Номер провадження 2/754/2662/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

при секретарі Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ЕНЕРГОБАНК» (далі по тексту ПАТ «ЕНЕРГОБАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20.11.2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та відповідачем було укладено договір № 02-000617-03 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Згідно п.п.2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, банк відкриває держателю картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Platinum, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим договором, а держатель зобов»язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим договором. Розмір кредитного ліміту попередньо склав 18000, 00 грн. Додатковою угодою від 24.05.2013 року до кредитного договору розмір кредитного ліміту був збільшений та складає 30000, 00 грн. Згідно з Тарифами за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка» та рішення щодо затвердження кредитного ліміту на кредитну картку VISA по позичальнику ОСОБА_1 встановлено відсоткову ставку у розмірі 35 % річних.

Як зазначає позивач, в порушення п.п.3.3.1, 4.4.3, 5.4 договору кредиту відповідач не сплачує кредит, відсотки за користування кредитом, штрафні санкції у встановлені договором та тарифами строки. Станом на 04.12.2015 року загальна заборгованість позичальника по кредиту, що підлягає поверненню становить 138 548, 46 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 45 711, 15 грн., заборгованість по нарахованим доходам - 92 837, 31 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги в повному обсязі, стягнувши вказану суму з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2078,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача Звада Р.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказавши, що погоджується сплати заборгованість в розмірі приблизно 18000 грн. При цьому пояснила, що вважає вимоги позивача документально необґрунтованими, не підтвердженими та значно завищеними. Так, на думку відповідача, оскільки умови договору розробляються банком і позичальник не впливає на зміст договору, банк, встановивши їй завищений розмір пені та відсоткової ставки в розмірі 35 % річних, порушив принцип добросовісності. Відповідач вважає, що згідно позовної заяви позивач просить стягнути з неї пеню та інші суми в якості штрафних санкцій за прострочення виплати кредитних коштів, однак позивачем не вказано, з якого періоду виникла заборгованість, в той час, як нею регулярно сплачувався кредит до лютого 2015 року. Як зазначає відповідач, зазначені в розрахунках суми заборгованості дати періодів в титульній та описовій частині різняться, в зв»язку з чим вона дійшла висновку про необґрунтованість та неконкретизованість позовних вимог. Також залишається невизначеною дата, коли позивач дізнався про невиконання чи часткове невиконання нею умов кредитного договору, що позбавляє можливості достовірно обчислити строк позовної давності.

Відповідач зазначила і про те, що позивачем не надано звіту-рахунку, назва якого застосовується у кредитному договорі, а також про те, що розрахунок заборгованості кредиту не відповідає дійсності, а саме зазначено суму заборгованості 45711, 11 грн., однак на момент укладення кредитного договору від 20.11.2012 року тіло кредиту становило 18000 грн., а станом на укладення додаткової угоди до кредитного договору про збільшення суми кредитного ліміту від 24.05.2013 року - 30000 грн., а тому всі розрахунки заборгованості, на думку відповідача, є значно завищеними, чим порушуються її права, як споживача.

Заперечуючи проти позову, відповідач зауважила на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження її відмови в добровільному порядку погасити заборгованість. Повідомлення про виконання грошових зобов»язань за кредитним договором вона не отримувала. Вимога банку про одночасне стягнення з неї заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості, заборгованості за штрафами за несанкціонований овердрафт, заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості, заборгованості за нарахованими процентами, тобто вимога про чотирьохразове притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення є незаконною та безпідставною, оскільки у відповідності до ч.ч.1,2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Посилаючись на викладене, відповідач просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в зв»язку з його недоведеністю.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

20.11.2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_1 згідно її заявки-анкети було укладено договір № 02-000617-03 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, згідно п.2.1.1 якого банк відкриває держателю картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривнях та випускає кредитну картку Visa Platinum, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки (а.с.6-9, 65).

Пунктами 2.1.2, 2.1.3 договору встановлено, що банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим договором, а держатель зобов»язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим договором.

Розмір кредитного ліміту складає 18000 грн. Кредитний ліміт може бути збільшений або зменшений за заявою держателя або за рішенням банку, а також в інших випадках, передбачених цим договором.

Відповідно п.2.6 кредитного договору, строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговування карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Пунктами 4.4.1, 4.4.3 кредитного договору, в результаті здійснення держателем платіжних операцій, проведених за допомогою картки та/або її реквізитів, та в інших випадках, передбачених цим договором, та за умови повного використання держателем кредитного ліміту може виникнути овердрафт, який є непрогнозованим по розміру та часу виникнення.

Держатель зобов»язаний стежити за витратами коштів в межах кредитного ліміту з метою уникнення овердрафту, а у випадку виникнення негайно погасити заборгованість.

Згідно п.п.5.1, 5.2 кредитного договору, за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк щомісячно нараховує проценти, комісії, нараховує та стягує пені та штрафи в розмірі, встановленому тарифами. Проценти нараховуються в межах терміну користування кредитом, що визначений в п.2.6 цього договору.

Проценти за користування кредитом (в тому числі простроченим кредитом) нараховуються на фактичну суму наданого кредиту (в тому числі простроченого кредиту) і за фактичний час користування таким кредитом протягом всього розрахункового циклу, включаючи день надання та виключаючи день повернення зазначених коштів. Нараховані проценти щомісячно списуються з карткового рахунку. Для розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у місяці та у році.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що держатель зобов»язаний не пізніше останнього банківського дня строку дії платіжного періоду та за умови, що сума мінімального платежу перевищує розмір пільгової частини мінімального платежу, а також в інших випадках, передбачених правилами, щомісячно погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якого визначається в звіті-рахунку.

Відповідно до п.5.7 кредитного договору, проценти на залишок коштів на картковому рахунку нараховуються згідно тарифів.

Як визначено у п.п.6.1, 6.2 кредитного договору, сторони несуть майнову відповідальність в розмірі, передбаченому тарифами, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов»язань за цим договором, а також за порушення правил. Держатель безпосередньої відповідає за свої дії чи бездіяльність та за дії та бездіяльність своїх додаткових держателів при використанні кредитної картки, які завдали банку збитків.

У випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту держатель зобов»язаний додатково сплатити на користь банку штраф, передбачений тарифами.

Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до моменту його розірвання в порядку, передбаченому цим договором.

24.05.2013 року згідно заяви відповідача було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, за умовами якої розмір кредитного ліміту було збільшено до 30000 грн. (а.с.10, 66).

Згідно тарифів на відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA», стандартна процентна ставка за користування кредитом з використанням картки Visa Platinum складає 35 % річних. Цими ж тарифами визначено розмір штрафів за виникнення простроченої заборгованості та овердрафту (а.с.15).

З наданих позивачем виписок з особового рахунку відповідача вбачається, що відповідачем неналежним чином виконувались зобов»язання за кредитним договором щодо своєчасності повернення кредитних коштів, а також виникнення овердрафту (а.с.26-64, 117-134).

Як свідчить розрахунок, наданий позивачем, станом на 04.12.2015 року загальна заборгованість позичальника по кредиту, що підлягає поверненню, становить 138 548, 46 грн., з яких заборгованість за кредитом - 45 711, 15 грн., заборгованість по нарахованим доходам - 92 837, 31 грн., яка складається з: 60130,54 грн. - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості, 15990,95 грн. - заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (пере ліміт), 3300,00 грн. - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа), 13415,82 грн. - заборгованість за нарахованими процентами (а.с.17-25).

06.10.2014 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про виконання грошових зобов»язань за кредитним договором з вимогою сплатити заборгованість, яка станом на 01.10.2014 року становила 39981, 14 грн. (а.с.70, 71).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що дійсно відповідачем не в повному обсязі виконано свої зобов»язання за кредитним договором, однак, в зв»язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки дані заперечення відповідачем не доведені в передбаченому законом порядку належними та допустимими доказами. Так, заперечуючи проти позову з підстав завищеного розміру заборгованості та її неправильному розрахунку відповідачем не надано обґрунтованого розрахунку на підтвердження своїх заперечень. Крім того, з будь-якими клопотаннями про витребування інших доказів чи призначення судово-бухгалтерської експертизи для встановлення дійсного, на її думку розрахунку, відповідач до суд не зверталась. Також не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що умови договору є несправедливими, що порушує її права, як споживача, оскільки дані твердження на знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, до банку з заявами про розірвання договору та з позовними вимогами про визнання будь-яких положень кредитного договору недійсними, відповідач до суду не зверталась. Посилання відповідача на те, що позивачем не вказано, з якого періоду виникла заборгованість, в той час, як нею регулярно сплачувався кредит до лютого 2015 року, спростовуються розрахунком заборгованості, з якого вбачається систематичне порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором з січня 2013 року, а по сплаті відсотків - з грудня 2012 року. Даний розрахунок відповідачем не спростовано, а тому приймається до уваги судом.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором №02-000617-03 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної картки VISA від 20 листопада 2012 року станом на 04 грудня 2015 року в розмірі 138548 грн. 46 коп.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2078,00 грн.

На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» () суму заборгованості за договором №02-000617-03 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної картки VISA від 20 листопада 2012 року станом на 04 грудня 2015 року в розмірі 138548 грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 2078,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий