Справа № 642/7199/16ц
Провадження №2/642/204/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

представника позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частині з усих видів доходу до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, шлюб розірвано у 2006 році. Після розлучення до 2008 року відповідач добровільно надавав допомогу на утримання доньки, спілкувався з нею, потім зрідка надавав гроші на її утриманні, а останні 3 роки не приймає ніякої участі у утриманні дитини. Позивачка посилається на те, що її заробітку не вистачає на утримання дитини. Відповідач проживає в Росії, створив нову сім'ю, у нього народилась дитина. Він працює директором одного з магазинів мережі «Ельдорадо» в Ростові-на-Дону, має дуже високу заробітну плату, придбав двокімнатну квартиру, автомобіль. Ніяких аліментних зобов'язань він не має, та має можливість надавати допомогу на утримання дитини у вказаному розмірі.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Також пояснила,що вона 7 липня 2015 року уклала шлюб з громадянином Франції та з цього часу с проживає з донькою у Франції у чоловіка. З чоловіком укладено шлюбний контракт,за яким вона не має ніякого права на будь-яке майно відповідача, у тому числі і на житло. У її чоловіка є дитина від першого шлюбу, ровесниця її доньки, яку чоловік утримує та спілкується з нею. Вона - позивачка - не працює, перебуває на утриманні чоловіка. Проживають вони в 3-кмнатній квартирі, чоловік отримує заробітну плату близько 2 000 євро. Її донька аз вересня 2015 року навчається безкоштовно у гімназії.

Відповідач має добре матеріальне становище. Влітку він розповідав їй, що придбав за іпотекою двокімнатну квартиру, він має автомобіль «Форд». У 2011 році у нього народилась дитина в новій сім'і. Свою мати відповідач навіть не бачить,оскільки близько 10 років проживає в Росії, а мати проживає в м.Харкові в добротному будинку, своєю сім'єю. Мати чоловіка 30 років тому вдруге вийшла заміж, та має ще двох дорослих дітей. У рідного батька відповідача,окрім відповідача, є ще двоє повнолітніх дітей. Від другого шлюбу він має дорослу доньку. У батька відповідача давно створилась нова сім'я, та з ним відповідач взагалі не спілкується багато років. Посилання відповідача на те, що він утримує батьків є надуманими.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засідання зазначила,що будь-які правові підстави для часткового задоволення позову відсутні. Позовні вимоги не є завищеними. Посилання відповідача на тяжке матеріальне становище доказами не підтверджено. Аліменти на утримання його дитини від першого шлюбу не стягнуто. Докази, що він втратив роботу, відсутні, які і докази того, що він утримує своїх батьків.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову (а.с.28-31), визнав позов частково,у розмірі 1/6 частині щомісячно від доходів. Зазначив, що посилання позивачки на те, що він не надавав допомоги на утримання доньки,є необґрунтованими. Всі ці роки він надавав добровільну допомогу на утримання дитини, а у квітні 2015 році дав згоду на виїзд доньки до Франції, бажаючи їй кращого майбутнього. З цього часу донька проживає з позивачкою у Франції. Він просить врахувати його матеріальний стан при визначенні аліментів. Так, у 2009 році він створив нову сім'ю, має від другого шлюбу доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Його батько, ІНФОРМАЦІЯ_3,є інвалідом 1 групи, а мати, ІНФОРМАЦІЯ_4,є непрацездатною, пенсіонеркою за віком. Отже, він має трьох утриманців. Його матеріальне становище в даний час є тяжким. Розмір аліментів, про який заявлено позов,є для нього непосильним.

Представник відповідача ОСОБА_2 послалась на обставини, викладені в письмових запереченнях, та пояснила, що матеріальне становище відповідача тяжке. На даний час він не працює директором магазина, втратив роботу. Чи працює дружина відповідача, їй невідомо. Дійсно, у відповідача є автомобіль, відомості щодо наявності іншого рухового чи нерухомого майна у відповідача їй невідомі. Зазначила, що позивачка має добре матеріальне становище, проживає у Франції з чоловіком, всім забезпечена.

Суд, вислухавши позивачку, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

З 18 жовтня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, її батьками є сторони у справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_3).

Шлюб сторін розірвано 9 серпня 2006 року,що вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачкою, та вказана обставина відповідачем не оспорюється.

Відповідач проживає в Російській Федерації. 18 липня 2009 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_9.

Від вказаного шлюбу відповідач має доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, що підтверджено наданими представником відповідача платіжними дорученнями про грошові перекази з липня 2006 по липень 2014 року. Спочатку вказана допомога надавалась відповідачем щомісячно, в подальшому допомога не була регулярною.

Розмір щомісячних грошових сум, які відповідач направляв позивачці, в середньому складав 200 доларів США.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів суд враховує не наявність непрацездатних батьків у особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти, а те, яким чином це впливає на матеріальне становище платника аліментів. Отже, суду слід з'ясувати,чи надає платник матеріальну допомогу батькам,у якому розмірі, та чи потребують вони такої допомоги, а також врахувати обов'язок інших осіб утримувати непрацездатних батьків.

Відповідачем на обґрунтування своїх заперечень надана копія довідки МСЕК від 05.04.2011 року про те, що його батько - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3, є інвалідом 1 групи, та копія пенсійного посвідчення його матері - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, виданого 30.09.2015 року, яка є пенсіонеркою за віком.

Однак вказані документи не підтверджують скрутного матеріального становища відповідача, не доводять, що він надає матеріальну допомогу батькам, та що вони потребують його матеріальної допомоги.

Крім того, з свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що мати відповідача - ОСОБА_12 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Як зазначила позивача, кожний з батьків відповідача створив іншу сім'ю, має інших дітей, та відповідач ніякої участі у їх утриманні не приймає, роками не бачить батьків.

Відповідачем не надано суду доказів надання ним матеріальної допомоги батькам, даних про їх матеріальне становище, щодо наявності у них інший дітей, складу їхньої сім'і.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Посилання відповідача на те, що позивачка створила іншу сім'ю, та у неї добре матеріальне становище, не впливає на його обов'язок утримувати свою дитину, цей обов'язок покладено саме на відповідача, як на батька дитини, а н на другого чоловіка позивачки.

Позивачкою надана суду візитна карточка відповідача, як директора магазину «Техносила» у м. Ростові-на- Дону. Доводи представника відповідача про те, що він втратив роботу, нічим не підтверджені. Суду не надано копії трудової книжки, або наказу про його звільнення, даних щодо перебування на обліку у центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю.

Не надано суду і будь-яких даних про те,чи отримує дохід дружина відповідача, а якщо отримує, в якому розмірі.

Також суд враховує, що виходячи з положень ст. 180 СК України, обов'язок утримувати доньку у другому шлюбі покладено не лише на відповідача, а ї на мати дитини - дружину останнього.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач не надав, позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, розмір аліментів - по ? частині від доходу відповідача щомісячно не є завищеним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 640 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, ст. ст. 180 -183, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця м. Раквере (Естонія), на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 14 листопада 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 640 грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м.Харкова, однак рішення в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Л. Шрамко