Справа 688/3879/16-ц
№ 2/688/78/17
Рішення

іменем України

18 січня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Никитюк К.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом він є співвласником будинку АДРЕСА_1. З 1996 року у будинку зареєстрована ОСОБА_2, але фактично в ньому не проживає з вересня 2011 року. ОСОБА_2 проживала без реєстрації шлюбу з його рідним братом ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2011 року вона забрала свої речі та переїхала на постійне місце проживання в с. Хутір Шепетівського району, де проживає і на даний час. В добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації, хоча п'ять років у ньому не проживає, за комунальні послуги не сплачує, будинок не утримує. ОСОБА_2 не є членом його сім'ї, її реєстрація у будинку перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися власністю, вона добровільно обрала собі інше місце проживання. Просив усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області до участі в справі як треті особи без самостійних вимог залучені всі співвласники будинку - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

ОСОБА_1, як позивач та представник третьої особи ОСОБА_6, у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позові, пояснивши, що реєстрація відповідача створює йому труднощі в оформленні субсидії, оскільки він змушений складати акти про її не проживання, вона не несе витрати за комунальні послуги, не утримує будинок в належному стані, вона не є членом його сім'ї, тривалий час не проживає, а тому вважав, що його позов слід задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 позов підтримала з тих же підстав.

Відповідач позов не визнала, пояснивши, що з 1996 року проживала у вказаному будинку однією сім'єю без реєстрації шлюбу з братом позивача ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2011 році за згодою чоловіка вона поїхала в с. Хутір доглядати свою хвору мати ОСОБА_8, яка померла у вересні 2011 року. Після смерті матері, за згодою чоловіка, вона залишилася в селі та доглядала свого батька ОСОБА_9, який помер в жовтні 2013 року. На даний час проживає в с. Хутір, не сплачувала за комунальні послуги, оскільки позивач забрав документи. Виписатися з будинку немає можливості, оскільки право власності на будинок батьків не оформила за відсутністю коштів, а тому відсутнє житло в якому можливо зареєструватися.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що реєстрація відповідача у будинку жодним чином не створює перешкод для позивача, а також просив врахувати, що частки співвласників в натурі не виділені.

Третя особа ОСОБА_5 проти позову заперечив, пояснив, що є співвласником вказаного будинку, ОСОБА_2 проживала з його батьком ОСОБА_7 однією сім'єю, будинок умовно поділений на дві частини, оплата комунальних послуг здійснюється за лічильниками, частки співвласників не виділені.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (3/20), ОСОБА_4 (3/20), ОСОБА_5 (5/20), ОСОБА_6 (3/20). Житловий будинок між співвласниками не розподілений в натурі.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.01.2017 року, свідоцтвами про право на спадщину за законом.

У житловому будинку зареєстроване постійне місце проживання позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 з 21.11.1996 року.

Згідно показань свідка ОСОБА_10 та пояснень учасників процесу, ОСОБА_2 не користується частиною будинку, яку використовує для власного проживання позивач.

У судовому засіданні третя особа - співвласник будинку ОСОБА_5 заперечував проти позову та наполягав на залишенні реєстрації відповідача ОСОБА_2 в будинку.

Зміст права власності, що полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного.

Враховуючи те, що право спільної часткової власності між співвласниками житлового будинку не припинене, інший співвласник будинку позов не підтримує, не надає згоди на визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом в будинку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ті обставини, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 умовно розділили будинок на дві частини та користувалися кожен своєю, з конкретно визначеними житловими та допоміжними приміщеннями, з відокремленим входом, мали відокремлені розрахункові книги за використані комунальні послуги, не свідчать про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок і перетворення належної позивачу частини будинку в об'єкт його самостійної власності. Право спільної часткової власності припиняється з підстав та в порядку, передбаченому законом.

Спірний будинок є спільною власністю ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, частки яких не виділено в натурі, а тому користування цією власністю має здійснюватися за згодою співвласників відповідно до ст. 358 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 356, 358 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Цідик