Справа № 263/9740/16-ц
Провадження № 2/263/110/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Молчановій С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі у вихованні дитини, посилаючись на те, що у 2012 році її син ОСОБА_3 одружився із відповідачем ОСОБА_2, у яких від шлюбу народився 10.04.2012 року син ОСОБА_4 - онук позивача. Шлюб батьків дитини було розірвано 25.05.2016 року, між сином позивача та відповідачем виникли складні відносини, але позивач, як баба дитини, має намір спілкуватися з дитиною та приймати участь у вихованні онука, який мешкає разом із відповідачем, яка перешкоджає зустрічам з онуком, безпідставно не надаючи змоги бачити онука. Дитина постійно перебуває вдома, стала наляканою, не відвідує дитячий садок, не спілкується із іншими дітьми. Відповідач проживає разом з дитиню та своїими батьками, мати відповідача хворіє, тому не може надати відповідної уваги дитині та забезпечити догляд за дитиною під час відсутності матері. Таким чином просила суд зобовязати відповідача не перешкоджати у її спілкуванні із онуком, та визначити такий порядок спілкування позивача із онуком : щотижнево по середах з 16.00. до 20.00, з пятниці 16.00. годин до неділі 19.00 за місцем проживання позивача.

Позивач та її представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог. Позивач зазначила, що відповідач навмисно не надає можливості їй сплкуватися з онуком, оскільки має намір повернути її сина колишнього чоловіка. Вона намагалася зустрітися та поспілкуватися з дитиною, але відповідач не дає дитину позивачу, до себе також не впускає, при дитині влаштовує сварки, тому просила надати можливість спілкуватися з онуком без матері відповідача. Мати дитини постйно перебуває на роботі, а онук знаходиться постійно вдома з дідом та бабою батьками відповідача, баба є хворою людиною, та за своїм станом не можуть надати дитині можливості в достатній мірі гуляти, відвідувати розважальні дітячі заходи та інше. Постійне перебування дитини вдома впливає на розвиток дитини. Позивач, як баба дитини, бажає спілкуватися з онуком та займатися його вихованням та розвитком, має можливість спілкуватися з онуком за місцем свого проживання, відвідувати з дитиною дитячі заклади, розважальні центри, тощо. Проводити час у присутності відповідача не бажає, оскільки відповідач вчиняє лише сварки, що негативно впливає на дитину. Проти висновку психолога заперечує, оскільки психолог не зустрічався з нею, а зробив свій висновок лише на підставі спілкування з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, проти спілкування баби з онуком не заперечували, але зазначали, що таке спілкування можливе лише у парках, кафе, громадських місцях у присутності матері дитини. Проти зустрічей баби ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_1 Львом вдома у позивача без матері заперечували, оскільки відповідач вважає, що позивач неналежним чином слідкує за здоровям дитини, мали місце випадки, що дитина перебувала під кондиционером та хворіла, крім того серед оточення позивача маються хворі особи, спілкування з якими є небезпечним, позивач не дотримується вимог відповідача, тому надавати дитину без присутності відповідача не бажає, та не бажає запрошувати бабу до себе додому. Крім того відповідно до рекомендацій психолога зустрічи дитни з бабою необхідно проводити у присутності матері. Відповідач зазначила, що вона працює, її син кілька разів на тиждень відвідує розвиваючу школу для малюків, до школи сина водить сусідка, яка також відводить свою дитину. Мати відповідача дійсно хворіє, але син знаходиться в добрих умовах, не є заляканою дитиниою, має розвиток відповідно до свого віку, вважажє, що позивач безпідставно оговорює відповідача. Оскільки відповідач самостійно займається вихованням сина, батько дитини не займається вихованням, тому вона як ніхто знає, як сину буде краще. Вважала, що бачитись з дитиною позивачу у її присутності десь на дворі на дитячому майданчику, парку, тощо буде достатнім для його баби. В судовому засіданні відповідач підтвердила, що позивач є бабою дитини та має право спілкуватися з онуком сином відповідача, але лише у її присутності.

Третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням вирішити спір у її відсутність з урахуванням прав та законних інтересів неповнолітньої дитини.

Вислухавши пояснення учасників процесу, які зявились, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За вимогами ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

На підставі ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до суду без спеціальних на те повноважень.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

На підставі ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом згідно із ст. 159 СК України.

За ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

На підставі ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 народився 10.04.2012 року, батьками якого відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Георгієвна. Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 зазначена його матірю, та відповідно доводиться бабою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 25.05.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 08.05.2012 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Шлюбні відносини припинені з лютого 2016 року. Вказаним рішеннм суду шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради № 9/01 від 11.01.2017 року вирішено вважати доцільним побачення ОСОБА_2 з малолітнім онуком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 з урахуванням рекомендацій психолога. Відповідно до вказаного рішення зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Георгієвна є батьками ОСОБА_7, які після розлучення проживають окремо, малолітній залишився проживати разом з матірю. ОСОБА_1 є бабусею малолітнього ОСОБА_7. ОСОБА_2 не заперечує проти побачень дитини з бабою ОСОБА_1 за згодою та у присутності матері.

За висновком спеціаліста психолога за результатами психодиагностичного обстеження малолітнього ОСОБА_4 від 07.03.2017 року ОСОБА_8 доцільним є зустрічи ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 лише в присутності матері ОСОБА_2 на території звичної або нейтральної для дитини виходячи з віку дитини, її інтересів та бажань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що вони спілкуються з відповідачем, яка самостійно займається вихованням свого сина, дитина проживає у добрій родині, є розвинутою дитиною, спілкується з іншими дітьми, відвідує школу розвитку дітей, свідок допомагає відводити дитину до школи разом із своєю дитиною, мати та дідусь гуляють з дитиною.

Суд розглядом справи дійшов висновку, що позивач, як баба малолітнього ОСОБА_4, прагне до спілкування із онуком, до участі у його вихованні та проводження з ним часу, тому з метою унеможливлення порушення прав баби дитини на реалізацію її прав по спілкуванню із онуком, а також і з врахуванням прав малолітньої дитини, яка має право спілкуватися із своїми родичами, вважає можливим встановити порядок спілкування ОСОБА_1 із її онуком.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі позивача у вихованні малолітньої дитини суд враховує малолітній вік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, прихильність дитини до своєї матері, ступінь спорідненості позивача як з онуком, так й з відповідачем, з якою дитина постійно мешкає, зважаючи також на особливий режим харчування та відпочинку хлопчика через його малий вік.

Також судом враховуються наявність у позивача необхідного вільного часу та рішення комісії з питань захисту прав дитини центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради № 9/01 від 11.01.2017 року.

Таким чином суд з урахуванням наведеного приходить до висновку, що існує необхідність до досягнення дитиною шестирічного віку спілкування баби із малолітнім ОСОБА_4 проводити виключно у присутності його матері.

Суд натомість зазначає, що при досягненні ОСОБА_4 шестирічного віку, зважаючи на рівень самостійності та зрілості дитини, часу якого буде достатньо для налагодження контакту баби з онуком, можна не обмежувати спілкування із ним позивачу присутністю відповідача .

Натомість суд вважає, що вимоги позивача про встановлення порядку спілкування щотижнево по середах з 16.00. до 20.00, з пятниці 16.00. годин до неділі 19.00 за місцем проживання позивача порушуватимуть права малолітнього ОСОБА_4, оскільки дитина крім баби , має батьків які із ним мають першочергове право проводити спілкування, а також інших бабу та діда, які також мають право на спілкування з дитиною. Тому суд вважає за необхідне надати можливість ОСОБА_1 бачитись із онуком щотижнево: в середу з 16.00 годин до 19.00 годин; у віхідний день за погодженням сторін в суботу або неділю з 10-00 год. до 14-00 год.

Також суд вважає за необхідне при визначенні порядку спілкування баби з онуком враховувати стан здоровя малолітнього ОСОБА_4 у визначені судом часи зустрічей позивача із ним.

Крім цього, враховуючи, що позивачем суду не надано доказів щодо наявності у неї належних житлових умов для спілкування з малолітньою дитиню, їх стану, відомостей про склад сімї та інших осіб, які проживають разом з позивачем або постійно перебувають у її помешканні, та те, що сторони мають право самостійно визначати місце зустрічей баби із онуком, то не можна їх обмежувати у цьому, однак в разі відсутності спільної згоди, зважаючи на конфліктність стосунків сторін, то доцільним буде в такому випадку визначити місце для зустрічей позивачки із малолітнім ОСОБА_4 на узгодженій між сторонами території, а в разі відсутності такої згоди на нейтральній території.

На підставі наведеного суд вважає необхідним для виконання рішення суду зобовязати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні позивачу з дитиною, тобто надавати позивачу дитину у визначений судом час для спілкування.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі у вихованні дитини - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 із малолітнім онуком - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити такий спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні її онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом систематичних побачень з онуком щотижнево: в середу з 16.00 годин до 19.00 годин; у віхідний день за погодженням сторін в суботу або неділю з 10-00 год. до 14-00 год., враховуючи стан здоров'я дитини, у присутності ОСОБА_2 та на узгодженій між сторонами території, а в разі відсутності такої згоди на нейтральній території, а після досягнення дитиною шестирічного віку без присутності ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріупля Донецької області, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.І. Скрипниченко