Дата документу 31.07.2017
Справа № 334/8116/16-ц
Провадження № 2/334/1133/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

Встановив:

20 вересня 2017 ОСОБА_1звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

24 квітня 2017 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду уточнюючу позовну заяву про розірвання шлюбу та поділ майна.

31 липня 2017 року позивач звернулася до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на автомобільта передачі машини, документів та ключів позивачеві.

Розглянувши вимогу про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває, в день її надходження, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 24 квітня 2017 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду уточнюючу позовну заяву щодо розподілу спільно нажитого майна легкового автомобілю HYUNDAI SONATA, бежевого кольору, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1, придбаний у червні 2016 року. Вартість транспортного засобу складає 146 229 гривень, яка встановлена авто товарознавчою експертизою. Місцезнаходження автомобіля у відповідача. У звязку з цим у позивачки є побоювання, що автомобіль може бути проданий, розібраний на запчастини. З огляду на зазначене вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Однією із необхідних умов для забезпечення позову є надання позивачем належних і допустимих доказів того, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, знаходиться у власності відповідача на час подання позовної заяви. Позивачем надано лист Регіонального сервісного центру в Запорізькій області Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2017 року №31/8-Ф90 власником транспортного засобу HYUNDAI SONATA,1997, (2003), Бежевий, № двиг. G4JP8896468, № куз. KMHEM41BP3A921498, АР4307ВЕ СХО 222344, 04.06.2016 (на обліку), 310 перереєстрація на нового власника за договором купівлі продажу (Центр 2342), є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/А, кв.70.

Тобто автомобіль, на який позивачка просить накласти арешт, знаходиться у її власності, а не у власності у відповідача.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір та через можливість розпорядження відповідачем отриманим у спадщину спадковим майном, тому існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки визнання заповіту недійсним може спричинити перерозподіл спадщини.

У відповідності до п.7 ст.152 ЦПК України передача речі, яка є предметом спору на зберігання іншим особам можлива з дотриманням загальних положень, визначених главою 66 Цивільного Кодексу України щодо матеріально-правових відносин, які виникають з договору зберігання.

Щодо вимоги про передання автомобіля, документів та ключів на зберігання позивачу ОСОБА_1 до набуття законної сили рішенням, відповідний спосіб забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору та не може вирішувати спір по суті.

Позивач не довів, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що заява необґрунтована і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

Ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ісаков Д. О.