Справа № 135/1411/16-ц Провадження № 22-ц/772/182/2017Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
Категорія 19Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Нікушина В.П.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.10.2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.04.2008 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір №б/н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» та «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Сторонами договору були узгоджені всі істотні умови, у тому числі щодо своєчасності та періодичності погашення кредиту, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. В позові зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав і надав кредитні кошти, однак відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 30.06.2016 року становить 20 894,50 грн., з яких: 4 563,28 грн. - заборгованість за кредитом; 15 098,15 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; штрафи: 250,00 грн. (фіксована частина), 983,07 грн. (процентна складова), а тому просив стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.10.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_2 судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності, при цьому застосував положення ст. 267 ЦК України.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Факт укладення між сторонами кредитного договору підтверджується підписаною відповідачем заявою, в якій він також засвідчив про своє ознайомлення та згоду із Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою.

Згідно з п. 3.1. Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає клієнту картки, їх вид і строк дії визначений в заяві і пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки банку» заяви.

Пунктом 6.5. Умов та правил надання банківських послуг кредитного договору Клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи видно, що на виконання умов договору, позивач надав ОСОБА_2 передбачені договором кошти, однак відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту в повній мірі не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розрахунок якої надано позивачем.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж ОСОБА_3 був здійснений 28.03.2012 року в сумі 500 грн., після чого останній припинив погашати заборгованість по кредитному договору №б/н від 23.04.2008 року.

23.09.2016 року представником ОСОБА_2 до суду першої інстанції подано заяву про застосування строків позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У правовій позиції, висловленій у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі №6-134цс14, передбачено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції з урахуванням положень укладеного між сторонами договору та заяви про застосування позовної давності, прийшов до правильного висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що картрахунок відкритий на невизначений термін, що договір автоматично було пролонговано і що строк дії договору та строк дії картки не є тотожними поняттями, а також те, що початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності відносно вимог про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.10.2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.П. Нікушин

Згідно з оригіналом: