провадження № 6/521/500/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Лефтеровій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове накладення заборони на виїзд боржника керівника підприємства за межі території України, -

встановив:

Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся в суд з поданням про накладення заборони на виїзд боржника керівника підприємства ОСОБА_2 за межі території України, посилаючись на те, що він, як керівник ТОВ «Толиман» ухиляється від виконання виконавчого листа № 2а-11452/09/1570 від 11.10.2016 року, виданий Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з ТОВ «Толиман» на користь Державного бюджету України 9561296,25 гривень.

Відповідно до ст. ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України, виходячи з наступного.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордам передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 441 ЦПК, зокрема в ряді доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Громадянину України може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо діють невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань (ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України»).

За змістом ст. 18 ч. 3 п. 19 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, держвконавець ВДВС вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання останнім зобовязань за рішенням про стягнення заборгованості.

Зважаючи на викладене, суд, вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, насамперед, повинен встановити факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду про стягнення заборгованості.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись доказами, на які державний виконавець ВДВС повинен посилатись в поданні, а належні та допустимі докази ухилення боржника слід безпосередньо надавати суду.

Так, під ухиленням від виконання зобовязань слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Державним виконавцем не надано жодних доказів, що підтверджують ухилення боржника від сплати боргу, а також не вбачається обґрунтованості припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню рішення суду та що взагалі є підстави вважати, що боржник має намір виїхати за кордон.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове накладення заборони на виїзд боржника керівника підприємства ОСОБА_2 за межі території України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

18.12.17