Справа №591/6068/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шелєхова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/85/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

11 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Криворотенка В. І. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Зарічного районного суду м.Суми від 23 листопада 2016 року про відмову у відкритті провадження

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України, третя особа: Територіальна державна інспекція з питань праці у Сумській області про поновлення на посаді начальника управління Національного банку України (за нововиявленими обставинами), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, та, уточнивши свої вимоги, посилаючись як на положення ст.ст. 118-120 ЦПК України, так і на наявність нововиявлених обставин, зазначав, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 січня 2001 року його було поновлення на посаді начальника Сумського обласного управління НБУ. 21 лютого 2001 року судом апеляційної інстанції рішення було скасовано. В березні 1999 року позивач в архівах ЗМІ дізнався, що на прес-конференції Сумської обласної прокуратури було проголошено, що «ОСОБА_3 усунутий з посади начальника Сумського обласного Управління НБУ, в зв'язку з порушенням відносно нього кримінальної справи». Зважаючи на політичну нестабільність, позивач зазначає, що фактично став жертвою політичних репресій. Наказ для ознайомлення він не отримував, зі змістом наказу він у визначений законом термін не ознайомлений, отже і не мав можливості його оскаржити у визначений законодавством час. Заявник вказує, що наведені обставини мають значення для вирішення спору і є істотними для встановлення правильності рішення.

ОСОБА_3 просив поновити строк звернення до суду, поновити його на посаді начальника Сумського обласного управління Національного банку з 20 січня 1994 року та стягнути з Національного банку України на його користь середній заробіток з 20 січня 1994 року по день ухвалення рішення.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м.Суми від 23 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 з посиланням на пропуск строків звернення до суду з заявою про перегляд рішення суду у зв»язку з нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вказуючи на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення норм процесуального права, просив ухвалу судді суду першої інстанції скасувати. При цьому зазначає, що суддею безпідставно було відмовлено у відкритті провадження, оскільки ним, на виконання вимог ухвали судді від 16 листопада 2016 року, було подано до суду уточнюючу позовну заяву та докази щодо поважності пропуску позовної давності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3, суддя суду першої інстанції виходила з того, що ухвала Сумського обласного суду набрала законної сили 21 лютого 2001 року, тобто з дня набрання рішенням суду законної сили минуло більше 15 років, а тому заявником пропущений встановлений ч. 1 ст. 362 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 1) ч. 2 ст. 361 цього Кодексу.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою, в якій, хоча і згадував наявність певних нововиявлених обставин, проте з посиланням на ст.ст. 3, 118-120 ЦПК України, просив поновити строк звернення до суду, поновити його на посаді начальника Сумського обласного управління Національного банку з 20 січня 1994 року та стягнути з Національного банку України на його користь середній заробіток з 20 січня 1994 року по день ухвалення рішення.

Таким чином, вимоги ОСОБА_3 зводяться до вирішення по суті його трудового спору щодо поновлення на роботі.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції » №2 від 12 червня 2009 року роз'яснено, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м.Суми від 16 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без руху, оскільки, на думку суду, заява не відповідала вимогам ст. 364 ЦПК України.

Проте, постановляючи вказану ухвалу, суддя не запропонувала ОСОБА_3 визначитися з формою звернення до суду, а саме : подана заява є позовною або ж заявою про перегляд певного судового рішення за нововиявленими обставинами.

22 листопада 2016 року ОСОБА_3 уточнив редакцію позовної заяви, доповнивши її текст відомостями про розгляд судами його аналогічних позовів у 2001 році. Однак, як убачається з матеріалів справи, позивачем позовні вимоги до суду не змінювалися.

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 так і не поставив питання про перегляд жодного з судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, суддя суду першої інстанції дійшла до висновку, що підлягає перегляду рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2010 року ( абзац 3 описової частини ухвали ( а.с. 9 )).

Слід зазначити, що вказане рішення суду у справі відсутнє та позивачем по тексту позовної заяви, а також уточнення до неї не згадується взагалі.

В оскаржуваній ухвалі маються і інші суттєві протиріччя, які не можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції.

Зокрема, у абзаці першому описової частини оскаржуваної ухвали суд вказав, що позивачем «… фактично ставить питання про перегляд рішення апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2001 року...», тобто іншого судового рішення.

В мотивувальній же частині ухвали ( а.с. 9, на звороті ) вже йде мова не про рішення, а про ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2001 року та набрання нею законної сили.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суддя суду першої інстанції належним чином не дослідила матеріали справи, не визначилася з вимогами ОСОБА_3 до суду та прийшла передчасного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження.

За таких обставин, оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню, з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2016 року в даній справі скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :