Провадження № 2/521/2169/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря - Кіліян О.В.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення вже встановленого розміру аліментів, -
Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, та проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином, причини неявки не повідомляли.
Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.
Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, а згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
Відповідно до п.2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», (п.16), особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновідомих норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язками.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється сином ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с. 6)
Заочним рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.02.2014 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано. (а.с. 7)
На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2015р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 стягуються аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 04.09.2015р. і до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-10)
Згідно довідки № 82 від 12.09.2016р., виданої Одеським дошкільним навчальним закладом «Ясла-Садок» № 173 Одеської міської ради, вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідував Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок» № 173 Одеської міської ради Одеської обл. з травня 2013 р. по червень 2016р. Оплату за відвідування дошкільного навчального закладу протягом всього періоду вносила мати дитини - ОСОБА_5, батько дитини в дошкільному закладі жодного разу не з'являвся, в батьківських зборах участі не брав, не цікавився розвитком та поведінкою сина, ОСОБА_4 ніколи не згадував і не розповідав про свого батька ОСОБА_1 (а.с. 12)
Довідкою № 01-14/22 від 14.11.2016р., яку було видано Одеським дошкільним навчальним закладом «Ясла-Садок» № 114 Одеської міської ради Одеської обл., підтверджується, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно відвідує Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-Садок» № 114 Одеської міської ради Одеської обл. з червня 2016р. по теперішній час. Оплату за відвідування дитини в закладі сплачує тільки мати дитини, батько ОСОБА_4 в дошкільному закладі жодного разу не з'являвся, не брав участі у житті, вихованні та розвитку дитини, участі на батьківських зборах, громадських та виробничих нарадах не брав, ОСОБА_4 ніколи не розповідає про батька, не спілкується на цю тему з однолітками. (а.с. 11)
Відповідно до свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклади шлюб 31.12.2016р., який зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській обл., про що було складено актовий запис № 2465. У зв'язку з чим ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_5». (а.с. 23, 24, 25)
Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.09.2017 року № 01-11/1205 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Приморська районна адміністрація, як орган опіки та піклування вирішила вважати доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 73-74)
У відповідності до п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007п №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Як регламентує ст. 166 ч.2 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось зі них та інших випадках, передбачених цим Кодексом. В контексті ст. 192 СК України покращення матеріального стану платника аліментів, про що стало відомо одержувачу аліментів, надає право останньому звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів, але за умови що його власний стан погіршився.
Пред'являючи позовну вимогу, щодо зміни розміру аліментів на утримання дитини позивачкою зазначено, що з моменту ухвалення рішення відбулося суттєве збільшення розміру цін на продукти харчування. Також, на даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних затрат, у зв'язку з тим, що часто хворіє. Позивачка стала нести більші матеріальні затрати на утримання сина та її матеріальний стан відповідно погіршився, оскільки на теперішній час вона не працює, та має мінливий дохід.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
На підставі вищевикладеного, суд вважає встановленим, що відповідач допомоги по вихованню та забезпеченню малолітнього сина, не надає, ніякого інтересу до дитини не проявляє, не цікавиться його життям та те, що малолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки.
Таким чином є всі підстави, передбачені ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відповідача.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо збільшення розміру аліментів на утримання сина, підлягає задоволенню та збільшенню розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина з 1200 грн. до 1500 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 165, 166, 180-182, 192 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення вже встановленого розміру аліментів - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1200 грн. до 1500 грн. до досягнення ним повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. щомісяця, починаючи з 29.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.
Допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем - в загальному порядку.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН