Провадження № 2/234/4537/17
Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Переверзевої Л.І.,
секретаря - Каліберда А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про звернення стягнення, -
ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення, посилаючись на наступне.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не сповістив про причини своєї відсутності. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини.
09.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та чигасовим А.К. було укладено договір іпотеки № 014/11-171/030, згідно якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок та дворові будівлі загальною площею-85,30 кв.м., в т.ч. житловою площею-52,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Краматорською Державною нотаріальною конторою 02.11.2001 року.
Відповідно до п. 7.1 зазначеного іпотечного договору іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, зокрема, у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобовязань, що забезпечені іпотекою.
16.10.2012 року між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду № 014/0044/82/147270/81-1-0-00/1794 до кредитного договору, згідно якої було здійснено реструктурізацію заборгованості. Фактична заборгованість за сумою кредиту збільшилася на суму заборгованості за процентами.
17.06.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0044/82/147270 від 08.08.2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «Вектор Банк».
17.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №265/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №014/0044/82/147270 від 08.08.2007 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
22.06.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки за № 4841 від 09.08.2007 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «Вектор Банк».
22.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки за № 4841 від 09.08.2007 року укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.
Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.
З огляду на викладене, позивач ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набув права вимоги за кредитним договором №014/0044/82/147270 від 08.08.2007 року виконання якого було забезпечене договором про іпотеку № 014/11-171/030 від 09.08.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та договором.
Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків.
Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку".
Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку"за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку про те, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.
Ця правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року, яка в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою міжіпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач ОСОБА_1 основні зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд приходить до висновку про задоволення позову ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог іпотекодержателя, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія» права продажу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1840,88 грн.
На підставі статей 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст. 10,81,263,265,280-283 ЦПК України,-
Позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Краматорського міського
суду Донецької області Л.І. Переверзева