16 березня 2017 року м. Київ
У Х В А Л А

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні заяву судді Ситнік Олени Миколаївни про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що її батько ОСОБА_6 після смерті матері ОСОБА_7 успадкував 1/2 частину домоволодіння № АДРЕСА_1. 31 січня 1995 року ОСОБА_6 склав заповіт, згідно якого він заповів їй все належне йому майно. Після смерті ОСОБА_6 14 жовтня 2000 року позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді 1/2 частини вказаного домоволодіння.

Незважаючи на визнання за відповідачем права власності на 2/3 спірного будинку в судовому порядку, заповіт ОСОБА_7 від 01 липня 1985 року та заповіт ОСОБА_6 від 31 січня 1995 року є чинними та не скасовані. Зважаючи на наведене, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частини спірного домоволодіння.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 29 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 червня 2016 року та апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2012 року ОСОБА_5 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_4, Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 квітня 2001 року на 2/3 частини спірного майна, видане на ім'я ОСОБА_4

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року та рішенням апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2014 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 18 квітня 2001 року Бородянською районною державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_4 на 2/3 частини житлового будинку № АДРЕСА_1, та визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/3 частини спірного житлового будинку.

При вирішенні спору у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 квітня 2001 року на 2/3 частини спірного майна, видане на ім'я ОСОБА_4 приймала участь суддя Ситнік О.М.

У попередньому судовому засіданні суддею Ситнік О.М. подано заяву про самовідвід, з підстав, визначених ч. 3 ст. 21 ЦПК України.

Заява підлягає задоволенню, оскільки суддя Ситнік О.М. брала участь у перегляді аналогічної справи 13 травня 2015 року у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та висловили свою позицію щодо спірних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 332, 21, 23 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Заяву судді Ситнік Олени Миколаївни про самовідвід задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Демяносов М.В. МаляренкоА.В.