_3 не займається вихованням дітей, не приділяє їм належної уваги, не стежить за нормальними житлово-побутовими умовами в квартирі, зловживає спиртними напоями, ці обставини підтверджуються численними викликами за місцем проживання відповідача як працівників служби у справах дітей, так і правоохоронних органів, тому така ситуація в сім'ї стала підставою для ініціювання питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 213 від 26 квітня 2017 року «Про відібрання малолітньої дитини», на підставі Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, за клопотанням служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та у зв'язку із загрозою життя та здоров'ю малолітньої дитини, було вирішено негайно відібрати малолітнього ОСОБА_1 від матері ОСОБА_3 та вжити заходів для негайного відібрання та тимчасового влаштування дитини (а.с. 5, т. 1).

Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, відомого нехтування ними своїми обов'язками.

Однак, з доводами представника позивача щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей суд не погоджується виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 28 серпня 2016 року відвідує дошкільний навчальний заклад № 566, групу раннього віку № 1 «Курчатко», шо підтверджується довідкою дошкільного навчального закладу № 566 Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації (а.с. 93, т. 1), наданий час за ОСОБА_1 збережене місце в другій молодшій групі № 8 «Фіалка» у вказаному дошкільному навчальному закладі (а.с 40, т. 2)

3гідно психолого-педагогічної характеристики, складеної вихователем та завідуючим дошкільного навчального закладу № 566 на ОСОБА_1, останній має навички самообслуговування на достатньому рівні відповідно до віку, у нього сформоване доброзичливе ставлення до дітей, розвинене бажання гратися з ними, він проявляє інтерес до організованої навчально-виховної діяльності, мовленевий розвиток відповідає віковим та програмовим вимогам, хлопчик ласкавий, доброзичливий, уразливий, любить похвалу і схвалення, до дошкільного навчального закладу хлопчика приводила і забирала мама ОСОБА_3, яка дотримується всіх правил та умов перебування дитини в дошкільному навчальному закладі, своєчасно сплачує квитанції за харчування дитини. (а.с. 94, т. 1)

Згідно інформації, наданої Київською міською дитячою клінічною лікарнею № 2 вбачається, що у ОСОБА_1, після проведення повного комплексу клініко-лабораторного та інструментального обстеження в Київській міській клінічній лікарні № 2 патологічних стадій не виявлено, встановлено заключний діагноз: практично здоровий (а.с. 96, т. 1).

Позитивно характеризується і відповідач, що підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно довідки, виданої Київським національним університетом театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенко-Карого від 13 липня 2017 року за № 128-03, з 05 травня 1998 року ОСОБА_3 працювала на посаді прибиральниці службових приміщень, господарсько-технічна частина (а.с. 90, т. 1), з 01 вересня 2017 року вона працює в дошкільному навчальному закладі № 566 на посаді помічника вихователя, що підтверджується довідкою Дошкільного навчального закладу № 566 Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації (а.с. 41 т. 2)

У наданій завідуючим дошкільного навчального закладу № 566 Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації характеристики вбачається, що ОСОБА_3 за час роботи проявила позитивні якості характеру - вона турботлива, організована, відповідальна, сумлінна, самокритична, визнає власні упущення, позитивно реагує на зауваження та побажання, якісно виконує свої посадові обов'язки, виконує роботу ефективно, старанно, звертає увагу на деталі, готова взяти на себе відповідальність та не схильна перекладати її на інших. Вона уважна, завжди враховує в роботі думки та пропозиції колег та адміністрації закладу, допомагає у вирішення адміністративно - господарських питань, приймає участь у громадському житті закладу (а.с. 42 т. 2).

Крім того, згідно інформації, наданої начальником управління Литовського управління поліції Головного управління поліції у м. Києва вбачається, що ОСОБА_3 пройшла курс лікування алкогольної залежності комплексним методом з індивідуальною психокорекцією строком на три роки, громадський порядок не порушує, мати поведінкою дочки задоволена, в квартирі прибрано, їжа зварена, сварки відсутні, алкоголь ОСОБА_3 не вживає (а.с. 92, т. 1), а з інформації начальника Головного управління національної поліції у м. Києва вбачається, що ОСОБА_3 після проходження курсу лікування від алкогольної залежності налагодила стосунки з рідними, за місцем проживання конфліктів не вчиняє, скарг та нарікань з боку сусідів на її поведінку не надходило, перевіркою за наявними базами жодних звернень компрометуючого характеру з кінця травня 2017 року до Дніпровського управління поліції стосовно неї не надходило (ас. 6 т. 2).

За направленням служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, з 26 червня 2017 року ОСОБА_3 розпочала реабілітаційну програму для людей з алкогольною залежністю «Сенс» та консультації психолога Центру ОСОБА_18 (а.с. 105, т. 1), успішно пройшла соціально-психологічну реабілітаційну програму для алкозалежних, набула теоретичних та практичних знань, отримала досвід свідомого тверезого життя (а.с. 33 т. 2), згідно характеристики про проходження курсу, ОСОБА_3, виявила високу мотивацію до роботи у реабілітаційній програмі, ретельно виконувала завдання спеціалістів, в її психологічному стані відбулися значні позитивні зміни та осмислені проблеми залежності (а.с. 8 т. 2), на обліку у лікаря-психіатра ОСОБА_3 не перебуває (а.с. 7 т. 2). .

Згідно Акту обстеження умов проживання дитини № 137 від 28 липня 2017 року, що був проведений за заявою ОСОБА_3, в квартирі АДРЕСА_1 прибрано, санітарно-гігієнічні норми задовільні, в квартирі наявні меблі, у дітей є окремі спальні місця, дочка ОСОБА_2 проживає з бабусею, син ОСОБА_1 проживає разом з матір'ю в окремих кімнатах, у дітей є одяг, є окреме місце для навчання, ОСОБА_3 працює в інституті ім. Карпенка-Карого, на даний час алкогольні напої не вживає. (а.с. 11)

Під час розгляду справи по суті, з'ясувалось, що відповідач ОСОБА_3 зверталася з заявою до начальника служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києва державної адміністрації про повернення малолітнього сина ОСОБА_1, який знаходиться в Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей», що свідчить про намагання відповідача забрати свого сина додому та виховувати його. (а.с. 9 т. 2).

Ці обставини свідчать про піклування з боку відповідача ОСОБА_3 за своїм сином ОСОБА_1, а саме здійсненням нею належного медичного догляду та лікування, фізичного і духовного розвитку дитини, спілкування з дитиною, доступ до духовних цінностей, засвоєння загальновизнаних норм моралі, створення умов для отримання освіти в подальшому.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є її дочкою, у них часто виникають конфліктні ситуації, однак фізичного насильства в сім'ї не було. На даний час її дочка не вживає алкогольних напоїв протягом 3 місяців, так як пройшла курс реабілітації, в квартирі прибрано.

У відповідності до ст. 71 Сімейного кодексу України, була допитана неповнолітня ОСОБА_2, в присутності спеціаліста ОСОБА_19, яка пояснила, що вона сумує за мамою та братом, мама купує їй одяг, вітає її на дні народження, на разі її поведінка змінилася, вона більше не п'є спиртні напої, а тому вона не хоче, щоб її матір позбавляли батьківських прав відносно неї та її брата ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. З Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як роз'яснено в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається, що: «Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що і не заперечувалось представником позивача, що малолітня ОСОБА_2, на час звернення до суду з цим позовом, проживала разом з батьком, а тому Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації не мав права на звернення до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_2, так як позбавлення батьківських прав відбувається в судовому порядку і тільки за заявою певного кола осіб, які визначено у ст. 165 Сімейного Кодексу України кола осіб.

Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії № 6 від 24 квітня 2017 року) від 05 травня 2017 року за № 3981/41/3/103, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що вона ухилилася від виховання та утримання дітей (а.с 53-54).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України суд не може погодитися з висновком Органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 05 травня 2017 року № 3981/41/3/103, яким визнано доцільним позбавити відповідача - ОСОБА_3 батьківських прав щодо дітей - дочки ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1. Наведений висновок зроблено формально, з однобічним з'ясуванням обставин, що мають значення дія справи, без врахування позиції кожного із батьків дітей, тому цей висновок не є достатньо вмотивованим та не відповідає інтересам дітей, обмеження спілкування з матір'ю та її права на виховання дітей.

Таким чином, з викладеного вбачається що ОСОБА_3 в певний період часу перебувала в складній життєвій ситуації, що в свою чергу мало своє відображення на психоемоційному стані дітей. При цьому, судом не встановлено факту свідомого ухилення відповідача від виховання та прийняття участі у житті дітей, що стверджувалося відповідними зверненнями матері відповідача до Служби у справах дітей, а в подальшому поданням органу опіки та піклування до суду позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів винної, злісної поведінки відповідача щодо ухилення від виховання дітей. На даний час відповідач виконує свої батьківські обов'язки, проживає разом з дітьми, не вживає алкогольних напоїв.

При цьому, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач любить своїх дітей, бажає спілкуватися з ними та дбати про них. Суд, враховуючи психофізіологічний рівень розвитку дітей, їх психоемоційний стан, бажання матері приймати активну участь у житті дітей, спілкуватися з ними, при цьому враховуючи, що психоемоційний стан дітей може бути наслідком саме конфліктності інтересів матері та бабусі, у суду відсутні підстави вважати, що подальше спілкування відповідача з дітьми може призвести до виникнення порушення інтересів дітей. В той же час, суд акцентує увагу на необхідності звернути увагу відповідача на побудову взаємовідносин між нею та дітьми на засадах психологічного комфорту малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з метою побудови взаємовідносин на основі довіри, любові та розуміння.

В той же час, суд попереджає відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2, поклавши на Органи опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо недоведеність з боку позивача факту ухилення відповідача від утримання, вихованні спілкування ^малолітній дітьйи, у зв'язку з чим, враховуючи пріоритетність у вирішенні даного спору інтересів дітей, необхідності для гармонійного розвитку дітей спілкуванні дітей як матір'ю, так і з батьком, позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та передачу останніх до Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації для їх подальшого влаштування не підлягають задоволенню.

Виходячи з змісту позовних вимог, Органом опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києва державної адміністрації окремо заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей.

Сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника, (ст. 14 Сімейного кодексу України)

Як передбачено у ст. 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров'я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу.

В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування, (ст. 246 Сімейного кодекс) України).

Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст. 193 Сімейного кодексу України.

Виходячи з положень ч. 2 та ч. З ст. 193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального заклад) охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, який подано в інтересах малолітніх дітей в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3, матері дітей, аліменти на утримання малолітніх дітей, оскільки в межах даного спору не вирішується питання про передачу дітей під опіку та піклування органу опіки та піклування, на час звернення з цим позовом до суду малолітня дитина ОСОБА_1 влаштований до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей», а донька ОСОБА_2 проживає разом з батьком. В той же час визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки, зважаючи на те, що чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітньою дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов'язки опікуна на представництво інтересів малолітньої особи, яка перебуває під опікою, в тому числі представляти інтереси малолітньої дитини в судових інстанціях, в даному випаду шляхом звернення з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого будуть передані малолітні діти, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей або зробить неможливим його виконання в цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, який подано в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, передачу дітей до органі опіки та піклування для подальшого влаштування, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 14, ч.ч. 5, 6 ст. 19, ст.ст. 71, 121, ч. 1 ст. 135, ст. ст. 164, 165, 193, 245, 246 Сімейного кодексу України , Постановою Пленуму Верховного Суду від ЗО березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, який подано в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей». Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, передачу дітей до органу опіки та піклування для подальшого влаштування, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя