АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1494/16-ц Номер провадження 22-ц/786/115/17Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Триголова В.М.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про визнання заяви про встановлення батьківства недійсною та скасування актового запису про встановлення батьківства і актового запису про народження,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року позивач звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_5, спадкоємцями якого є він та мати померлого - ОСОБА_6. Крім них із заявою про прийняття спадщини звернулася також ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до нього та ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю, виключення майна із спадкового майна, йому стало відомо про наявність спільної заяви про визнання батьківства від 10 листопада 2003 року, запису про встановлення батьківства № 89 від 10 листопада 2003 року, актового запису про народження № 397 від 10 листопада 2003 року. У вказаних документах він виявив, що підпис батька має суттєві відмінності від його дійсного підпис. Таким чином, він вважає, що вказані документи підписані не його батьком, а тому мають бути визнані недійсними. 08 липня 2016 року уточнивши позивні вимоги ОСОБА_2 остаточно прохав визнати недійсними заяву про визнання батьківства від 10 листопада 2003 року від імені ОСОБА_5 та акт про встановлення батьківства № 89 від 10 листопада 2003 року. Також, прохав виключити із актового запису № 897 від 10 листопада 2003 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька - ОСОБА_5.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Шевченківського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про визнання заяви про встановлення батьківства недійсною та скасування актового запису про встановлення батьківства і актового запису про народження - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився позивач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення яким його позовні вимоги задовольнити. Вважає, що рішення місцевого суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що суд не надав оцінки його показам про відмінність підпису його батька у заяві про визнання батьківства, від підпису в інших документах. Також, вказав, що суд безпідставно відмовив у проведені почеркознавчої експертизи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - з ксерокопії свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком є ОСОБА_5, матір'ю - ОСОБА_3 ( а.с.6).

Також, як встановлено судом першої інстанції, 10 листопада 2003 року ОСОБА_5 надав заяву, яка містить паспортні дані та підпис ОСОБА_5, що він є батьком -ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.8-9).

Згідно акта про встановлення батьківства № 89 від 10 листопада 2003 року батьком -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказано - ОСОБА_5 ( а.с.10-11).

Як вбачається з актового запису про народження № 897 від 10 листопада 2003 року батьком ОСОБА_4, вказано - ОСОБА_5 матір'ю - ОСОБА_3 ( а.с.14-15). Актовий запис вчинено на підставі актового запису про встановлення батьківства № 89 від 10 листопада 2003 року та в ньому маються паспортні дані батьків та їх підписи.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, про що було зроблено актовий запис № 329 (а.с.7).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, в силу ст. 56 КпШС України, не входить в коло осіб, які мають право на звернення до суду з позовом щодо оспорювання батьківства, оскільки за життя ОСОБА_5 не звертався до суду із заявою про оспорювання батьківства

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України.

Згідно до ст. 56 КпШС в судовому порядку батьківство (материнство) може бути оспорено як у випадках, коли в акті про реєстрацію народження батьками дитини вказано осіб, які уклали між собою шлюб, так і тоді, коли батьками дитини при реєстрації встановлення батьківства на підставі спільної заяви батька й матері дитини записано осіб, які в шлюбі не перебувають. Проте в будь-якому разі не можуть бути задоволені

вимоги про оспорювання свого батьківства, пред'явлені особою, записаною батьком за її заявою або за спільною заявою з матір'ю дитини, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що фактично вона не є батьком цієї дитини, а також чоловіком, який дав

письмову згоду на запліднення своєї дружини за допомогою донора, та дружиною, яка записана матір'ю, оскільки вона дала письмову згоду своєму чоловіку на запліднення ним іншої жінки (донора) і народження останньою дитини.

Якщо особа, записана як батько або мати дитини, не оспорила вчинений запис, то інші особи (крім фактичного батька дитини в разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав) не вправі оспорити цей запис після її смерті.

Враховуючи те, що за життя ОСОБА_5 не оспорював своє батьківство відносно ОСОБА_4, а ОСОБА_2 не є належним позивачем в даних правових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо виключення із актового запису № 897 від 10 листопада 2003 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька - ОСОБА_5.

Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що заява про визнання батьківства від 10 листопада 2003 року від імені ОСОБА_5 та акт про встановлення батьківства № 89 від 10 листопада 2003 року не є правочинами, а тому не можуть бути визнаними недійсними.

Щодо посилання позивача про необґрунтованість відмови суду першої інстанції у проведенні почеркознавчої експертизи, колегія судів зазначає, що ухвали суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках передбачених статтею 293 ЦПК України. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду

Однак, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, ОСОБА_2 заперечення до апеляційної скарги на спірну ухвалу суду про відмову в призначенні почеркознавчої експертизи не вніс, додаткових доводів щодо необхідності проведення відповідної експертизи, суду не навів.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: _________________ Т.В. Одринська

Судді:______________ О.Ю.Кузнєцова ______________В.М.Триголов