Справа № 388/1322/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.03.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Лінської Л.М.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 є його батьком.

Тепер ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи безстроково.

Протягом 2015 2016 років позивач неодноразово знаходився на лікуванні, має тяжкі захворювання, потребує медикаментозного лікування, вартість якого не може оплатити.

Мати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ним, не має можливості оплачувати його лікування, також є інвалідом ІІ групи, отримує невелику пенсію.

Відповідач ОСОБА_4 отримує пенсію, має у власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення з якої отримує додаткові доходи, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання позивача.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1 позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Представник суду пояснив, що позивач є непрацездатним, проживає з матірю, яка також є непрацездатною, має невелику пенсію. Позивач потребує медичного лікування, а отримана пенсія не дає можливості цього зробити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні. ОСОБА_4 суду пояснив, що є пенсіонером, ІНФОРМАЦІЯ_2, також хворіє, витрачає значні грошові кошти на сплату комунальних послуг, а тому іноді не має коштів придбати хліб. Дійсно має земельну ділянку сільськогосподарського призначення, однак орендну плату декілька років не отримує. Проживає у квартирі, що належить його донці. В опалювальний сезон витрачає на комунальні послуги близько 1100 грн. Представник суду пояснив, що сторони обидва є непрацездатними. Орендну плату сплачують один раз на рік, а тому цей дохід не має постійного характеру. Відповідач є особою похилого віку, хворіє, потребує обстеження, повноцінного лікування, тепер не може надавати утримання повнолітньому непрацездатному синові.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що з відповідачем проживають в одному будинку. Знає, що ОСОБА_4 надає допомогу синові, зокрема продуктами харчування.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є матірю позивача. Разом з сином проживають разом. Будинок в якому проживають належить синові. Будинок придбали разом з ОСОБА_4 під час спільного проживання. Пізніше, після розлучення відповідач подарував будинок синові. Зазначає, що дійсно відповідач деколи надавав допомогу синові, однак тими продуктами, що не продав на ринку.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що позивач у справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином відповідача ОСОБА_4 (а. с. 3).

Відповідач ОСОБА_3 є інвалідом другої групи безстроково (а. с. 5). У період з 29 вересня 2015 року по 19 жовтня 2015 року, 18 листопада 2015 року по 27 листопада 2015 року, 10 травня 2016 року по 19 травня 2016 року, 2 вересня 2016 року по 9 вересня 2016 року ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні, потребує медикаментозного лікування (а. с. 5-10).

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є непрацездатними у розумінні ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Таким чином, у батьків виникає обовязок утримувати непрацездатних повнолітніх дітей за наявності таких умов: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

З огляду на зазначене, встановлення судом у сукупності вказаних обставин дає підстави для стягнення аліментів з батьків на утримання непрацездатних повнолітніх дітей.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, зокрема з 1 січня 2017 року - 1247 грн.

Розмір пенсії ОСОБА_4 станом на 25 листопада 2016 року 1409,11 грн. Розмір пенсії ОСОБА_3 станом на 25 листопада 2016 року 1230 грн. Розмір пенсії ОСОБА_4 у січні 2017 року 1526,11 грн.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, потребує медикаментозного лікування, а відтак можливо вважати, що потребує матеріальної допомоги.

Судом також установлено, що відповідач ОСОБА_4 є особою похилого віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за рахунок доходу у виді пенсії, а також від отримання орендної плати за оренду належної земельної ділянки сільськогосподарського призначення. ОСОБА_4 не має власного житла, витрачає значні порівняно з розміром отриманої пенсії кошти на оплату комунальних послуг. Відповідач також хворіє, витрачає кошти на придбання ліків, про що надає докази.

Матеріали цієї цивільної справи не дають суду підстав стверджувати, що відповідач ОСОБА_4 має можливість надавати утримання повнолітньому непрацездатному синові.

Суд також враховує те, що окрім відповідача ОСОБА_4, позивач має матір ОСОБА_5, а обовязок утримувати повнолітнього непрацездатного сина покладено на обох батьків за наявності відповідних підстав. ОСОБА_5 є особою похилого віку, інвалідом ІІ групи, тобто непрацездатною.

За змістом ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тобто за наявності підстав повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

З огляду на вищезазначене, суд не знайшов підстав для задоволення цього позову, а тому у ньому має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статями 198, 200, 201 СК України, статями 10, 15, 57-62, 64, 212-215, 218, 294, 367 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 9 березня 2017 року.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_8