Номер справи 623/1643/16-ц
Номер провадження 2/623/47/2017
РІШЕННЯ

іменем України

12 січня 2017 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд міста Харківської області у складі:

головуючого судді Бєссонової Т.Д.,

за участю секретаря Ноль С.В.,

судового розпорядника Максименка Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ізюмського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) до її смерті, посилаючись на те, що відповідач у справі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є її рідним сином. Сама вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є інвалідом 1 групи, у зв'язку з чим потребує постійної сторонньої допомоги. ЇЇ мізерної пенсії не вистачає навіть на необхідні їй ліки, не говорячи про їжу та інші її потреби.

На даний час вона мешкає у своєї доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові, проте мінімальної пенсії доньки ледве вистачає на сплату комунальних послуг.

У власності позивача знаходиться будинок, розташований у м. Ізюмі Харківської області, проте через незгоду відповідача, який у судовому порядку поновив своє право на користування вказаним будинком на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.12.2015р. (а.с.9-13), позивач не має можливості його продати та направити кошти від продажу будинку на своє існування та підтримку здоров'я. За інформацією позивача, відповідач ОСОБА_3 постійно працює та отримує пристойну заробітну плату, аліментів нікому не сплачує, однак, ніякої допомоги матері не надає.

Просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до її смерті, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, та у зв'язку з неможливістю бути присутньою на судовому засіданні по розгляду даної справи за станом здоров'я, розглядати справу без її участі.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 позовних вимог не визнав, та пояснив, що є інвалідом 3-ї групи, ніде не працює, сам ледве зводить кінці з кінцями, потребує значних коштів на лікування серйозного захворювання. Вказаний позов виник на грунті спору про користування будинком, в якому він проживає та направлений на позбавлення його можливості визнати право власності на частину будинку за собою. Мати проживає у його сестри, яка перешкоджає йому бачитись з матір'ю та спілкуватись. Коли він приїздить до матері з продуктами сестра викликає поліцію.

Вислухавши відповідача, дослідивши інші докази по справі, суд встановив наступне.

Судом було встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином позивачки.

Позивач з 22 листопада 2011 року є інвалідом 1 групи безстроково внаслідок трудового каліцтва, пов'язаного з порушенням опорно-рухового апарату, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААА № 630181 від 25.11.2011р. (а.с.8), потребує постійної сторонньої допомоги, зареєстрована та проживає з донькою (а.с.4).

Відповідач є інвалідом 3 групи загального захворювання, пов'язаного з ураженням внутрішніх органів, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 4431447 від 15.06.2016р., дата чергового переогляду - 28.05.2017р. (а.с.39), якому у відповідності до зазначеної довідки протипоказана фізична праця. У відповідності до повідомлення про надання державної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам (а.с.38), відповідачу ОСОБА_3 призначено ДСД інвалідам 3гр. з 28.05.2015 по 31.05.2016 у розмірі 569,40 грн. та державну адресну допомогу з урахуванням доплати з 28.05.2015 по 31.05.2016 у розмірі 379,60 грн. Зі слів відповідача, іншого джерела доходу він не має та сам потребує значних коштів на лікування.

Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-15, 16, 22 ЦК України та ст.ст.3 - 15, 17-20, 184, 202- 206 Сімейного кодексу України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.

Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. В нормальних умовах діти добровільно допомагають своїм непрацездатним батькам і турбуються про них. Неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Любов, доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш суд враховує, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України є утвердження почуття обов'язку перед батьками.

За змістом ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України.

Ст. 202 СК України передбачає, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Однак, якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Оскільки позивачем не надано суду доказів, що вона не була позбавлена батьківських прав щодо її сина ОСОБА_3, або ці права були поновлені, суд позбавлений можливості прийти до беззаперечного висновку про обов'язок відповідача втримувати матір, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню за їх недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 56, 59-61, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері - відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок Держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий -суддя: Т.Д.Бєссонова