РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Шаповал Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 національного університету будівництва та архітектури про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті стипендії за період з 01 серпня 2014 року по 31 грудня 2016 року включно в сумі 11801 грн. 27 коп., та стягнути судові витрати. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. Позивач згідно наказу №473 уч від 11.08.2013 року був зарахований до складу студентів, прийнятих на навчання за державним замовленням до ХНУБА. На момент вступу до ОСОБА_2 національного університету будівництва та архітектури позивач мав статус дитини, батьки якої мають стаж підземної роботи не менше як 15 років, про що також відомо відповідачу. Згідно наказу від 30.06.2017 року №365 уч позивач завершив навчання як студент 4 курсу будівельного факультету та йому було присуджено ступінь бакалавра. А отже, позивач згідно ч.1 ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» має право на отримання соціальної стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, але відповідач всупереч вимогам законодавства сплачував позивачу стипендію у значно меншому розмірі, що є нижчим за рівень прожиткового мінімуму. З урахуванням Законів України «Про державний бюджет України на 2014 рік», «Про державний бюджет України на 2015 рік», «Про державний бюджет на 2016 рік», за період з 01.08.2014 року по 31.12.2016 року відповідач не до нарахував та недоплатив позивачу грошові кошти на загальну суму 11 801,27 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без своєї участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити, та не заперечує проти заочного рішення суду.

Представник відповідача ОСОБА_2 національного університету будівництва та архітектури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що університет є бюджетною установою, та його фінансування здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Розмір соціальної стипендії, порядок їх призначення і виплати встановлюються КМУ. Також відповідач у даній справі не є належним відповідачем, та додано до суду Постанову КМУ від 04.10.2017 року №740.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї стаття ґрунтуються на положеннях Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності у особи субєктивного цивілього права, яке безпосередньо не завдає шкоди субєктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія субєктивного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцеві бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або ІІ групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 10 цього Закону визначено, що Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідіність із цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач був студентом в ХНУБА (денна бюджетна форма навчання) і на час зарахування його до цього навчального закладу його батько ОСОБА_4 мав стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем в шахті 20 років 03 місяці.

Згідно довідок виданих ХНУБА від 18.08.2017 року, позивачу була нарахована стипендія за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року в розмірі 2 262,27 грн., з 01.01.2015 ро 31.12.2015 року в розмірі 11901,01 грн., 01.01.2016 року по 31.12.2016 року в розмірі 12 643,45 грн.

Відповідно до наказу від 30.06.2017 року №365уч, позивач закінчив навчання в Університеті у звязку з отриманням бакалавра на напрямом 6.060101 будівництво.

Тобто всупереч вимогам ч.1 ст.5 ЗУ "Про підвищення престижності шахтарської праці" з часу зарахування на навчання відповідачем стипендія позивачу нараховувалась та виплачувалась у розмірі, нижчому за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який Законами України «Про державний бюджет України на 2014 рік», "Про державний бюджет України на 2015 рік", «Про державний бюджет на 2016 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з у 2014 році з січня 1218 грн., з липня 1250 грн., з 01 жовтня 1301 грн., у 2015 році прожитковий мінімум на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року у розмірі 1218 грн., з 1 вересня у розмірі 1378 грн., у 2016 році з 01 січня -1378 грн., з 01 травня 1450 грн., та з 01 грудня -1600 грн.

На підставі вищевказаних доказів та відповідно до вимог ст. 3, ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст.5, ч. 3 ст. 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку про те, що позивачу не було нараховано та виплачено стипендію, в розмірі, який передбачений ч. 1ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Зазначені дії відповідача призвели до утворення заборгованості по виплаті стипендії, внаслідок чого позивач недоотримав стипендію в розмірі 11 801 грн. 27 коп.

Доводи відповідача про те, що постанова КМУ № 882 від 12.07.2004 року «Питання степендіального забезпечення» не передбачає порядку призначення, нарахування і виплати соціальної стипендії студентам, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, не стосуються предмету заявлених позовних вимог, так як позивачем не заявлялись вимоги щодо нарахування та виплати конкретного виду стипендії, натомість позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача різницю між розміром фактично виплаченої стипендії та розміром стипендії, визначеним Законом України «Про підвищення ефективності шахтарської праці».

Крім того, враховуючи норми Конституції України, вимоги ст. 4 ЦК України та відповідно до ст. 8 ЦПК України закони виступають основою для підзаконного правового регулювання. Підзаконні нормативно-правові акти мають меншу юридичну силу ніж закони. У випадку виявлення суперечностей між нормами підзаконних нормативно-правових актів і законів, вони завжди вирішуються на користь останніх.

Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12.07.2004 року, окремо не передбачена виплата соціальних стипендій дітям шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку виробництві. Однак, положення постанови щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02 вересня 2008 року має вищу юридичну силу та ним встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з дітей шахтарів. Невнесення відповідних змін до Постанови Кабінету Міністрів України після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом.

Виходячи із конституційного принципу верховенства права, при встановленні конкретного розміру пільги, Кабінет Міністрів не вправі його встановлювати у меншому розмірі,

ніж це визначено нормою закону.

Крім того,відсутність бюджетного фінансування на ці видатки не може бути підставою для відмови у позові та невиплати зазначених коштів, оскільки обовязок Держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі не може ставитися у залежність до наявності у бюджеті коштів чи кошторисі навчального закладу, де навчається студент.

Так, Європейський суд у рішенні у справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі "Бурдов проти Росії" ( 980_045 ), N 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III).

Тому посилання відповідача на те, що що порядок і розміри, передбачені ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Кабінетом Міністрів України не були встановлені, не є підставою для невиконання вимог цього Закону.

А посилання представника відповідача на постанову КМУ від 04.10.2017 року №740 є взагалі необгрунтованим, оскільки її було прийнято 04.10.2017 року, а позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.08.2014 року по 31.12.2016 року. Що стосується посилання відповідача, що він є неналежним відповідачем у справі, то заміна відповідача відбувається в порядку ст. 33 ЦПК України.

За таких обставин, суд задовольняє позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті стипендії за період з 01 серпня 2014 року по 31 грудня 2016 року включно в розмірі 11 801 грн. 27 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.10,11,60,169,212,213,215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 національного університету будівництва та архітектури, , на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, заборгованість по виплаті стипендії за період з 01 серпня 2014 року по 31 грудня 2016 року включно в розмірі 11 801 (одинадцять тисяч вісімсот одна) гривень 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 національного університету будівництва та архітектури, , на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий -