Номер провадження: 22-ц/785/954/17
Номер справи місцевого суду: 504/1809/13-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, яка розташована за адресою: Садове товариство «Дельта» Садовий масив «Тилигул-Кошари», вул. Перша Лиманна, територія Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, шляхом знесення обєкту самочинного будівництва за кошти відповідача, стягнення судових витрат, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Садівничого товариства «Дельта», Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області, третя особа Сичавська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, про визнання недійсною довідки для приватизації спірної земельної ділянки, визнання недійсним рішення правління Садівничого товариства «Дельта», визнання недійним розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 28 липня 2008 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права користування спірною земельною ділянкою,

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_4 діючи в інтересах ОСОБА_2 ОСОБА_5, звернувся до суду із позовом, яким просив суд зобовязати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, яка розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Сичавської сільської ради, СТ «Дельта», СМ «Тилигул - Кошари», вул. 1-а Лиманна, шляхом знесення самочинного будівництва за власні кошти.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вимоги свого довірителя підтримав повністю.

У вересні 2013 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 ОСОБА_5, СТ «Дельта», Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, відділу держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області, третя особа Сичавська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, яким просив суд визнати недійсною довідку СТ «Дельта», видану на імя ОСОБА_2 - ОСОБА_5 для приватизації земельної ділянки, визнати недійсним рішення від 06.09.2001 року СТ «Дельта» СМ «Тилигул - Кошари», визнати недійсним розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 28.07.2008 року № 1424/А-2008 про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ОСОБА_5, визнати за ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою.

В судове засідання ОСОБА_2 та його представник не зявились, були сповіщені належним чином про дату, час та місце його проведення.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 позов ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,063 га, що розташована на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, СТ «Дельта», СМ «Тилигул Кошари», вул. Перша Лиманна, № 3454 «И», кадастровий номер :01:005:0463. Зобовязано ОСОБА_2, за власний рахунок, привести земельну ділянку площею 0,063 га, що розташована на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, СТ «Дельта», СМ «Тилигул Кошари», вул. Перша Лиманна, № 3454 «И», кадастровий номер :01:005:0463 у придатний для використання стан, шляхом знесення забудованих на ній будівель та споруд. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 - ОСОБА_5 судовий збір в сумі 114,70 грн. В решті позову в частині судового збору - відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою суду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вказане рішення та передати справу на новий розгляд, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_6 ОСОБА_5 є членом СТ «Дельта» з 03.11.2007 року (т.1 а.с. 10).

24.11.2007 року на імя ОСОБА_6 ОСОБА_5 видано довідку № 440 СТ «Дельта», за змістом якої земельна ділянка № 3454и, площею 0,063 га по вул. 1-а Лиманна в СТ «Дельта» СМ «Тилигул Кошари» знаходиться в її користуванні. Раніше земельна ділянка перебувала у користуванні члена СТ «Дельта» ОСОБА_7 (т.1 а.с. 131-132), і за протоколом засідання правління СТ «Дельта» № 51 від 14.11.2007 року передана ОСОБА_6 ОСОБА_5 (т.1 а.с 148).

28.07.2008 року Комінтернівською районною державною адміністрацією Одеської області видано розпорядження № 1424/А-2008, яким вищевказану земельну ділянку передано у власність ОСОБА_6 ОСОБА_5 (т.1 а.с. 140).

23.06.2009 року на імя ОСОБА_6 - ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. 1- а Лиманна в СТ «Дельта» СМ «Тилигул Кошари», територія Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ділянка № 3454и. (т.1 а.с.8)

На вказаній земельній ділянці відповідач ОСОБА_2 збудував садовий будинок (т.1 а.с. 22-25), що також не заперечувалось самим відповідачем.

ОСОБА_2, стверджуючи про недійсність довідки СТ «Дельта» щодо членства ОСОБА_2 ОСОБА_5 в СТ «Дельта» та належності їй спірної земельної ділянки, вказує на те, що підпис голови СТ «Дельта» ОСОБА_8 є підробленим, земельна ділянка ніколи не оброблялась ОСОБА_2 - ОСОБА_5

Стверджуючи про недійсність рішення та протоколу правління СТ «Дельта», ОСОБА_2 вказує, що в ці документи внесені недійсні відомості.

З тих же самих підстав ОСОБА_2 просить визнати недійсним розпорядження органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_6 та державний акт на право власності не землю.

Крім того, ОСОБА_2 вважає, що має право користування спірною земельною ділянкою, і це право має бути визнано судом.

Так, на обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 вказує, що за згодою колишнього голови СТ «Дельта» ОСОБА_9 за пропозицією покійного брата у 2000 році на місці котловану, оскільки вільних ділянок в СТ «Дельта» не було, навіз чорнозем та став обробляти земельну ділянку щодо якої виник спір.

Натомість рішенням правління СТ «Дельта» № 11 від 06.09.2001 року членську книжку на спірну земельну ділянку видано на імя ОСОБА_10

Далі земельна ділянка, як на думку ОСОБА_2, формально, переходила від ОСОБА_10 до ОСОБА_11, від ОСОБА_11 до ОСОБА_7, і від останнього до ОСОБА_2 ОСОБА_5

Крім того, ОСОБА_2 вказує, що спірна земельна ділянка не входить до меж фактичного користування СТ «Дельта», і тому довідка про перебування спірної земельної ділянки в межах СТ «Дельта» містить недостовірні дані, проте жодного належного доказу, який би підтверджував цей довід ОСОБА_2 суду не надав.

Так, доводи того, що спірна земельна ділянка перебуває за межами території фактичного користування СТ «Дельта» спростовуються матеріалами справи, а саме викопіюванням з генерального плану СТ «Дельта» СМ «Тилигул - Кошари» Сичавської сільради Комінтернівського району Одеської області (т.1 а.с. 134), каталогом координат зовнішніх меж спірної земельної ділянки в сукупності з актом встановлення меж в натурі (т.1 а.с. 141-142), схемою геоданих польових вимірів спірної земельної ділянки (т.1 а.с. 143), ситуаційною схемою СТ «Дельта» (т.1 а.с. 144),

Щодо доводів підроблення підпису голови правління СТ «Дельта» на оскаржуваній довідці, то ОСОБА_2 не надав суду належного доказу цього факту, більш того в матеріалах справи міститься довідка (т.1 а.с. 131) з підписом голови СТ «Дельта» ОСОБА_8

Суд виконав положення ч.4 ст. 10 ЦПК України, що вбачається зі змісту стенограм судових засідань, проте жодних клопотань від сторін щодо призначення почеркознавчої експертизи не надходило.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка діючий голова СТ «Дельта» ОСОБА_12 пояснив суду, що останній не був, і не є членом СТ «Дельта», і підтвердив, що будь - якого документального підтвердження факту виділення ОСОБА_2 спірної земельної ділянки не має.

Ці факти не спростовані ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, який в минулому був головою СТ «Дельта» пояснив, що в дійсності первинно земельна ділянка була відведена ОСОБА_10, оскільки саме він був працівником припортового заводу і міг бути членом СТ «Дельта». Фактично земельну ділянку обробляв ОСОБА_2, однак не був працівником заводу, і не міг бути членом СТ «Дельта».

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що виправлення у протокол засідання правління СТ «Дельта» про виділення і закріплення земельної ділянки за ОСОБА_10 вносив саме він, тому що за законом ОСОБА_2 не міг отримати цю земельну ділянку.

Також даний свідок пояснив, що ОСОБА_2 на цій земельній ділянці побудував будинок, а подальше оформлення приватизації спірної земельної ділянки здійснювалось за керівництва ОСОБА_8

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав суду, що йому виділили одну земельну ділянку в СТ «Дельта» як працівнику припортового заводу, яка є саме спірною.

Далі він вирішив передати земельну ділянку ОСОБА_11, яка є родичкою «Гайворонських», оскільки ділянки були поруч, і родичі бажали щоб усі ділянки були поруч, а обставин подальшої передачі спірної земельної ділянки йому невідомі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 не зміг пояснити чи був ОСОБА_2 членом СТ «Дельта», і пояснив про існування будинку на спірній земельній ділянці, який збудував ОСОБА_2

Ті ж самі свідчення надав суду свідок ОСОБА_14

Вирішуючи питання позову ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутні передбачені законом докази первинного відведення ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, а факт оброблення ним земельної ділянки, в даному випадку, не створює наслідків для нього і не має юридичного значення.

Доводи наявності порушень при виділенні спірної земельної ділянки ОСОБА_10 та подальшої передачі ОСОБА_11, та у подальшому ОСОБА_7 і ОСОБА_2 ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження.

Доводи про виправлення в протокол засідання правління і твердження представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4 про недопустимість цього доказу (протоколу) є неприйнятними, оскільки ці доводи спростовані свідченнями голови правління СТ «Дельта» ОСОБА_9, і істотними не є, тому у суду не могло бути сумніву в достовірності викладених у протоколі відомостей.

Отже, підстав для задоволення позову ОСОБА_2 дійсно не було.

Що стосується позову ОСОБА_2 ОСОБА_5, то суд виходив з наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності чи право користування на земельну ділянку посвідчується державним актом.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що ОСОБА_2 так і не надав суду відповідних документів, які б підтверджували правомірність користування ним спірною земельною ділянкою, зокрема рішення правління СТ «Дельта», чи відповідного органу місцевого самоврядування про відведення спірної земельної ділянки відповідачу у власність чи у користування, в тому числі на умовах оренди, в звязку із чим суд дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 зайняв спірну земельну ділянку без належних на то підстав.

Відповідно до ст. 212 Земельного Кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувача без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд, здійснюються за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, докази, які зібрані по справі, норми наведеного матеріального закону, суд правильно вважав, що позов ОСОБА_2 ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 - ОСОБА_5 вірно стягнуті судові витрати у вигляді судового збору в сумі 114,70 грн., оскільки ці витрати документально підтверджені.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов правильного висновку, що позовні вимоги первісного позивача підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги. Представник апелянта в ході розгляду справи в апеляційній інстанції неодноразово заявляв клопотання та давав пояснення з питань, які не відносяться до предмета та підстав як первісного, так і зустрічного позовів, не є предметом доказування як позовних вимог так і доводів апеляційної скарги, що є недопустимим.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують наведених вище висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_15