АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/394/16-ц Номер провадження 22-ц/786/170/17Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила визнати дії ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині блокування карткового рахунку НОМЕР_1 відкритого на її ім'я неправомірними, стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на її користь наявні на картковому рахунку грошові кошти в сумі 275 012 грн. 87 коп., 7 922,42 грн. інфляційні втрати, 4 678,00 грн. три проценти річних.

В обґрунтування зазначеного позову вказувала на незаконне блокування відповідачем її електронного платіжного засобу, в зв'язку з чим вважала порушеними її права споживача банківських послуг.

Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 275 012,87 грн., а також втрати від інфляції у розмірі 7 922,42 грн. та три проценти річних за користування коштами у розмірі 4 678 грн. 99 коп. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову задоволення позовних вимог банку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд дав неправильну оцінку встановленим фактичним обставинам, а тому неправильно витлумачив приписи ст.1074 ЦК України та інших нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2012 року ОСОБА_2 заповнено Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої позивач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, у зв'язку з чим їй видано картку для виплат НОМЕР_1 /т.1 а.с. 51/.

25 червня 2015 року платіжну картку позивача заблоковано (т.1 а.с.15-16,17).

З довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що на момент блокування картки для виплат ОСОБА_2 залишковий рахунок на картці складав 275 012,87 грн. (т.1 а.с. 14).

Позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою в найкоротший термін вирішити питання пор розблокування особового рахунку НОМЕР_1.

У листі від 11.02.2016 року, відповідач просив надати документи що підтверджують проходження грошових коштів які надійшли на рахунок ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 23.11.2015 рік ( т.1 а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що передбачений Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" строк, на який відповідач міг зупинити фінансові операції, що здійснюються з використанням платіжної картки позивачки, на час вирішення спору сплив, даних про те, що уповноваженими органами приймалось рішення про блокування платіжної картки відсутні, подальше блокування рахунку НОМЕР_1 є протиправним, а тому рахунок підлягає розблокуванню.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, тому ніхто не може обмежити права власників володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Статтею 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Проаналізувавши наведені положення закону, колегія суддів приходить до висновку, що обмежуючи клієнту доступ до його грошових коштів, та до проведення інших операцій з рахунком, банк порушує гарантоване Конституцією та іншими законами України право власника володіти, користуватися і розпоряджатися своєї власністю, а тому висновок місцевого суду законним і таким, що відповідає обставинам справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про правомірність зупинення фінансових операцій позивача, у зв'язку зі здійсненням останнім злочину у сфері незаконних фінансових операцій, зокрема, ознаки фінансової піраміди, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1, 2 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Судом першої встановлено, що відповідачем 25 червня 2015 року заблоковано картку позивача з ознак фінансової піраміди. Однак, встановлений законодавством, дводенний термін зупинення операцій по картці, на час вирішення спору сплив, а тому, колегія суддів, приходить до висновку, що поновлення доступу позивача до коштів на картці мало відбутися з третього робочого дня з дня зупинення фінансових операцій по платіжній картці ОСОБА_2

Посилання апелянта на ту обставину, що доступ позивача до коштів на картці обмежено до розгляду повідомлення про злочин спеціальним уповноваженим органом, не ґрунтується на законі, оскільки про злочинну фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, спеціально уповноважений орган сповіщається у день зупинення здійснення фінансових операції, тобто в день блокування картки позивача, однак, відповідач звернувся до уповноваженого органу з таким повідомленням лише у грудні 2015 року.

Отже, оскільки передбачений Законом строк, на який відповідач міг зупинити фінансові операції, що здійснюються з використанням платіжної картки позивача, на час вирішення спору сплив, дані про те, що уповноваженими органами приймались рішення про блокування платіжної картки відсутні - у колегії суддів немає підстав погодитися з доводами Банку про законність обмеження доступу позивача до його коштів на банківському рахунку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.303, ст. п.1 ч.1 307, ст.308, ст.315, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.А.Лобов

Судді: П.С. Абрамов

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов