Справа № 456/3396/16-ц
Провадження № 2-о/456/13/2017
РІШЕННЯ

іменем України

06 березня 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України,

встановив:

В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що у 1990 році його сімя батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 переїхали з Республіки Вірменія на постійне місце проживання в м. Стрий, де і зараз проживають разом. 15.04.2016 року він отримав посвідку на постійне проживання в Україні. Він безперервно проживає на території України, має намір отримати громадянство України та паспорт громадянина України, однак в позасудовому порядку цього зробити не може.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав, покликаючись на викладені в ній обставини, і просить суд її задоволити.

Представник заінтересованої особи Стрийського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення заявника, зважаючи на позицію представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заявник народився 23.08.1998 року в с. Каракерт, район Армавір, Республіка Вірменія, що підтверджується свідоцтвом про народження серії АБ № 309881 від 25.03.2014 року.

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які перебувають у зареєстрованому шлюбу, про що свідчить свідоцтво про одруження серії ІІ-СЛ № 422759 від 14.02.1990 року.

Згідно з довідкою № 72 від 01.11.2016 року, виданою дошкільним навчальним закладом (ясла-садочок) №4 «Супутник», заявник відвідував дошкільний навчальний заклад №4 «Супутник» м. Стрий з 2001 року по 2004 рік.

Згідно з довідкою поліклінічного відділення Стрийської міської дитячої лікарні №71 від 03.11.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2001 року спостерігається в Стрийській міській дитячій поліклініці.

З довідки №3.14-351 від 01.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 був зарахований до Стрийської загальноосвітньої школою І-ІІІ ступенів №7 Стрийської міської ради Львівської області в 1 клас 01.09.2004 року і закінчив 11 клас 28.05.2015 року.

Відповідно до атестату про повну загальну середню освіту серії ВК №48042953 від 30.05.2015 року ОСОБА_1 здобув повну загальну середню освіту в 2015 році у Стрийській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №7 Стрийської міської ради Львівської області.

Свідок ОСОБА_5 дала суду наступні показання: вона знає маму заявника ОСОБА_3 з 1989 року, яка приїхала з Вірменії після землетрусу. Потім вона поїхала народжувати у Вірменію. Народила сина в 1998 році і приїхала коли ОСОБА_1 мав 3-4 місяці. Заявник постійно живе в Україні з 1998 року, ходив в садочок і до школи в м. Стрию. В 2008 році вона подарувала ОСОБА_3 свою квартиру, так як остання її доглядає.

Свідок ОСОБА_6 дала суду наступні показання: заявник постійно проживає на Україні з 1998 року, ходив в ДНЗ №4, а пізніше в СЗОШ №7 м. Стрия.

Свідок ОСОБА_7 дала суду наступні показання: вже 10 років проживає на одній площадці з заявником, де він проживав раніше їй невідомо.

Згідно з дипломом кваліфікованого робітника серії К16 071725 від 30.06.2016 року ОСОБА_1 закінчив у 2016 році Вище професійне училище № 8 м. Стрия та здобув професію агента з організації туризму, адміністратора.

Відповідно до посвідки на постійне проживання №ІНО73122 від 15.04.2015 року заявник зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана квартира, згідно договору дарування від 14.02.2008 року, належить мамі заявника ОСОБА_3

Згідно довідки № 2905 житлово-експлуатаційної контори №4 від 27.04.2015 року ОСОБА_1 проживає в м. Стрию та з 23.10.2009 року постійно прописаний в квартирі по вул. Дрогобицька, 33/19 в м. Стрию Львівської області.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України у певний час.

Згідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959-XII, постійне місце проживання це місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом). В ухвалі про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням Вищої ради юстиції щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 127 Конституції України від 14 березня 2002 року № 4-у/2002 Конституційний Суд України, зокрема, зазначив: «До громадян, які мають постійне місце проживання в Україні, належать громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні в цілому не менше ніж 183 дні у календарному році.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Дослідженими в судовому засідання обставинами справи встановлено, що заявник, після свого народження, у 1998 році переїхав разом із сімєю з Республіки Вірменія на постійне місце проживання в м.Стрий, де відвідував дошкільний навчальний заклад №4 «Супутник», здобув загальну середню освіту в Стрийській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №7 та отримав диплом кваліфікованого робітника Вищого професійного училища №8 м. Стрия.

Крім цього, 15.04.2015 року заявник отримав посвідку на постійне проживання в Україні, що свідчить про безперервне його проживання на території України на законних підставах.

З урахуванням наведеного, в суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, показання свідків обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Таким чином, наданими до суду письмовими доказами, які є належними і допустимим, та показами свідків достовірно підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України з 1998р., даний факту має для заявника юридичне значення, оскільки дає йому право отримати громадянство України та паспорт громадянина України, а тому суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 234, 256, 259 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт безперервного проживання ОСОБА_1, 23.08.1998р.н., на території України з 1998р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_8