Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду, в залі судового засідання №5 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачем по справі ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н від 28.02.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 20.09.2016 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість на загальну суму 45 384,11 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду заяву де просить справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні було встановлено, що 28.02.2013 року ПАТ «Акцент-Банк» та відповідач по справі ОСОБА_1 уклали кредитний договір № б/н. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого позивачем, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Позивач нараховував відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а відповідач порушив взяті на себе зобов»язання щодо належного та вчасного повернення коштів і станом на 20.09.2016 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 45 384,11 грн., яка складається наступного: 6 404,48 грн.- заборгованість за кредитом; 33 442,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 900,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина); 2 137,34 грн.- штраф (процентна складова).

Відповідач суду пояснив, що, дійсно, порушив умови кредитного договору,не повернув вчасно повністю кредит, не користувався карткою і більша частина заборгованості складається з відсотків. Просив суд зменшити розмір пені та процентів, в зв'язку з тим, що тривалий час не користувався карткою, також у нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки-пенсіонери, а заробітна плата відповідача складає 2-2,5 тисячі гривень на місяць. Крім того, позивач три роки не ставив питання про повернення частини кредиту, а весь час нараховував відсотки та пеню, не повідомляв про розмір боргу перед зверненням до суду з даним позовом.

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідач не оспорював, а оспорив штрафи та пеню.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З врахуванням приписів вищенаведених правових норм та умов укладеного між сторонами договору, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими.

Відповідач просив суд з врахуванням його матеріального становища зменшити розмір нарахованої банком неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення ч.3 ст.551 ЦК про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу /наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання/.

Таким чином, з врахуванням наведеного, за наявності заяви відповідача про зменшення розміру неустойки, враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання даного зобов'язання, оскільки на доведення протилежного доказів суду не надано, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої неустойки (пені та штрафів) за прострочення строків виконання зобов'язань з 5537,34 грн. на 1000 грн., стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість на загальну суму 39946,77 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,536,551,610,611,1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» ст.ст. 10, 60, 88, 212 - 215, 296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість в сумі 39946 грн. 77 коп. (тридцять девять тисяч девятсот сорок шість гривень сімдесят сім копійок)

та судові витрати по справі 1378 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. Я. Ярмола