Справа № 396/1667/16-ц
Провадження № 2/396/22/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря Корольової Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача ОСОБА_2, посилається на те, що шлюб із відповідачем по справі укладено 22.04.2009 р., в шлюбі у них народилась ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя між сторонами не склалося, у звязку із протилежністю характерів і різними поглядами на життя.

В судове засідання сторони не з'явилися, від відповідача надійшла заява з проханням надати подружжю строк для примирення.

Ухвалою суду від 23.11.2016 року клопотання відповідача було задоволено та у відповідності до вимог ч.5 ст.191 ЦПК України, подружжю було надано строк для примирення терміном два місяці.

В подальшому сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач підтримала заявлені позовні вимоги, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності відповідача.

Даючи оцінку дослідженим доказам у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб, позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований 23.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №30 (а.с.6).

У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей.

Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористалась позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим.

У відповідності із ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, клопотання відповідача ОСОБА_2 від 23.11.2016 року щодо примирення з позивачем задоволено та сторонам наданий строк для примирення до 23.01.2017 року. Однак, як встановлено, примирення не відбулося, позивачка не має наміру примирюватися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, про що подала письмову заяву. Окрім того, відповідач сам не заперечував того, що за час вказаного строку примирення з позивачкою не відбулося.

Суд вважає встановленим, що протягом п'яти місяців сторони проживають окремо та примирення не відбулося, між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, відповідач визнав позов, у звязку з чим як позивач, так і відповідач заявили про неможливість збереження подружніх стосунків, заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, примушування до осіб до шлюбу є неприпустимим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Таким чином, враховуючи, що примирення між сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти позову, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно та подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та суперечать інтересам позивача. За таких підстав позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Оскільки позивачка не довела, що шлюб розпався з вини відповідача, то згідно ст.88 ЦПК України, понесені витрати на сплату судового збору слід залишити за позивачкою, як ініціатора розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 21,56,110,112 СК України, ст.ст. 10,60,88,209,212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 23 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №30.

Після реєстрації розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1, прізвище - "Корчинська".

Судові витрати, що складаються із сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. залишити за позивачкою ОСОБА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення, а особами, які не брали участь в розгляді справи в той же строк з дня отримання його копії.

Головуючий: В. І. Шепетько