Справа № 515/1509/17
Провадження № 2/515/2180/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

05 січня 2005 року помер її чоловік ОСОБА_5 в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Після смерті чоловіка залишилася земельна ділянка площею 4,53 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №056608, виданого 06.05.2003 року Дмитрівською сільською Радою народних депутатів Татарбунарського району Одеської області на імя ОСОБА_6. Зазначену земельну ділянку вона має право успадкувати відповідно до ст.1261 ЦК України як спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом. Вчасно звернувшись після смерті чоловіка до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини реєстрації відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини. Позивачка підтвердила в позові, що на момент смерті спадкодавця дійсно разом з ними були зареєстровані сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак фактично за адресою проживання спадкодавця не проживали, тому не можуть вважаться такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Крім того, вказала, що існують розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у Державному акті на право приватної власності на землю, де його прізвище записано як «Димоглов», та у свідоцтві про смерть, де прізвище померлого зазначено «Дімоглов». Розбіжності у написанні прізвища спадкодавця обумовлені тим, що посадовими особами, які складали документи були допущені помилки, тому в рамках позовного провадження також слід встановити факт належності спадкодавцю вищевказаного Державного акту. За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за нею, як спадкоємцем першої черги за законом, права власності на спадкову земельну ділянку, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на вказану спадщину вона позбавлена можливості через наявність інших спадкоємців, які зареєстровані за місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.28).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися. Направили до суду заяви з проханням заслухати справу у їх відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 визнали (а.с.18,19).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача, її представника та відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі позивача, її представника та відповідачів.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Судом з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору вона не має можливості через реєстрацію відповідачів за місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини.

Вказане підтверджується наступними доказами, дослідженими судом:

- копією паспорту серії КМ №242606, виданого 02.09.2004 року Татарбунарським РВ ЦУМВС України в Одеській області (а.с.3), з якого слідує, що ОСОБА_1 народилася 02.10.1950 року у с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області;

- копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №265680 (а.с.4), з якого вбачається, що 09.04.1973 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у Дмитрівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, при цьому всі дані у вказаному свідоцтві записані російською мовою, зокрема, прізвище чоловіка вказано російською мовою «Димоглов». Крім того вбачається, що прізвище дружини після реєстрації шлюбу з «Гайдаржи» змінено на «Димоглова» ;

- копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №404054 від 06.01.2005 року (а.с.5), якою підтверджується, що 05.01.2005 року ОСОБА_5 помер у с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області;

- копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №056608 (а.с.6), виданого на підставі рішення 32 сесії ХХІІІ скликання Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 10.08.2001 року №267, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 06.05.2003 року за №7203, відповідно до якого власником земельної ділянки площею 4,53 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є ОСОБА_6;

- інформаційною довідкою №394-0-0.420-466/151-17 від 28.09.2017 року (а.с.7) про нормативну грошову оцінку земельної частки (паю) загальною площею 4,5289 га, розташованої на території Дмитрівсько сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населеного пункту), яка перебувала у власності ОСОБА_6, з якої слідує, що її вартість станом на 01.01.2017 року становить 128813,38 грн.;

- довідкою виконкому Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №803 від 08.08.2017 року (а.с.8), з якої слідує. що ОСОБА_5 на день своєї смерті 05.01.2005 року був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4. Крім нього за вказаною адресою були зареєстровані дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- листом приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 № 837/02-14 від 18.08.2017 року (а.с.9) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини наявності інших спадкоємців, які зареєстровані за місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини;

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 04.11.2017 року (а.с.26) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого 05.01.2005 року, приватним нотаріусом ОСОБА_7 відкрита спадкова справа за заявою позивача ОСОБА_1 (а.с.27), за номером у спадковому реєстрі 61108661, що зареєстрована у нотаріуса за №260/2016 від 18.08.2017 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Частиною 4 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " слідує, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві".

В зв'язку з цим, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які також є спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого батька, позовні вимоги ОСОБА_1 визнали та не заперечували проти їх задоволення (а.с.18,19), підтвердивши в своїх заявах, що за адресою своєї реєстрації, а саме в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області на час відкриття спадку не проживали, тому, в силу ст.1268 ЦК України, не можуть вважатись такими, що прийняли спадок. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через нотаріальну контору ОСОБА_1 не має можливості через реєстрацію відповідачів за місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини. Крім того, існують розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у Державному акті на право приватної власності на землю (а.с.6), де його прізвище вказано «Димоглов» та у його свідоцтві про смерть (а.с.5), де прізвище спадкодавця зазначено «Дімоглов». Наявність розбіжностей в одній літері у написанні прізвища спадкодавця, суд повязує з допущенням помилки посадовою особою при оформленні документів на його імя. Зазначені обставини унеможливлюють реалізацію ОСОБА_1 свого права на спадщину та документального оформлення спадкової земельної ділянки на своє імя.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, при відсутності заперечень відповідачів (а.с.18,19), враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю ОСОБА_5 на праві приватної власності, суд вважає, що за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом, повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 4,53 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №056608, виданого 06.05.2003 року Дмитрівською сільською Радою народних депутатів Татарбунарського району Одеської області на імя ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст.13, 19,77-81, 229, 247, 259, 263-264 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на земельну ділянку площею 4,53 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №056608, виданого 06 травня 2003 року Дмитрівською сільською Радою народних депутатів Татарбунарського району Одеської області на імя ОСОБА_6.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Семенюк