Справа № 128/4457/16-ц
УХВАЛА

12 січня 2017 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на незавершене будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на незавершене будівництво.

Оглядом матеріалів даної позовної заяви було встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначено доказів на підтвердження вартості житлового будинку станом на момент звернення до суду, в звязку з чим неможливо встановити правильний розмір судового збору, який підлягає сплаті при подачі позову до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги місце розташування житлового будинку та його площу, судом визначено розмір для сплати судового збору в максимальному розмірі в сумі 6890 грн., з подальшим поверненням зайво сплаченого збору, якщо даний факт буде встановлений в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 30.12.2016 року дана позовна заява була залишена без руху з наданням строку для усунення вищевказаних недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання копії вищезазначеної ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду від 30.12.2016 року позивачем ОСОБА_1 надано заяву, в якій позивач зазначає, що згідно п. 1.3.2. ЗУ «Про судовий збір» (в редакції 2016 року) ставку судового збору встановлено не більше 3 розмірів мінімальної плати, що становить 4134,00 грн. При подачі позову до суду нею було сплачено 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн., тому сплаті підлягає залишок недоплоченої суми 3582,80 грн., яку позивач сплатила та оригінал квитанції надала суду.

Таким чином, позивачем всього сплачено судовий збір у розмірі 4134,00 грн.

Вивчивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали суду від 30.12.2016 року виконано неналежним чином, враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» в редакції чинній на час звернення із позовною заявою до суду, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року - 1378 гривень.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн., та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 6890 грн.

Як визначено у п. 15 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить визнати за нею право на 1/2 частину збудованого нею у шлюбі із ОСОБА_3, але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку, який розташований за адресою: с. Агрономісне, вул. Яблунева, 2, Вінницького району Вінницької області, що є вимогою майнового характеру, оскільки підлягає грошовій оцінці. Позивач у позовній заяві не ставить вимогу про поділ майна, а тому п. 1.3.2. ЗУ «Про судовий збір» на який посилається позивач у заяві на виконання вимог ухвали від 30.12.2016 року, не підлягає застосуванню при визначенні розміру сплати судового збору.

Таким чином, визначений судом розмір судового збору в максимальному розмірі в сумі 6890 грн. позивачем не сплачено у повному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач у встановлений строк не виконає вимоги визначенні статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

За таких обставин, недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.12.2016 року позивачем виконано неналежним чином, тому позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на незавершене будівництво - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічним позовом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд 1-ої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя