Справа № 697/516/15-ц
№ пров. 2-п/697/1/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Хорошун О.В.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Каневі Черкаської області заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ОСОБА_5 України» в особі: філії-Черкаського обласного управління до ОСОБА_3 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про перегляд заочного рішення Канівського міськрайонного суду №697/516/15-ц від 22.05.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ОСОБА_5 України» в особі: філії-Черкаського обласного управління до ОСОБА_3 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки за кредитним договором.

Підставою для перегляду рішення зазначено те, що 22 травня 2015 року у його відсутність було проголошено вище вказане заочне рішення суду, яким було позов задоволено і звернено стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №2365/001 від 08 серпня 2008 року - комплекс що складає: складське приміщення цегляне загальною площею 111, 5 м. кв.; склади тари металеві загальною площею 458. 4 кв. м.. розташовані за адресою Черкаська область, місто Канів, вулиця Леніна, №139, та належить на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) №63 від 08 лютого 2002 року, зареєстровано в реєстрі №1-196, та Договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) від 13 квітня 2000 року, зареєстровано в реєстрі №1-1418, для задоволення грошових вимог ОСОБА_4 акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії - Черкаське обласне управління AT „Державний ощадний банк України за кредитним договором №2365 від 08 серпня 2008 року, в сумі 1 490 166, 12 (один мільйон чотириста девяносто тисяч сто шістдесят шість) гривень, з них:

- заборгованість по кредиту складає 688 000,00 (шістсот вісімдесят вісім тисяч) грн.;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за період з 01 серпня 2008 року по 31 січня 2013 року складає 326 356,58 (триста двадцять шість тисяч триста пятдесят шість) грн.;

- пеня за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та несвоєчасній сплаті відсотків за користування кредитом за період з 11 березня 2014 року по 11 березня 2015 року складає: 218 684,16 (двісті вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн.;

- сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року складає: 216 809,23 (двісті шістнадцять тисяч вісімсот девять) грн.;

- 3% річних від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року складає: 40 316,15 (сорок тисяч триста шістнадцять) гривень.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки 1 480 870,00 (один мільйон чотириста вісімдесят тисяч вісімсот сімдесят) гривень.

Під час розгляду справи він не отримав ані копії позовних матеріалів, ані судові виклики, ані копію судового рішення, проголошеного у його відсутність. Про те, що в судовому порядку звернено стягнення на предмет іпотеки, який належить йому на праві приватної власності.

24.06.2016 р. він звернувся до суду з заявою про видачу повного тексту рішення по справі. Під час ознайомлення з матеріалами справи 01.07.2016 р. його представник за довіреністю, ОСОБА_2, встановила, що в матеріалах справи дійсно є копія супровідного листа про направлення на адресу копії заочного рішення та поштове повідомлення про його отримання з підписом. Однак вказаний підпис на поштовому повідомленні поставлений не ним і не його дружиною. Повний текст заочного рішення вже отримала в канцелярії суду 27.07.2016 p., з цього моменту у нього виникло право на звернення до суду з даною заявою про перегляд заочного рішення.

Вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки маються всі підстави для його скасування, передбачені ч.1 ст. 232 ЦПК України. А саме: апеляційні суди дійшли висновку, що поштовий конверт з позовом та судовою повісткою зі штампом про його невручення та повернення до суду за закінченням строку зберігання свідчить про його неотримання, а відтак відповідачі не були неналежним чином повідомлені і за таких умов заочний розгляд справи проведено із порушенням вимог процесуального закону.

В матеріалах справи немає доказів отримання ним копії позовних матеріалів та доказів належного повідомлення його, як відповідача, про час та місце слухання справи, на поштових повідомленнях відсутній підпис про отримання, а конверти повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.

Отримувати поштову кореспонденцію він не мав можливості, оскільки на той час з дружиною перебували за межами міста за сімейними обставинами, їх донька ОСОБА_6 (дівоче прізвище Заровна), що зареєстрована та проживає в м. Києві, потребувала допомоги у догляді за малолітньою донькою. В період з лютого по липень 2015 р. він проживав у доньки в м. Києві.

Не міг скористуватися своїми процесуальними правами заперечити проти позову і повідомлення істотних обставин справи, які вплинули б на вирішення спору і постановлення справедливого та законного рішення. Зокрема, такими обставинами є те, що: вимоги позивача про включення до суми боргу заборгованості за нарахуваннями та несплаченими відсотками за період 01.08.2008 року по 16.03.2012 року, інфляційні втрати та 3 % річних за період з 12.03.2012 року по 12.03.2015 року, а не з 16 березня 2012 року по 16 березня 2015 року, заявлені поза межами позовної давності. В розрахунок заборгованості за тілом кредиту були включені платежі, трирічний строк позовної давності яких минув - з 11.03.2014 року по 11.03.2015 року.

Включення до суми кредитного боргу 3 % річних боргу при тому, що також заявлена поза межами трьох річного строку позовної давності, зворотне відрахування якої повинно проводитись від дати подання позову, тобто не з 12 березня 2012 року, а з 16.03.2012 року є незаконною. Оскільки одночасно з цим позивач заявив вимогу про стягнення з неї відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі передбаченому договором. В той час, як відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитним договором п.1.1. передбачено інший розмір відсотків за користування коштами - 21,5% річних, тому Положення вищевказаної норми до даних правовідносин застосовуватись не може. Задовольняючи обидві ці вимоги суд подвійно стягнув з нього і відсотки встановлені договором і відсотка встановлені заковом. Крім того, згідно розрахунку доданого до позову 3 % річних були нараховані і на суму боргу по відсотках. Нарахування відсотків на відсотка законом не передбачено.

Крім того, розрахунки сум кредитної заборгованості не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки під час їх проведення позивач виходив з договірних строків-графіків платежів. В той час, як відповідно до правових позицій ВСУ, викладених у справах №б-190цс14, № 6-106-цс14 від 24.09.14, предявлення вимоги про дострокове повернення кредитує зміною договірних строків виконання зобов'язань. Позивач, користуючись правом передбаченим п. 3.4. Кредитного договору, предявив вимогу про дострокове погашення кредиту 15.11.2012 року чим фактично припинив дію встановлених договором графіків платежів. Однак, як вбачається з доданих до позову розрахунків, нарахування кредитного боргу позивач неправомірно проводив за договірним графіком, а не з зміненим в односторонньому порядку строком виконання кредитних зобовязань.

Крім того, вартість предмета іпотеки була значно занижена. Доказом зазначеної обставини є Висновок оцінщика, відповідно до якого вартість предмета іпотеки становить 2 204 000 грн. Він був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи для проведення обєктивної оцінки іпотечного майна. Вищевказані обставини не були враховані під час постановлення заочного рішення і є істотними, оскільки безпосередньо впливають на визначення розміру суми кредитної заборгованості для задоволення якої заявлений позов про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Він був позбавлений вищезазначених прав, що привело до постановлення необґрунтованого та незаконного рішення на підставі недостовірних доказів, наданих позивачем.

Просить скасувати заочне рішення суду по справі № 697/516/15-ц (провадження №2/697/30/2015) за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління до ОСОБА_3 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки за кредитним договором.

Представник заявниці ОСОБА_3 ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 24.06.2016 року (а.с.146). в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримала повністю, просить скасувати заочне рішення.

Представник позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ОСОБА_5 України» в особі: філії-Черкаського обласного управління ОСОБА_7 в судове засідання не зявився надав суду заяву про перенесення слухання справи, оскільки він в цей день задіяний в іншому судовому засіданні в Катеринопільському районному суді Черкаської області, його неявка не перешкоджає подальшому розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Суд, вивчивши надані документи, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що підстав для скасування заочного рішення по справі та призначення справи до розгляду в загальному порядку немає, з наступних підстав.

Ст. 232 ЦПК України визначає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно двох обставин: відповідач не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи судом приймалися міри до своєчасного сповіщення відповідача про необхідність явки до судового засідання, відповідачу були направлені судові повістки про виклик до суду, копія позову з додатками рекомендованими листами із зворотнім повідомленням (а.с.114,120), але останні повернулися на адресу суду за закінченням строків вручення рекомендованих листів адресату.

В своїй заяві ОСОБА_3 як поважність причин неявки до суду наводить суду посилання, що він перебував за межами міста Канева, оскільки перебував в м. Києві у доньки ОСОБА_6, а тому не мав можливості зявитися до суду на виклики та подати свої заперечення щодо позову банку, але належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин неявки в судові засідання ОСОБА_3 не надав, крім усних пояснень його представника ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Крім цього, слід звернути увагу, що ОСОБА_3 отримав рішення суду від 22.05.2015р. 29.05.2015р. про що свідчить зворотне повідомлення (а.с.137-138), а тому суд критично оцінює доводи представника заявника ОСОБА_2 в частині, що ОСОБА_3 перебував за межами м.Канева в період часу з лютого по липень 2015р.

Відповідно до статті 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

З матеріалів справи вбачається, що копія рішення суду ОСОБА_3 було направлено рекомендованим листом з зворотним повідомленням 25.05.2015р. та вручена 29.05.2015р. (а.с.138), а тому саме з цього часу повинен обраховуватися десятиденний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, який відповідач пропустила, оскільки з заявою звернувся 28.07.2016р.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявника не було належним чином повідомлено про розгляд справи в суді, але вчасно надіслано та отримано ним повний зміст заочного рішення, яке останній оскаржив через один рік та два місяці, допустимих і належних доказів десятиденного строку пропуску не надав.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку не має.

Керуючись ст. 58-60,231-232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ОСОБА_5 України» в особі: філії-Черкаського обласного управління до ОСОБА_3 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки за кредитним договором залишити без задоволення.

Розяснити сторонам, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий О . В . Хорошун