Номер провадження: 22-ц/785/2296/17
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и л а:

18 листопада 2016 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

Разом із позовною заявою було подано до суду заяву про забезпечення позову в якій міститься вимога про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_5 на праві власності.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2016 року заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати, з передачею питання на новий розгляд, мотивуючи тим, що зазначена ухвала суду постановлена з порушенням норм права.

У судове засідання сторони у справі не з'явилися, але про розгляд справи вони були сповіщений належним чином, тому підстав для відкладення справи немає, оскільки відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка зазначених осіб у судове засідання не перешкоджає подальшому розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а саме ст. ст. 151-153 ЦПК України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з предмету позову, ціни позову, існування спору між сторонами та вважав, що посилання заявника про те, що не вжиття заходів забезпечення позову може привести до невиконання в майбутньому рішення суду недоведене та безпідставне.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується, також і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч.ч.1,3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", викладених у п. 4 постанови №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна від 03 червня 2016 року № 5).

Аналізуючи зазначені норми права та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з'ясовуючи обставини, викладені в позовні заяві, документи, додані до позовної заяви з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, в забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, однак доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, позивачем належними доказами не доведена, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, процесуальне питання було вирішено судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права й у відповідності до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 2, 312 ч. 1 п. 2, 313, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала колегії суддів подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

підпис

П.М. Черевко

підпис

Р.Д. Громік