АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер № 752/1666/17 Головуючий у суді першої інстанції - Антонова Н.В.
Апеляційне провадження № 22ц/796/3883/2017 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М. Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого органу Київської міської ради про скасування розпорядження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до виконавчого органу Київської міської ради про скасування розпорядженнявиконавчого органу Київської міської ради № 85 від 17 лютого 2016 року «Про зміну Генеральній прокуратурі України виду використання земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового-офісного комплексу по АДРЕСА_1».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого органу Київської міської ради про скасування розпорядження.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

На обґрунтування своїх доводів, зокрема, вказує зокрема, що суду першої інстанції не було законних підстав для закриття провадження у справі, оскільки спірні правовідносини підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

У судове засідання сторони не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини у даній справі підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Згідно зі статтями 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій (далі - суб'єкт владних повноважень).

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, викладених у постанові № 8 від 20.05.2013р. та рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010р. № 10-рп/2010 управління та розпорядження державним та комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю суб'єкта владних повноважень - органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури. Органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб'єкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування, як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належить до публічного-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Як вбачається з матеріалів справи розпорядження виконавчого органу Київської міської ради № 85 від 17 лютого 2016 року змінено Генеральній прокуратурі України вид використання земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового-офісного комплексу по АДРЕСА_1.

Згідно змісту позовної заяви необхідність захисту своїх прав позивач пов'язував із тим, що відповідачем було видано розпорядження з перевищенням наданих діючим законодавством повноважень, і зокрема особою, якої не існує, яка не має повноважень.

Виконавчий орган Київської міської ради реалізовував повноваження у сфері управлінських функцій, як суб'єкт владних повноважень вирішив питання розпорядження землями комунальної власності.

Встановивши, що оспорюване позивачем рішення у формі розпорядження, не є рішенням яке свідчать про невизнання чи оспорювання прав позивача як власника майна, а є виключно рішенням, що має ознаки нормативно-правового акту індивідуальної дії, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що зазначене розпорядження може бути оскаржене позивачем в порядку адміністративного судочинства, а відтак - доводи апеляційної скарги є безпідставними.

ОСОБА_3 на час звернення з заявою не мала речових прав, за захистом яких у відповідності до ст.3 ЦПК України могла би звертатися до суду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312 п. 1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді