Справа № 440/456/16 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/783/1147/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.,

судді: Струс Л.Б., Левик Я.А.

секретар Бадівська О.О.

за участі: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Буського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням дійсних обставин справи. Вказує на те, що суд дійшов безпідставного висновку про несанкціоновані відповідачем транзакції, які мали місце 28.11.2014 року про переказ коштів, оскільки кожна транзакція відповідача супроводжувалась та підтверджувалась шляхом направлення смс-повідомлення відповідно до п.1.1.2.21 Умов, а також введення номеру карти, дати дії карти, коду, котрі відомі лише відповідачу. В разі розголошення інформації про номер карти, терміну її дії, коду карти, котра авторизує власника рахунку відповідальність за незаконні операції по картці, котрі через деякий час не підтверджувались ініціатором платежу, несе саме Власник картки відповідно до п.п.1.1.2.21 Умов. П. 2.1.4.18 Умов та Привил передбачено, що відповідальністю за усі операції, зроблені в мережі Інтернет по Картках, прив'язаних до Карткового рахунку Клієнта, покладається на клієнта. Таким чином,вирішуючи спір, суд не в повній мірі дослідив обставини справи, не дав їм належної оцінки, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 31.10.2011 за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 11 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст..212-214 ЦПК.

Відмовляючи у позові ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, суд першої інстанції не встановив обставини, що мають значення у справі, правовідношення сторін, та не застосував закон, який їх регулює, допустившись неповноти з»ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які, відповідно до ч.1ст.309 ЦПК, є самостійними безумовними підставами для скасування рішення суду.

Суд безпідставно дійшов висновку, що несанкційовані відповідачем транзакції щодо переказу коштів його кредитної карти 28.11.2014 року у сумі 7596,56 грн. не відповідають загальним вимогам чинного законодавства, оскільки списання грошових коштів з карткового кредитного рахунку відповідача відбулося не за його розпорядженням, як власника рахунку, а тому він не повинен нести за такі операції майнову відповідальність у вигляді повернення кредиту, процентів, сплати комісії та штрафів.

Спірні правовідносини регулюються Положенням «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (далі - Положення №705).

Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 31.10.2011 року укладено кредитний договір, відповідно до якого на ім'я позивача емітована платіжна кредитна карта НОМЕР_1 строком дії до 31.07.2018 року, для обслуговування кредитного ліміту. Кредитний договір складається з анкети-Заяви позичальника, тарифів Банку та Умов й Правил надання банківських послуг.

Підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 погодився виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови та Правила), а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк». Головною умовою для відкриття рахунків, отримання банківських карток, дистанційного обслуговування, тощо є зазначення клієнтом фінансового номеру телефону.

В якості фінансового номеру телефону відповідачем був зазначений телефонний номер НОМЕР_2. Фінансовий телефон клієнта - це номер мобільного телефону, який вказаний і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитися фінансові операції. Підтверджується клієнтом при активації продукту за допомогою POS-терміналу співробітника (у відділенні Банку), в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердження (п. 1.1.1.127. Умов та правил надання банківських послуг).

Судом першої інстанції не встановлено обставин, що мають значення у справі, а саме що 28.11.2014 року о 22:56:01 годині відповідач за допомогою засобів доступу смс-повідомлення, які були направлені на його фінансовий номер, здійснив авторизацію відповідно п. п. 1.1.1.85, 1.1.1.122, 1.1.2.18 Умов надання банківських послуг.

Цього ж дня 28 листопада 2014 року по карті НОМЕР_1 відповідачем здійснено 5 транзакцій по списанню грошових коштів на загальну суму 9495,70 грн., що підтверджується випискою про рух коштів. Надалі 02 грудня 2014 року грошові кошти в сумі 1899,14 грн. повернені. Таким чином відповідач оспорює транзакції з переказу решти суми 7596,56 грн., зазначає, що не ініціював вказаних операцій.

Як пояснив представник позивача, всі перекази здійснені при перевірці картки в програмі 3-D Secure. 3-D Secure є XML протоколом, який використовується як додатковий рівень безпеки для онлайн-кредитних і дебетових карт, двофакторної аутентифікації користувача. Для власника картки банку, підтримуючого 3-D Secure, в процесі оплати онлайн до раніше необхідної інформації додається додатковий запит на підтвердження використання картки. Власнику потрібно ввести код підтвердження, наданий банком для кожної операції в sms-повідомленні, відправленому на прив'язаний до карти номер телефону.

Кожна з вищезазначених транзакцій супроводжувалась авторизацією та підтвердженням шляхом направленням смс-повідомлення відповідно п. 1.1.2.21 Умов, а також введення номеру картки, дати дії картки, CVV-коду, котрі відомі лише відповідачу. Згідно інформації про зміст смс-повідомлень та підтвердження надходження смс-повідомлень саме на номер відповідача, він авторизувався в системі інтернет-платежів "WM FACTOR MONEY ORD", ввівши номер картки, дату дії картки, CVV-код карти, потім здійснив перекази коштів 28.11.2014 року. В разі розголошення інформації про номер картки, дату дії картки, CVV-коду карти, котра авторизує власника рахунку, відповідальність за незаконні операції по картці, котрі через деякий час не підтверджувались Ініціатором платежу, несе саме власник картки відповідно п. п. 1.1.2.21 Умов.

Це передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг у п. 1.1.11.1. В рамках цих Умов та Правил відповідно до ЗУ «Про банки і банківську діяльності" № 2121-III від 07.12.2000 р Банк і Клієнт здійснюють обмін інформацією в електронному вигляді за допомогою веб-ресурсу. http://pb.ua/notariat/. п. 1.1.11.2. Для авторизації на веб-ресурсі http://pb.ua/notariat/ використовується динамічний ОТР-пароль присланий Банком у вигляді смс-повідомлення на фінансовий телефон Клієнта.

Відповідно до п. 1.1.11.3. сторони погодили, що підтвердження електронного запиту Клієнта здійснюється ОТР-паролем, надісланими в вигляді SMS-повідомлення на фінансовий мобільний телефон. Сторони визнають співпавший ОТР-пароль електронним підписом Клієнта.

Відповідно до п. 1.1.11.4. за фактом надходження запиту в разі мотивованої підозри про можливий ризик розкриття інформації не уповноваженими особі, Банк залишає за собою право додатково зажадати у Клієнта підписання запиту ЕЦП.

Відповідно до п. 1.1.11.5. Банк має право залишити без виконання запит до виконання Клієнтом умов передбачених пп. 1.1.11.6 цих Умов та Правил. В даному випадку, позивач здійснив авторизацію відповідача (введено номер картки, дати дії картки, CVV-код, СМС-повідомлення з отп-паролем) та після підтвердження кожного з 5 переказів коштів (введення ОТП-паролю з СМС-повідомлення з фінансового номеру телефону) здійснив 5 транзакції з переказу коштів, котрі знаходились на картковому кредитному рахунку Відповідача відповідно Умов та Правил надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.4.18 Умов та Правил передбачено, що відповідальність за усі операції, зроблені в мережі Інтернет по Картках, прив'язаних до Карткового рахунку Клієнта, покладається на клієнта. У разі виявлення факту несанкційованого доступу до Карткового рахунку через Інтернет Клієнт повинен подати заяву до Банку з цього питання. Банк, у свою чергу, представляє інтереси Клієнта у Міжнародній Платіжній системі з питання повернення санкційовано списаної суми. Заперечування операції по кредитній-картці можливе не більше 3-х разів, після чого Картка підлягає переоформленню відповідно до тарифів Банку ( п.2.1.4.21).

Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Відповідно п. 1.1.2.1.21. Клієнт зобов'язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка в колцентра (протягом 15 хвилин) інформацію, яка стала відома Клієнту про втрату / крадіжці картки, стікера PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкційованих транзакцій по його рахунках (а також по рахунках 3-их осіб).

Згідно з п.14.3. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок проведення емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій із їх використанням, у тому числі обмеження щодо порядку емісії та здійснення операцій із їх використанням, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Загальні вимоги Національного банку до емісії банками-резидентами, філіями іноземних банків електронних платіжних засобів і порядок здійснення операцій з їх використанням визначені Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення №705).

Згідно з пунктом 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення №705 користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пунктами 2, 5 розділу VI Положення № 705 встановлено, що користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Відповідно до п.7 розділу Х Положення № 705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків. За змістом п.6 розділу VI Положення № 705 та п.14.6. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Надалі 22.12.2014 року відповідач за допомогою телефонного дзвінка на номер 3700 повідомив про нездійснені ними транзакції по переказу та зняттю коштів та попросив заблокувати платіжну карту. Блокування карти виконано об 22.12.2014 року. Але в даному випадку, остання операція з переказу коштів відбулась 2014-11-28 о 23:25:27 годині, й кошти були вже зараховані на користь отримувача через платіжну інтернен-ситему "WM FACTOR MONEY ORD" й знятті з карткового кредитного рахунку, оскільки Банк протягом 15 хвилин з моменту надання доручення про перерахунок коштів здійснює банківську операцію відповідно п. 2.3.2.12.3 Умов та Правил, а тому в даному випадку неможливо було відновити стан рахунку Відповідача через несвоєчасне повідомлення Банку.

Умовами та Правилами надання банківських послуг, до яких приєднався позивач, підписавши Анкету-Заяву, встановлено, що відповідач повинен негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб) (1.1.2.1.21).

Відповідно до п.1.1.5.5. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПіН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів. Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг (1.1.5.13). Держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою (1.1.5.29.). Банк не несе відповідальності перед Власником Карти за всі операції, у випадку передачі мобільного телефону, сім-карти, Стікеру PayPass третім особам (1.1.5.30.). Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами (2.1.1.2.20.).

Для здійснення операції електронної комерції чи мото-операції Власник картки повинен ввести тип Картки, номер Картки і термін дії Картки у відповідні поля запиту, а також іншу інформацію за потребою (2.1.1.10.13.). При здійсненні операції з використанням технології 3-D Secure з метою отримання динамічного пароля необхідною умовою для здійснення операції з Карткою є надання Клієнтом інформації про номер мобільного телефону. У випадку втрати / крадіжки мобільного телефону або зміну номера мобільного телефону, на номер якого Банком направляються динамічні паролі, Клієнт зобов'язується негайно інформувати Банк.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Отже, як вбачається з матеріалів справи спірні платіжні операції були здійснені 28.11.2014 року з використанням електронного платіжного засобу, з його електронною ідентифікацією та ідентифікацією його власника, оскільки здійснення платежів через систему інтернет-платежів "WM FACTOR MONEY ORD" можливо лише шляхом коректного вводу номеру карти, строку дії карти, CVV2 код карти, підтвердженням платежу в програмі 3-D Secure (введення коду безпеки платежів - отп-паролі з смс-повідомлення, направлених на фінансовий номер Відповідача), що дають підстави вважати, що Позивач відповідно Умов та Правил й Положення № 705, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» здійснив електронною ідентифікацією платіжного засобу (введено номер карти, строк дії, CVVкод) та здійснено ідентифікацію власника карти (введено коректні ОТП-паролі, відправлені через СМС-повідомлення на фінансовий номер Відповідача), й Банк за його розпорядження виконав платіжні доручення.

Визначення поняття «помилковий переказ» та «неналежний переказ» міститься у п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні. Помилковий переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі, тобто у випадках наявності вини банку або ініціатора переказу у здійсненні платежу.

У даному випадку списання коштів відбувалось з рахунку платника за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, що в розумінні п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», не є неналежним переказом, а тому й п.6 розділу VI Положення, як підстава для негайного відновлення Банком залишку коштів на рахунку користувача, в даному випадку застосовано бути не може, оскільки доказами, надані позивачем спростовується припущення Відповідача про несанкціонованість списання коштів з рахунку відповідача.

Крім того, винною особою за переказ коштів, здійснені 28.11.2014 року за завдані збитки є отримувач переказу, й відповідальність за ризик збитків від здійснення операцій несе користувач, а не Банк.

До того ж, з урахуванням проведеної Банком належної ідентифікації Відповідача, Банк не несе відповідальності за шахрайські дії зроблені в мережі Інтернет.

Однак, суд, вирішуючи спір, не в повній мірі дослідили обставини справи, не дав їм належної правової оцінки, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Розрахунок ціни позову позивачем проведено у відповідно до умов договору та чинних норм матеріального права. Судом першої інстанції та на стадії апеляційного розгляду правильність розрахунків не піддавалась сумніву, тому колегія суддів перевіривши його правильність, погоджується з розрахунками Банку.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості в повному обсязі на підставі п.1, 3, 4 ч.1ст.309 ЦПК, оскільки судом першої інстанції допущено неповноту з»ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, які є самостійними безумовними підставами скасування рішення.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити.

Заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 20265грн.18коп. за кредитним договором від 31.10.2011року, яка складається із 7905грн.01коп. заборгованості за кредитом, 9729грн.97коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 1189грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штрафу (фіксована частина), 941грн.20коп.штрафу (процентна складова); судові витрати у розмірі 1378грн. та судові витрати за апеляційний розгляд 1515грн.80коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий суддя

Судді: