АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2982/17 22-ц/774/1670/К/17
Справа № 212/2982/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1670/К/17 суддя Чайкін І.Б.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 тавідповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК у 2006 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності у звязку з професійним захворюванням в загальному розмірі 15%, який при наступному переогляді у квітні 2017 року встановлено у розмірі 30% безстроково.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в шкідливих умовах праці, просив суд: стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 350 000,00 грн. без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати у розмірі 640,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити його до 350 000,00 грн., посилаючись на те, що судом не було враховано тривалість праці позивача на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, що потягло за собою виникнення у останнього професійних захворювань, які перешкоджають йому вести звичайний спосіб життя у звязку з необхідністю постійно перебувати в лікарняних закладах. Також, позивач зазначає, що ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 30% встановлено йому безстроково, тобто стан здоровя вже не відновиться. Крім того, позивач вважає, що суд не врахував того, що внаслідок професійного захворювання він постійно відчуває задишку при фізичному навантаженні та ходьбі, утруднене дихання, частий кашель з виділенням харкотиння, загальну слабкість, нездужання, біль у грудях та підвищену втому.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди та в підтвердження протиправності поведінки відповідача, при цьому позивач при прийомі на роботу був під підпис ознайомлений з умовами праці та добровільно працював у шкідливих умовах з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове соціальне державне страхування» позивач є застрахованою особою, а тому відшкодування шкоди у випадку втрати працездатності покладається на Фонд, а не на роботодавця.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги позивача та заперечував проти доводів апеляційної карги відповідача, вважаючи її необґрунтованою, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та заперечував проти доводів апеляційної карги позивача, вважаючи її необґрунтованою, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу (28 років 10 місяців) працював на різних посадах на ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком» в запиленості повітря робочої зони, що перевищував гранично допустимий, де отримав професійне захворювання з відповідним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), ЛН першого-другого ст. (а.с. 16-18).

Висновком МСЕК від 04 жовтня 2006 року позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності з 02 жовтня 2006 року, який при наступному переогляді 18 квітня 2017 року збільшено до 30% та встановлено безстроково (а.с. 19, 20).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязані з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З акту розслідування професійного захворювання 28 вересня 2006 року (а.с. 16-18) вбачається, що причиною професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищували гранично допустимі, а саме: пил з вмістом вільного двуокису кремнію від 10% до 70% в концентрації від 4,2 мг/м? до 7,2 мг/м? при ГДК 2,0 мг/м?, пил з вмістом вільного двуокису кремнію від 2% до 10% в концентрації 6,8 мг/м? при ГДК 6,0 мг/м?.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем, не знімають з відповідача обовязку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відсутність причинного звязку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, судом вірно встановлено порушення ПАТ «Кривбасзалізрудком» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обовязок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Доводи представника відповідача про відсутність обовязку ПАТ «Кривбасзалізрудком» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки з першого січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», згідно з ч.8 ст. 36 якого відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на його користь та вважає, що він визначений без повного урахування розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача на протязі 28 років 10 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на підприємстві відповідача, відсутність сприятливих прогнозів щодо можливості відновлення попереднього стану здоровя, адже професійне захворювання та ступінь втрати професійної працездатності позивачеві встановлено не безстроково, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 15 000,00 грн. до 20 000,00 грн., оскільки саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає засадам виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000,00 грн. є завищеним, не відповідає вимогам розумності та справедливості, спростовуються вищевикладеним.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2017 рокузмінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 з 15 000 гривень до 20 000 (двадцяти тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: