Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова В.А.
Провадження № 22ц/782/1035/16
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Коротенко Є.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 листопада 2016 року

за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 листопада 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи заявнику у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що відносини, з приводу яких звернувся заявник в порядку цивільного судочинства, не відповідають ознакам статті 1 ЦК України. Також суд виходив з того, що в даній справі наявний публічного-правовий спір, який ускладнений іноземним елементом, що свідчить про існування міжнародно-правового спору та міжнародно-правового конфлікту, тому справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, невідємним критерієм розмежування справи, що розглядається за правилами цивільного судочинства, від справи, що розглядається за правилами адміністративного судочинства, є характер спірних відносин.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Із матеріалів справи вбачається, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано ОСОБА_2 до суду в порядку окремого провадження для підтвердження наявності у нього прав, передбачених Конвенцією про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, тобто з метою захисту своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції вказаних положень не врахував, тому дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про те, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для його вирішення, тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвалу суду слід скасувати і питання про можливість відкриття провадження у справі передати до суду першої інстанції для вирішення у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 319 ЦПК України, ст. 3, 17, 18 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 листопада 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі у встановленому законом порядку.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: