Справа № 481/1374/17
Провадж.№ 2/481/547/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

04.12.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Уманської О.В.

з участю секретаря Кузьміної Н.П.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Новий Буг Миколаївської

області цивільну справу позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив :

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом та просила ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду .

Вимоги позивач обгрунтувала тим, що з відповідачем 28 липня 2000 року зареєструвала шлюб, яке рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року розірвано. Від шлюбу у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася дочка ОСОБА_4, яка знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач від виконання батьківського обов'язку ухиляється починаючи з квітня 2017 року, хоча є працездатним та фізично здоровим. Відповідач ОСОБА_2 є співзасновником ФГ «Скіф», яке займається вирощуванням зернових культур, бобових та олійних культур, звідки і отримує прибуток. Крім того у власності відповідача є автомобіль «GREAT WALL SAFE» 2006 року випуску, трактор марки МТЗ-80, 1990 року випуску, житловий будинок по АДРЕСА_2 інших утриманців не має, а тому позивач вважає, що відповідач має можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки в сумі 2000 грн 00 коп.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що дійсно в період шлюбу із позивачкою у них народилась донька ОСОБА_4, яка є неповнолітньою. Крім того відповідач не заперечував свого обов'язку забезпечувати доньку матеріально, більш того він не припиняв цього робити, постійно купував дитині необхідні речі, про що надав суду чеки на покупки. Однак відповідач не бажає надавати кошти позивачці ОСОБА_1 оскільки не впевнений у їх цільовому використанні. Після того, як позивачка разом із донькою переїхала проживати до іншого міста та донька почала навчання у іншій школі, її успішність значно впала, оскільки позивачка не надає дитині належного догляду та виховання, через свої особисті інтереси.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив суд відмовити у задоволенні позову. Крім того пояснив, що будинок, який позивач вказала як власність відповідача, насправді належить їй на праві власності, крім того вона, так само як і позивач, є співзасновником ФГ «Скіф».

Вислухавши сторін по справі, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд прийшов до наступного.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого.

28 липня 2000 року сторони уклали шлюб (а.с. 7).

У шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася дочка ОСОБА_4 (а.с.9) .

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.10.2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8)

Донька проживає разом із позивачем ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні (а.с. 13).

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів.

Як видно і позивач ОСОБА_1, і відповідач ОСОБА_2 є засновниками Фермерського господарства «Скіф», при цьому ні позивач, ні відповідач не є кінцевим беніфіціарним власником. (а.с.12-22).

Відповідач ОСОБА_2 також має у власності п'ятнадцять бджолосімей ( а.с.23).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що він не має на своєму утриманні інших осіб, аліментів він не сплачує нікому, є абсолютно здоровим чоловіком.

У власності відповідача ОСОБА_2 також є автомобіль марки «GREAT WALL SAFE» 2006 року випуску ( а.с.40 ), а крім того відповідач не заперечував, що у його власності також є трактор марки МТЗ-80, 1983 року випуску, який використовується у господарських цілях ФГ «Скіф».

Разом із цим, власником будинку АДРЕСА_2 є саме позивач ОСОБА_1, а не відповідач по справі ( а.с.24-25).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З доводів, викладених в позовній заяві, та пояснень відповідача вбачається, що між сторонами не досягнуто домовленостей щодо порядку утримання їх дітей, а тому вказаний спір підлягає вирішенню судом в порядку, передбаченому наведеними вище положеннями Сімейного кодексу України.

Вирішуючи питання щодо заявлених позивачкою вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, суд враховує, що відповідач є здоровим та працездатним, а тому здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Разом із цим позивачка також, як мати має обов'язок по утриманню своєї доньки, вона також є здоровою та працездатною, крім того має регулярний дохід, оскільки на даний час є працевлаштованою. При цьому, належних доказів того, що вона несе додаткові витрати винаймаючи квартиру в м. Южноукраїнську суду не надала, так само як і не надала доказів того, що дитина відвідує додаткові зайняття чи гуртки.

Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, станом на момент розгляду справи становить 1860 грн 00 коп.

Відповідачем по справі надано суду чеки на придбання для доньки товарів, а саме 11.08.2017 року на загальну суму 4125,15 грн, та за 03.11.2017 року на загальну суму 7850,00 грн., тобто за серпень - листопад місяць 2017 року відповідачем на потереби дитини було витрачено 11975,15 грн.

А тому, суд приходить до висновку що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати на утримання своєї доньки ОСОБА_4 аліменти, у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, що становить 1860 грн 00 коп., тому позов підлягає задоволенню частково.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

А також, відповідно до вимог ст.186 СК України платник аліментів може звернутися з заявою до органу опіки та піклування щодо цільового витрачання аліментів.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно дост. 88 ЦПК Українисуд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 3-11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), жителя АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 1860 (одна тисяча вісімсот шістдесят грн.) щомісяця, починаючи з 03 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 640 гривень на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягненн аліментів в межах суми платежу за один місяць

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його проголошення.

Суддя