РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3461/16-ц

пр. № 2/759/310/17

01 березня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Євфіменко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, суд,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 24 161,58 грн., моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн., витрати за проведення досліджень в сумі 1 450,00 грн. та судовий збір, посилаючись на те, що 31.10.2015р. в м. Києві по вул. Підлісна - вул. Г. Наумова сталася ДТП за участю автомобіля «Фольксваген» держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Фольксваген» держномер НОМЕР_2, належного їй на праві власності під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок даної ДТП був пошкоджений належний їй автомобіль і згідно експертного дослідження матеріальний збиток складає 79 502,30 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра - Україна» виплатила їй страхове відшкодування в розмірі 48 995,10 грн. Оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, просить стягнути з відповідача як з особи, відповідальної за заподіяння шкоди, різницю в розмірі 24 161,58 грн., витрати на проведення досліджень, а також моральну шкоду в розмірі 30 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок пошкодження майна.

Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що матеріальний збиток позивачки становить залишкову вартість автомобіля в сумі 6 345,72 грн., а не різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Крім того, відповідач сплатив позивачці франшизу в сумі 512,56 грн., а тому розмір відшкодування є меншим, ніж зазначено в позові. Розмір моральної шкоди не ґрунтується на фактичних даних, відсутні докази заподіяння моральних та фізичних страждань позивачці внаслідок пошкодження її автомобіля, а тому жодних підстав для її стягнення немає.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 31.10.2015р. близько 20.50год. в м. Києві по вул. Підлісна - вул. Г. Наумова сталася ДТП за участю автомобіля «Фольксваген» держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Фольксваген» держномер НОМЕР_2, належного ОСОБА_1, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачці автомобіль.

Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2015р. ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2, який порушив п. 16.11 ПДР /а.с. 12/.

Внаслідок ДТП автомобіль «Фольксваген» держномер НОМЕР_2, що на праві вланості належить позивачці, зазнав технічних ушкоджень і згідно звіту від 27.01.2016р. вартість матеріального збитку становить 79 502,30 грн. /ас. 13-18/.

Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р. вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, якщо вартість відновлювального ремонту автомобіля не менша за його ринкову вартість.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспртних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим або економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно із звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Із звіту про визначення вартості матеріального збитку від 27.01.2016р. вбачається, що вартість відновлювального ремонту належного позивачці автомобіля «Фольксваген» держномер НОМЕР_2 перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, а тому матеріальний збиток відповідає його вартості до ДТП - 79 502,30грн.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 13.12.2016р., призначеної судом за клопотанням представника відповідача, розмір матеріальної шкоди становить 80 704,25грн. /а.с. 137, 142/.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», яке, виконуючи свої обов?язки страховика, прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 49 490грн., що відповідає ліміту, встановленому полісом АІ/8141282 від 9.07.2015р. за винятком франшизи в розмірі 510грн. /а.с. 122-124/.

15.01.2016р. страхова компанія сплатила позивачці страхове відшкодування у розмірі 48 995,10 грн. /а.с. 56/, 18.01.2016р. відповідачем було сплачено франшизу в розмірі 512,56грн. /а.с. 100/.

Відповідно до висновку спеціаліста про вартість транспортного засобу від 27.01.2016р., дійсна ринкова вартість післяаварійного транспорного засобу Фольксваген держномер НОМЕР_2 станом на 31.10.2015р. становить 6 345грн. 72коп. /а.с. 48-53/.

Позивачкою за виготовлення звіту про визначення матеріального збитку сплачено 800,00 грн. /а.с. 47/, за виготовлення висновку про вартість транспортного засобу сплачено 650 грн. /а.с. 54/.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правового висновку, зробленого Верховним Судом України при розгляді справи 4.06.2014р. № 6-49цс14, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки в даному випадку завданий позивачці матеріальний збиток полягає у вартості автомобіля до ДТП у грошовому виразі, після сплати страховиком частини матеріального збитку в межах ліміту відповідальності у відповідача ОСОБА_2 виник обов'язок відшкодувати позивачці решту визначеного у встановленому порядку матеріального збитку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992р., постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

З метою виконання зазначених роз'яснень позивачка просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду за винятком вартості автомобіля після ДТП, яка згідно висновку про вартість транспортного засобу від 27.01.2016р. складає 6 345грн. 72коп.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на підставі ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди - 79 502,30 грн. за винятком вартості транспортного засобу після ДТП в розмірі 6 345грн. 72коп. і страховим відшкодуванням - 48 995,10 грн. з урахуванням сплаченої відповідачем франшиза в розмірі 512,56 грн., що складає 23 648грн. 92коп.

Також з відповідача підлягають стягненню понесені позивачкою витрати на виготовлення звіту про визначення матеріального збитку та висновку про вартість транспортного засобу в розмірі 800грн. та 650грн.

Твердження представника відповідача на те, що в даному випадку у зв?язку з фізичним знищенням автомобіля позивачки на її користь підлягає стягненню залишкова вартість її автомобіля у розмірі 6345,72грн., а не різниця між нанесеним матеріальним збитком та відшкодуванням страховика не грунтується на чинному законодавстві, яке передбачає відшкодування шкоди у повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України), а тому суд його до уваги не приймає.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ч. 2 п. 3 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд вважає, що у зв'язку з пошкодженням майна позивачки їй спричинена і моральна шкода. Враховуючи суть позовних вимог, тривалість моральних страждань позивачки, обсяг пошкоджень автомобіля, а також з урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди в 10 000 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 76, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 25 098грн. 92коп., моральну шкоду в розмірі 10 000грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., а всього підлягає стягненню 35 650грн. 12коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя