Справа № 373/1907/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.

при секретарі Ткалі І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 03 листопада 2016 року звернулася до суду із позовом і просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши їй у користування житлову кімнату, площею 16,90 кв.м. разом із лоджією, площею 2,20 кв.м.; виділивши у користування відповідача житлову кімнату, площею 10,30 кв.м., та вбудовану шафу, площею 0,30 кв.м. В загальному користуванні просить залишити кухню, площею 7,60 кв.м.; вбиральню, 1.20 кв.м.; ванну кімнату, площею 2,10 кв.м.; коридор, площею 4,80 кв.м.

Посилається на те, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частина вищезазначеної квартири, 1/2 частина квартири належить відповідачу, яка є рідною сестрою позивача. З 2013 року сторони не можуть порозумітися щодо їх спільного проживання в даній квартирі, так як чоловік відповідача не допускає її до квартири та постійно погрожує. Позивач змушена орендувати квартиру для проживання своєї сім`ї. В зв`язку із цим вона змушена була звернутися із відповідною заявою до Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, але її звернення не вирішило даний спір. Крім того, відповідач, проживаючи в квартирі, не сплачує кошти за комунальні послуги. Позивач зверталася до КП «ВУЖКГ» з приводу розподілу рахунків двох співвласників, але їй пояснили, що для цього необхідно визначити площу користування в квартирі кожного співвласника. В добровільному порядку відповідач відмовляється це зробити. Позивач просить відступити від рівності часток, посилаючись на те, що з нею проживає її рідна бабуся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована у спірній квартирі. Поскільки сторони не можуть досягти домовленості щодо порядку користування спільною квартирою, позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх інтересів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, заперечує проти його задоволення, що підтвердила своїми письмовими запереченнями (а.с. 37-39). Не заперечує з приводу можливості сплатити позивачу вартість її частки квартири, але у встановленому ЦПК України порядку з такими вимогами до суду не зверталася. Однак, відповідаючи на запитання суду, зазначила, що розуміє право позивача на звернення до суду з такими вимогами, однак не погоджується з запропонованим варіантом користування.

Судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 грудня 1997 року Бюро приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності в рівних долях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10).

На підставі договору дарування серії НОМЕР_2 посвідченого 11 квітня 2008 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Ткаченком О.А., ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_8 отримала безоплатно у власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності даний договір був зареєстрований в реєстрі 15 березня 2013 року, номер запису про право власності 495510 (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20 квітня 1976 року ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7. ЇЇ батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 02 листопада 1996 року ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_12 і змінила своє прізвище на «ОСОБА_9» (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 07 червня 2014 року ОСОБА_8 уклала шлюб із ОСОБА_13 і змінила своє прізвище на «ОСОБА_8» (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження ОСОБА_14 уклала шлюб із ОСОБА_15, змінила своє прізвище на «ОСОБА_14» (а.с.41).

Відповідач має доньку ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41).

10 листопада 2015 року позивач звернулася до Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області із заявою стосовно агресивних дій ОСОБА_17, який перешкоджає вселенню її сім`ї у спірну квартиру (а.с.14).

Згідно висновку по матеріалам ЖЕОЗП № від 11 листопада 2015 року перевірку по зверненню позивача слід вважати закінченою, поскільки в ході проведення перевірки опитати ОСОБА_17 не виявилося можливим, тому неможливо підтвердити чи спростувати факт, викладений в заяві ОСОБА_1 (а.с.15).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2016 року було задоволено позов КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги теплопостачання (а.с.18).

Сторони визнали ту обставину, що позивач ОСОБА_1 сплатила вищезазначений борг.

Відповідно до акту № 199 від 27 травня 2016 року, складеного депутатом Переяслав-Хмельницької міської ради, позивач в даний час проживає з чоловіком, сином і бабусею по АДРЕСА_4 Зареєстрована вона по АДРЕСА_5 В квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 разом із чоловіком і дитиною (а.с.19).

Згідно довідки Пристромської сільської ради № 819 від 22 вересня 2016 року до складу сім`ї позивача входять :

- чоловік ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- син ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22).

Крім того з позивачем проживає бабуся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Відповідно до довідки Пристромської сільської ради № 1057 від 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_5 але фактично за місцем реєстрації не проживає з 10 серпня 2012 року. Вона не являється власником даного будинку ( а.с.36).

Згідно витягу з домової книги у спірній квартирі зареєстрованими значаться :

- ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_6;

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42).

Позивач ОСОБА_1 зазначила, а відповідач ОСОБА_2 визнала ту обставину, що їхня.бабуся ОСОБА_3 проживала і проживає разом із позивачем.

Як вбачається з копії технічного паспорта спірна квартира складається з двох житлових кімнат, площами 16,90 кв.м. та 10,30 кв.м, кухні, коридору, ванної кімнати та туалету (а.с.20-21).

Свідок ОСОБА_13, чоловік позивача, показав суду, що проживає разом із дружино (позивачем), малолітнім сином та бабусею дружини в орендованому будинку в м. Переяслав-Хмельницькому. Свого особистого житла він не має. Знає, що дружина є власником ? частини квартири АДРЕСА_2. Однак через неприязні відносини зі своєю сестрою (відповідачем) та її чоловіком, вони там не проживають.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 показали суду, що знають сім'ю ОСОБА_13 з 2013 року. Весь час вони проживали в орендованих будинках. Разом з ними живе і бабуся позивача.

Свідок ОСОБА_22 показав суду, що знає позивача близько 2 років, коли вона звернулася до нього з питання надання юридичної консультації щодо продажу спірної квартири. З цього приводу вони разом їздили на квартиру. Двері відкрив чоловік відповідача ОСОБА_23, однак вів себе агресивно, кричав, що позивач не має права на квартиру. На зараз позивач проживає разом із чоловіком, малолітнім сином та своєю бабусею в орендованому будинку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Отже, позивач, як і відповідач, має право як власник квартири звертатися із вимогою про встановлення порядку користування майном (квартирою).

Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає разом із чоловіком та малолітнім сином. Відповідач ОСОБА_2 проживає разом із чоловіком та неповнолітньою дочкою. Крім того, з позивачем постійно проживає і бабуся сторін (обставина, визнана і відповідачем).

Оцінивши всі докази в їх сукупності, право позивача на вирішення питання про встановлення порядку користування квартирою, зважаючи на фактичний склад сімей сторін по справі ( чотири чоловіки - у позивача, три чоловіки - у відповідача) та існуючі фактично площі кімнат квартири, виходячи з принципу справедливості, суд приймає до уваги варіант визначення порядку користування квартирою, запропонований позивачем, тому позов підлягає до задоволення

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 355, 356, 358, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 88, 212, 213, 218 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою - задовольнити.

Виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату в квартирі АДРЕСА_3, позначену на плані квартири АДРЕСА_6, площею 16,90 кв.м. разом із лоджією, позначеною на плані АДРЕСА_4 площею 4,30 кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату в квартирі АДРЕСА_3, позначену на плані квартири АДРЕСА_7, площею 10, 30 кв.м, та вбудовану шафу, позначену на плані АДРЕСА_4 площею 0, 30 кв.м.

Приміщення кухні, ванної кімнати, туалету, коридору, позначені на плані квартири №№ 1,6,7 залишити в спільному користуванні сторін.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Складання рішення в повному обсязі вчинено 10.01.2017.

Суддя Я.І.Керекеза(я