Справа № 388/1318/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

17.03.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представника ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Маловодянська сільська рада Долинського району Кіровоградської області про припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область.

22 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область, що розташований на земельній ділянці площею 4843,9 кв. м. (далі Договір).

У п. 4.3. Договору сторони обумовили, що продавець зобовязується вчинити дії необхідні для нотаріального оформлення та державної реєстрації цього договору у тридцяти денний строк з дати його укладення сторонами. Однак, ця умова Договору до цього часу не виконана, оскільки відсутній кадастровий номер земельної ділянки на якій знаходиться спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а тому станом на 21 жовтня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником цього нерухомого майна є позивач.

Одночасно з укладенням Договору ОСОБА_2 подав Маловодянській сільській раді Долинського району Кіровоградської області заяву про відмову від користування земельною ділянкою площею 4843,9 кв. м. за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область.

22 березня 2013 року ОСОБА_2 подав до Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області заяву про списання у звязку з непридатністю для проживання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область.

Вчиняючи договір купівлі-продажу нерухомого майна позивач мав на меті продати спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами з припиненням права власності на нерухоме майно, а також припиненням правовідносин з користування земельною ділянкою призначеною для обслуговування цього нерухомого майна.

Нотаріально договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчений не був, оскільки ОСОБА_2 не може прибути з м. Дніпра до м. Долинської Кіровоградської області в обумовлений сторонами час.

З 22 березня 2013 року по теперішній час ОСОБА_2 не володіє, не користується та не розпоряджається спірним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, не несе витрати на його утримання, доля цього нерухомого майна йому невідома.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що позивач вчинив дії з відчуження спірного нерухомого майна, не має наміру нести тягар його утримання, що відповідно мав перейти до нового власника.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 21 жовтня 2016 року позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область.

За вищезазначених обставин, ОСОБА_2 уважає, що є підстави для припинення права власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, однак надіслав до суду заяву згідно якої позов підтримує, просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що дійсно у позивача придбав спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Договір купівлі-продажу цього нерухомого майна нотаріального не посвідчували. У житловому будинку не проживає, оскільки він не придатний для проживання, може у будь-який момент розвалитись.

Представник Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував проти позову. Суду пояснив, що йому відомо про те, що ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також написав заяву про списання цього нерухомого майна.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 березня 2013 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4, зареєстрованого у реєстрі за № 273, є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область (а. с. 6).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71127836 від 21 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 згідно вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 березня 2013 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4, зареєстрованого у реєстрі за № 273, є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область, номер запису про право власності: 424290 (а. с. 7, 8).

22 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область (а. с. 4).

Вищезазначений правочин не був нотаріально посвідчений та, відповідно не було вчинено його державну реєстрацію.

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За змістом ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Положеннями ст. 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності.

Таким чином, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область, є нікчемним, а відтак будь-яких прав та обовязків за цим правочином між сторонами не виникло, окрім тих, що повязані з його недійсністю.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_2 звертався до Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області із заявами від 22 березня 2013 року про списання належного йому житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Рокосовського, 19, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область, а також про відмову від користування земельною ділянкою площею 4843,9 га за цією адресою (а. с. 9, 10).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

Тобто, власник може відмовитись саме від права власності, що є наслідком припинення права власності.

Відповідно до ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Згідно ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

За змістом ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції станом на 22 березня 2013 року) систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

За змістом п. 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року N 703 (діяв 22 березня 2013 року), органи державної реєстрації прав - структурні підрозділи територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Положеннями пунктів 39, 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року N 703 (у редакції станом на 22 березня 2013 року) передбачено, що для проведення державної реєстрації припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку з його знищенням заявник, крім документів, що зазначені у пункті 28 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна та підтверджує факт його знищення. Документи, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, заявник не подає. Державний реєстратор одночасно з прийняттям відповідного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приймає рішення про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи, відкритих щодо такого об'єкта нерухомого майна. Під час проведення державної реєстрації припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку з відмовою від права власності орган державної реєстрації прав у день прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надсилає органові місцевого самоврядування, на території якого розташоване таке майно, а також правонабувачеві, обтяжувачеві чи особі, в інтересах якої встановлено обтяження, права та обтяження прав яких зареєстровані відповідно до вимог цього Порядку, письмове повідомлення про проведення державної реєстрації припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку з відмовою від права власності.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення. Акредитованим суб'єктом може бути юридична особа публічного права, у трудових відносинах з якою перебуває не менше ніж три державні реєстратори, та яка до початку здійснення повноважень у сфері державної реєстрації прав уклала: договір страхування цивільно-правової відповідальності з мінімальним розміром страхової суми у тисячу прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених станом на 1 січня календарного року; договір з іншим суб'єктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом (у разі коли акредитований суб'єкт здійснює повноваження виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації прав). Акредитація суб'єктів та моніторинг відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації здійснюються Міністерством юстиції України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 75, 76 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року N 553) для державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва у зв'язку з його знищенням подаються: 1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; 2) документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об'єкта). Для державної реєстрації припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку з відмовою власника від права власності подається документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав).

З матеріалів справи видно, що позивач у справі ОСОБА_2 вищезазначених дій, що стосуються відмови від права власності не вчиняв, до уповноваженого субєкта, що здійснює державну реєстрацію припинення права власності із відповідною заявою не звертався, відповідач у справі ОСОБА_3 не може оспорювати право позивача на відмову від права власності, оскільки будь-яких прав на спірне майно не має, а тому цей позов є необґрунтований у задоволенні якого має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 1, 39, 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року N 703 (у редакції станом на 22 березня 2013 року), п. п. 75, 76 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року N 553), ст. ст. 181, 182, 219, 316, 317, 328, 334, 346, 347, 349, 640, 655, 656, 657 ЦК України, ст. ст. 4, 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 15, 57-62, 64, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Маловодянська сільська рада Долинського району Кіровоградської області про припинення права власності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20 березня 2017 року.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_5