КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6922/16-ц
Провадження № 2/552/248/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі: судді Миронець О.К.

за участі секретаря судового засідання - Ваніної Ю.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду міста Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської районної в м. Полтаві ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом та просить суд визнати за нею право власності на самочинно збудовані прибудови літ «а4» в складі приміщення кухні площею 8 кв.м., топочної площею 1,6 кв.м., санвузла площею 4,10 кв.м., коридору площею 4,00 кв.м., тамбур літ «а5» в складі сіней площею 5,9 кв.м., що розташовані у належній їй на праві спільної часткової власності 3/10 частини житлового будинку по вул.Зоряна,17а в м. Полтава. Свій позов вона обґрунтувала тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 388/100 земельної ділянки, що розташована по вул. Зоряна,17а в м. Полтава. З метою поліпшення житлових умов вона прибудувала до належної їй частини житлового будинку прибудову літ «а4» та тамбур літ.»а5». Вона звернулась до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, але їй відмовлено в задоволенні заяви про прийняття в експлуатацію самочинного будівництва.

В судове засідання позивач не зявилась, її представник позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, від них надійшов лист про розгляд справи без їх участі.

Суд заслухавши сторони та дослідивши докази по справі встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником 3/10 частини житлового будинку по вул. Зоряна,17а в м. Полтава, що підтверджується договором купівлі-продажу 27.02.1991 року.

Згідно висновку №99 від 15.11.2016 року експертно-будівельного та будівельно-технічного дослідження прибудови та тамбура виконаного на замовлення позивача вбачається, що прибудова літ а4 та тамбур а5 відповідають вимогам ДБН в частині обємного планувального рішення. Технічний стан прибудови задовільний, елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Переобладнані приміщення є обєктом завершеного будівництва, мають 100 % готовності і придатні для подальшої експлуатації.

Згідно листа від 30.09.2016 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Полтавській області вбачається, що ОСОБА_3 розяснено порядок прийняття в експлуатацію самочинного будівництва. З даного листа не вбачається про те, що ОСОБА_3 подавала відповідну декларацію щодо прийняття в експлуатацію самочинного будівництва.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Всупереч викладеному, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що самочинно збудоване нерухоме майно відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним, пожежним та іншим нормам і правилам.

Відповідно до ст. 10 ч.3, ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.57 ч.1 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ч.1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З аналізу доказів, що знаходяться у матеріалах справи та які було досліджено судом під час розгляду справи вбачається, що позивач не надала суду належних доказів про те, що на день подачі позову, її право було порушено відповідачем.

Так, відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до повноважень місцевих рад належить затвердження містобудівних програм та планів забудови територій, підготовка та подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації, надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

Прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року N 91.

Статтями 29, 30-1 Закону України «Про планування та забудову територій» питання правомірності забудови територій, діяльності по будівництва, переплануванню, реконструкції, реставрації та капітального ремонту житлових приміщень покладено на інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та їх територіальні органи.

У п.п. 9, 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Київська районна в м. Полтаві рада жодних рішень щодо даного самочинного будівництва не ухвалювала.

Отже, встановивши дані обставини в їх сукупності, той факт, що позивач не зверталась до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю безпосередньо з декларацією про введення в експлуатацію самочинного будівництва, в матеріалах справи відсутні відомості про дотримання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, пожежних та інших норм і правил, при здійснені будівництва суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

У звязку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.376 ЦК України, ст.213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Миронець О.К.