Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3813/17
Провадження №: 2-о/332/103/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 р. Заводський районній суд міста Запоріжжя:

Головуючого судді: Сінєльніка Р.В.;

при секретарі: Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Заводський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що 30.01.2016 року помер її батько громадянин України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк.

Заводський районний у місті Запоріжжі відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відмовив у реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноваження. Тому просить встановить факт смерті ОСОБА_2 Встановлення факту необхідно для оформлення та отримання свідоцтва про смерть українського зразка з метою отримання допомоги на поховання після смерті ОСОБА_2

Заявник через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заявниця є донькою померлого ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження V-ПЯ №135410 (а.с.8) 09.08.1985 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_3, змінивши прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 (а.с.8).

30. 01.2016р. помер батько заявниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про смерть серії ДНР № 016614, виданого 02.02.2016 року (мовою оригіналу: Буденовский отдел ЗАГС г. Донецка Государственной ОСОБА_4 Министерства юстиции Донецкой Народной Республики: «ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, умер 30.01.2016 года, в возрасте: 81 год, место смерти город Донецк) (а.с.9).

Згідно довідки про причину смерті № 39 від 30.01.2016 року, причиною смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого 30.01.2016 року стала хронічна судинна недостатність ІІ ступеня (а.с.10).

Заводським районним у місті Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 20.12.2017 року, заявниці відмовлено в реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки заявницею для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, видний на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноваження (а.с.14).

Згідно положенням п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Згідно п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог цивільно-процесуального законодавства України щодо повного і всебічного зясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть українського зразка.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви, надані докази достатніми та переконливими, вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст.4,17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.1,3,9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст.315-317 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження: деревня Камянка, Кормянського району, Гомельської області, Білорусі, який помер 30.01.2016 року, в м. Донецьк, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Р.В.Сінєльнік