Справа № 185/8616/16-ц
Провадження № 2-в/185/13/17
У Х В А Л А

06 січня 2017 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С. О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення втраченого провадження в частині забезпечення позову шляхом накладення арешті, винесення судового рішення про зняття арешту з нерухомого майна

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення втраченого провадження в частині забезпечення позову шляхом накладення арешті, винесення судового рішення про зняття арешту з нерухомого майна.

29 грудня 2016 року у звязку із звільненням з посади головуючого у справі - судді Боженко Л.В. проведено повторний автоматичний розподіл справи.

За результатами повторного розподілу справи, згідно ст. 11-1 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Бабій С.О.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить висновку, що провадження у справі відкрито за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення втраченого провадження в частині забезпечення позову шляхом накладення арешті, винесення судового рішення про зняття арешту з нерухомого майна, яку було подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позивачу слід надати строк на усунення недоліків, допущених при поданні позову з наступних підстав:

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Одночасно, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України. Так, позовна заява повинна містити, зокрема, ім'я (найменування) позивача і відповідача їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивачем не зазначено місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2. Також, з огляду на характер викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, позивач мав зазначити та надати докази, що підтверджують обставини, на які він посилається, або, наявність підстав для звільнення від доказування, відносно того, що 16.05.2008 року п'ятою Донецькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Куйбишевського районного суду міста Донецька від 16.05.2008 року, винесеної саме у цивільній справі, та у якій само (сторони, предмет спору, номер справи), був накладений арешт на 1/2 частку квартири за № 202б в будинку №25 по вулиці Челюскінців у місті Донецьку.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розяснено, що упорядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Також, як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем визначено такі вимоги немайнового характеру:

1) «відновити втрачене судове провадження по цивільній справі», та

2 «винести рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Куйбишевського районного суду міста Донецька від 16.05.2008 року у вигляді арешту на квартиру за № 25 по вулиці Челюскінцев у місті Донецьку».

Відповідно до абз.1, 2 п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір, ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як розяснено у п.п.10,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Так само у п.8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розяснено, згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі обєднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, повязаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. Якщо ж заявлена вимога лише про зняття арешту з майна, то сплачується судовий збір як за заяву немайнового характеру.

Таким чином, всупереч вимогам частини 5 статті 119 ЦПК України та частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» позивачем не сплачено судовий збір у сумі 1102,40 грн. за вимогами немайнового характеру, як і не надано доказів звільнення від його сплати.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1102,40 грн. за двома вимогами немайнового характеру та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Банківські реквізити для зарахування судового збору: рахунок: 0032, ЄДРПОУ суду: 26509623, отримувач: УДКСУ у м. Павлограді 22030001, код отримувача: 37936856, Банк: ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО: 805012.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин вважаю необхідним надати позивачу строк для виправлення вказаних недоліків.

Одночасно роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позову, він відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України буде залишений без розгляду.

Одночасно суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, визначено територіальну підсудність справ підсудних Куйбишевському районному суду м.Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Згідно ст.3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження головою відповідного вищого спеціалізованого суду.

У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Згідно ст.402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.403 Цивільного процесуального кодексу України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Відповідно до ч.1 ст.404 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено, про відновлення якого саме провадження просить заявник, чи було у справі ухвалено рішення по суті справи або постановлена ухвала про закриття провадження, якою саме особою з числа осіб, які брали участь у справі, був заявник, хто конкретно і в якості кого брав участь у справі, місце проживання чи місцезнаходження цих осіб, що відомо заявнику про обставини втрати провадження, про місцезнаходження копій документів провадження або відомостей щодо них, поновлення яких саме документів заявник вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦПК України, до заяви про відновлення втраченого провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися у заявника або у справі.

Відповідно до ч.1 ст.409 ЦПК України, у справі про відновлення втраченого провадження заявник звільняється від оплати судових витрат. У разі подання завідомо неправдивої заяви судові витрати відшкодовуються заявником.

Згідно ст. 407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб ( їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119,121 ЦПК України, -

Керуючись ст. 11-1, 156, 208-210, 293 ЦПК України-

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відновлення втраченого провадження в частині забезпечення позову шляхом накладення арешті, винесення судового рішення про зняття арешту з нерухомого майна - прийняти до свого провадження.

Надати позивачу строк на усунення недоліків не пізніше одного дня з дня отримання ним даної ухвали.

Призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: 51400, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 135, каб. №301, на 20 січня 2017 року о 14:00 годин.

Учасникам справи направити копію цієї ухвали.

Запропонувати учасникам справи не пізніше дати розгляду справи в судовому засіданні подати докази та письмові пояснення по суті справи.

Докази, подані з порушенням вимог ст. 131 ЦПК України не приймаються судом до уваги, якщо особа не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3