Номер провадження: 22-ц/785/7978/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.09.2017 року,

встановила:

30.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2011 році між ним та ОСОБА_3 в усній формі був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки HUMMER, модель Н3, реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно якого він отримав у власність вищевказаний автомобіль, сплативши ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 35000 доларів США, що по курсу 24,81 гривні за 1 долар США стоном на 28.07.2016 року складає 868350 грн. На підтвердження договору купівлі-продажу автомобіля та отримання грошей ОСОБА_3 написала розписку та передала ОСОБА_2 ключі від автомобіля та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В березні 2013 року ОСОБА_2 передав у користування ОСОБА_4 зазначений автомобіль, яким до грудня 2015 року ОСОБА_5 безкоштовно користувався. В грудні 2015 року за вимогою ОСОБА_2 ОСОБА_4 повернув йому автомобіль разом з ключами від автомобіля та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. В лютому 2016 року працівники поліції вилучили у ОСОБА_2 зазначений автомобіль як такий, що перебуває під арештом згідно з заявою ОСОБА_4 Вваажаючи те, що ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів його майном, а саме шляхом обману та зловживання довірою і підробивши документи зняв з обліку для реалізації спірний автомобіль і переоформив його на себе, чим причинив ОСОБА_2 шкоду у великих розмірах, останній звернувся до суду з данним позовом за захистом свого права власності.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.09.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_4 на автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_1, марки HUMMER, модель Н3, тип УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, чорного кольору, 2006 року випуску та визнано право власності ОСОБА_2 на зазначений автомобіль.

Не погоджуючись із рішенням суду, з апеляційною скаргою звернувся відповідач ОСОБА_4, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_2 не набув відповідно до чинного законодавства права власності на спірний автомобіль, а тому не мав звертатись з позовом про визнання його права власності з посиланням на ч.1 ст.392 ЦК України, в якій йдеться про підтвердеження наявного права власності, набутого на раніше на законних підставах, у разі не визнання або оспорювання такого права відповідачем. Крім того положення ст.392 та ст. 387 ЦК України є взаємовиключними і не можуть одночасно застосовуватись. Суд першої інстанції не дослідив порядок набуття права власності на автомобіль позивачем, прийшов до висновків про укладення останнім правочину без жодних належних та допустимих доказів, оскільки позивач ніколи не укладав правочинів купівлі-продажу автомобіля в розумінні ст.208, інших положень ЦК України та законодавства про порядок набуття права власності на транспортні засоби, так як договір купівлі-продажу автомобіля взагалі не може укладатись в усній формі, а розписка, довіреність чи інший не передбачений законом документ не може свідчити про його укладеність. Крім того ОСОБА_4 звертає увагу на те, що факт відсутності у ОСОБА_2 права власності на спірний автомобіль та правомірність набуття ОСОБА_4 права власності на зазначений автомобіль підтверджено рішеннями судів, а тому не підлягають доказуванню. Також вважає помилковим посилання суду першої інстанції на висновок експертизи, якою начебто встановлено підробку підпису ОСОБА_3 у заяві про зняття спірного автомобілю з реєстрації, зробленої в межах кримінального провадження, оскільки зазначене кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутнітю в його діях ознак та складу кримінального правопорушення, судом не досліджувалось висновок екпертизи, крім того матеріали кримінального провадження містять інші докази, що спростовують висновки данної експертизи, що стало однією з причин його закриття. ОСОБА_4 вважає, що звернувшись до суду з зазначеним позовом, ОСОБА_2 намагається незаконно набути право власності на автомобіль.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним та скасовуючи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та визнання право власності за ОСОБА_2 на спірний автомобіль, суд першої інстанції виходив з того відповідач ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів майном ОСОБА_2, а саме шляхом обману та зловживання довірою, при цьому посилався на ст.ст. 204, 392 ЦК України.

Проте повністю з такими висновкаим суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в 2011 році між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 в усній формі був укладений договір купівлі-продажу автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_1 марки HUMMER модель Н3 тип УНІВЕРСАЛ-В номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 чорного кольору, 2006 року випуску. Згідно цього договору ОСОБА_2 отримав у власність вищевказаний автомобіль, сплативши ОСОБА_3 суму в розмірі 35000 доларів США, що по курсу 24,81 грн. за 1 долар США станом на 28.07.2016 року складає 868350 грн.

На підтвердження договору купівлі-продажу автомобіля HUMMER та отримання грошей ОСОБА_3 написала розписку та передала ОСОБА_2 ключі від автомобіля та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Після укладання договору купівлі-продажу автомобіля HUMMER в усній формі, ОСОБА_2 перегнав автомобіль до місця свого проживання і вважав його своєю власністю, встановив сигналізацію, робив ремонт автомобіля за власний рахунок.

В березні 2013 року ОСОБА_2 передав у користування ОСОБА_4 свій автомобіль HUMMER, яким ОСОБА_5 безкоштовно користувався до грудня 2015 року.

Крім того, в період користування автомобілем ОСОБА_5, ремонт спірного автомобіля робив сам власник автомобіля - ОСОБА_2

В грудні 2015 року за вимогою позивача, ОСОБА_4 повернув автомобіль HUMMER власнику - ОСОБА_2 разом з ключами від автомобіля та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Проте, в лютому 2016 року працівники поліції вилучили у ОСОБА_2 зазначений автомобіль HUMMER як такий, що перебуває під арештом згідно з заявою ОСОБА_4

ОСОБА_2 16.02.2016 року звернувся з заявою до прокуратури Одеської області про заволодіння ОСОБА_4 шахрайським шляхом належним йому автомобілем «Хамер Н3» на підставі ч.3 ст. 190 КК України. Ця заява 18.02.2016 року була внесена до ЄРДР, що підтверджує витяг з кримінального провадження № 0000092.

Згідно висновку № 2098/01 судово-почеркознавчої експертизи від 31.05.2016 року, «Підписи від імені ОСОБА_3 у наданій на експертизу заяві (про зняття з обліку для реалізації автомобілю «HUMMER», державний номер НОМЕР_1) №20650543 від 26.06.2013, розміщені на лицьовій стороні документу в графах «Зміст заяви перевірив(ла) ОСОБА_3.», «Здав» та «Отримав», виконані не самою ОСОБА_6, а іншою особою (особами). Досліджувані підписи виконані з наслідуванням підпису (підписами) ОСОБА_3 шляхом попереднього тренування з відпрацюванням стереотипу підпису ОСОБА_3.».

Колегією суддів встановлено, що позивач у порушені вимоги п.3 ч.1 ст.208 ЦК України та положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, письмову форму договору купівлі-продажу спірного автомобіля не дотримав, право власності на автомобіль не реєстрував.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Видача розписки про отрмання коштів, без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважаaється укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка отримала розписку про передачу коштів.

Аналогічні висновки зазначені у правовій позиції, викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-688цс15.

Враховуючи те, що між сторонами не було укладено належним чином посвідченого договору купівлі-продажу автомобіля, позивачем право власності на спірний транспортний засіб за наданою розпискою не набуто, а тому колегія суддів дійшла висновку, що позивач не є власником спірного майна, а тому його позов із застосуванням статті 392 ЦК України, не може бути задоволено.

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення районного суду на підставі п.-п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачені останнім та документально підстверджені судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у розмірі 8185,32 грн. виходячи з наступного розрахунку.

Оскільки предметом позову була вимога немайнового характеру (про визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) та вимога майнового характеру (про визнання права власності), то відповідно п.3 ч.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діяла на час подання позову), за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.; за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (тобто, враховуючи ціну позову (868350 грн.) - 6890,00 грн.).

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто в даному випадку - 8185,32 грн. ((551,20 грн.+6890,00 грн.) *110%).

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.09.2017 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 п ро визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 8185,32 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева