Справа №265/8951/17
Провадження №2-н/265/224/17
У Х В А Л А

22 грудня 2017 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 В. В., вивчивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Гарант» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А :

20 грудня 2017 року заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Гарант», звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у солідарному порядку заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг в сумі 3769,75 гривень, що утворилась за період з 01 червня 2013 року по 31 жовтня 2017 року, а також інфляційні витрати в сумі 987,44 гривень та 3% річних в сумі 113,10 гривень, а всього 4870,29 гривень, а також витрати з оплати судового збору в сумі 800 гривень.

Статтею 161 ЦПК України встановлено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, серед яких вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Отже заявлені вимоги відносяться до тих, за якими може бути видано судовий наказ.

Проте, у заяві йдеться про стягнення заборгованості за період з 01 червня 2013 року по 31 жовтня 2017 року, тоді як заява подана 20 грудня 2017 року, тобто вбачається пропуск позовної давності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.

При цьому за положеннями ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Крім того, суддя звертає увагу на вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, які містяться у статті 163 ЦПК України. Так, зокрема, за пунктами 2,3,5 ч. 2 вказаної статті заява про видачу судового наказу має містити:

- повне найменування (для юридичних осіб) заявника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- імя (прізвище, імя та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

- перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини , на яких ґрунтуються його вимоги.

Пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України передбачений обовязок додати до заяви про видачу судового наказу документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте подана заява не містить повного найменування заявника, який є юридичною особою, його ідентифікаційного коду в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Місцезнаходженням заявника зазначений бульвар 50 років Жовтня, 26 в місті Маріуполі, проте з 03 березня 2016 року такого бульвару в місті Маріуполі не існує.

Заяву підписано нібито керівником ТОВ «Житло-Гарант» ОСОБА_5 (російською), проте заява не містить його/її прізвища, імя та по батькові, місця його/її проживання або місцезнаходження, як того вимагає п. 3 ч. 2 ст. 163 ЦПК України; до заяви не додано будь-яких документів на підтвердження повноважень ОСОБА_5 (російською).

У заяві порушується питання про стягнення заборгованості у солідарному порядку.

Проте заява не містить жодних даних про те, чи перебуває квартира у користуванні або у власності. При цьому якщо квартира перебуває у користуванні, комунальні послуги мають сплачуватися наймачами солідарно. При наявності власника (власників) тягар утримання майна законом покладено на власника або власників у дольовому порядку. До заяви таких доказів не додано.

З доданого до заяви про видачу судового наказу платіжного доручення від 19 грудня 2017 року вбачається, що ТОВ «Житло-Гарант» було сплачено судовий збір за подання даної заяви в розмірі 800 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за поддання позовної заяви.

Проте, згідно до п.п. 4-1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI від 08.07.2011 в редакції від 15.12.2017 за подання заяви про видачу судового наказу розмір судового збору становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень.

Отже за подання заяви про видачу судового наказу розмір судового збору становить 160 гривень (0,1 х 1600).

Таким чином, заявником внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом; сума переплати становить 640 гривень, та підлягає поверненню заявнику відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Решта судового збору поверненню не підлягає з підстав, передбачених ч. 2 ст. 164 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 164, п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя -

У Х В А Л И Л А :

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Гарант» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відмовити.

Роз"яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Житло-Гарант», код 31891574, зайво сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень, який було внесено на рахунок № 0054 в ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, код отримувача 37989721 , платіжне доручення № 471 від 19 грудня 2017 року.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом пятнадцяти днів з дня її вручення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Цивільного процесуального Кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 22 грудня 2017 року.

Суддя