АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/1413/17 Головуючий у 1 інстанції -Яровенко Н.О.
Унікальний № справи №755/6461/16-ц Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 і просило винести рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитною угодою від 20.06.2007 року за №626-003/07Р, згідно якої позичальниця отримала кредитні кошти на споживчі цілі у загальній сумі 100.000 дол.США під 11,99% річних на термін до 20.06.2020 року, зі щомісячним погашенням ануїтетних платежів по 642 дол.США.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 27 липня 2016 року позов задоволено /а.с.72-74/.

Судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 89.610 дол. США 33 центи.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати указане рішення та постановити нове рішення, яким зменшити стягнутий судом розмір кредитної заборгованості до 15.994 дол.США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату винесення рішення, виходячи з наступного.

Так, скаржниця ОСОБА_1 послалась на те, що суд не застосував річний строк позовної давності в частині стягнення пені по тілу кредита та відсоткам, а також стягнув штрафні санкції, про стягнення яких позивач у позовних вимогах не заявляв /а.с.77-81/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної карги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Встановлено, що, відповідно до угоди від 20.06.2007 року за №626-003/07Р позичальник ОСОБА_1 отримала у АКБ «Правекс-Банк» кредит на споживчі потреби у сумі 100.000 дол.США під 11,99% річних на термін до 20.06.2020 року, з погашенням ануїтетних платежів по 642 дол.США щомісячно.

Відповідно до п.4.1. кредитного договору позичальник зобов»язувався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами у сумі 642 дол.США щомісячно, до 10 числа наступного місяця.

На виконання п.6.1.3. кредитного договору позичальник зобов»язувався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами.

Факт виконання Банком своїх зобов»язань за кредитним договором підтверджується квитанцією від 20.06.2007 року, з якої слідує, що позичальниця ОСОБА_1 отримала у Банку кредитні кошти у сумі 100.000 дол.США /а.с.24/.

Із вище викладеного слідує, що між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк» виникли відносини договору кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК України полягають в тому, що банк (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

А, згідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки позичальниця порушувала терміни погашення кредиту, на підставі договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору 20.06.2007 року за №626-003/07Р, укладеного сторонами 10.08.2010 року, сторони реструктуризували заборгованість позичальниці ОСОБА_1 і обумовили, що позичальниця зобов»язана, з дня укладання цього додаткового договору, погасити банку кредитні кошти в загальній сумі 77.933 дол.США, з урахуванням заборгованості, яка існувала на день укладення цього додаткового договору, та тіла кредита, строк погашення якого не настав. При цьому, сторонами обумовлено, що позичальниця ОСОБА_1 зобов»язана погасити указані кошти шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів на користь банку по 689 дол. США щомісячно /а.с.16,17/.

Оскільки ОСОБА_2 і в подальшому не виконувала свої зобов»язння з погашення кредита та відсотків, банк обґрунтовано з вимогою до суду про стягнення заборгованості по тілу кредита у сумі 76.938 дол.США (з урахуванням простроченої заборгованості за період з березня 2009 року по травень 2015 року у сумі 41.415,67 дол.США, та кредитних коштів, строк погашення яких не настав, у сумі 35.522,33дол.США), а також заборгованість по відсоткам у сумі 12.672,33 дол.США (за період з дати виникнення заборгованості за відсотками - травень 2010 року по квітень 2015 року), а всього, у сумі 89.610,33 дол.США.

Розрахунок заборгованості по тілу кредита та відсоткам банком виконаний правильно і відповідачем не спростований.

У зв»язку з цим, суд відхиляє доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо застосування строку позовної давності в частині стягнення штрафних санкцій, оскільки, вимога банком про їх стягнення не заявлялася.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,заявлених у суді першої інстанції.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі відносно застосування строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України до нарахованої заборгованості за період з травня 2010 року - по заборгованості по відсоткам, та з березня 2009 року - заборгованості по тілу кредита (згідно розрахунку Банка), колегія суддів не вбачає за можливе задовольнити позов у цій частині, оскільки позичальником періодично частково погашались, як заборгованість за відсотками, так і по тілу кредита, що свідчить про переривання самим відповідачем строку позовної давності.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді