АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/470/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_2, правонаступниками якої є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Краковецької Алли Миколаївни, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, ОСОБА_7, Державної податкової інспекції Солом'янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського районного управління Головного управління МВС України у м. Києві, про визнання договору дарування недійсним

за апеляційною скаргою правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року у задоволенні заяви правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, правонаступниками якої є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Краковецької Алли Миколаївни, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, ОСОБА_7, Державної податкової інспекції Солом'янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського районного управління Головного управління МВС України у м. Києві, про визнання договору дарування недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, правонаступник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року та постановити нову якою задовольнити заяву правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та зазначає, що майно, яке знаходиться в спірній квартирі, є його власністю та власністю його батька, а тому суд був зобов'язаний вирішити питання щодо накладення арешту як на квартиру, так і на зазначене майно.

Представник позивача ОСОБА_3, правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції надала пояснення по суті позовних вимог та вказувала, що просила накласти арешти та описати речі виконавчою службою.

Позивач, правонаступник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив описати майно, що знаходиться у квартирі.

Представник відповідача ОСОБА_5-ОСОБА_9 заперечувала проти апеляційної скарги та просила її відхилити.

Відповідачі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краковецька А.М., Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, ОСОБА_7, Державної податкової інспекції Солом'янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомляли.

Третя особа - Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського районного управління Головного управління МВС України у м. Києві, про визнання договору дарування недійсним у судове засідання не з'явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від третьої особи надійшла заява з прохання розглядати справу за відсутності її представника.

З огляду на викладене колегія суддів та у відповідності до ст.305 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що судом вже було вирішено питання щодо забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, а решта вимог заяви не стосується предмету спору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Частиною 1 ст.151 ЦПК України визначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно відповідача.

За змістом ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5, ПНКМНО Краковецької А.М., КМБТІ, ОСОБА_7, ДПІ Солом'янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати недійсними інформаційну довідку та її «фотокопію з копії» № 9, видану ЖБК «Веселка» від 28 січня 1992 року, зареєстровану в КМБТІ 3 липня 1992 року в реєстровій книзі № 13 за реєстровим № 140/30427; довідку-характеристику, видану КМБТІ 15 грудня 2004 року за № 987670; реєстраційне посвідчення, видане КМБТІ 3 липня 1992 року, зареєстроване в КМБТІ 3 липня 1992 року в реєстровій книзі № 13 за реєстровим № 140/30427; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера ДПА від 27 липня 1998 року; плани за поверхами та надані до них експлікації виконані КМБТІ 9 жовтня 2013 року та 31 жовтня 2013 року на будинок АДРЕСА_1; договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між позивачем та відповідачем 17 грудня 2004 року, посвідчений ПНКМНО Краковецькою А.М.; відновити позивача в правах власника указаної квартири; скасувати реєстрацію зазначеного договору дарування в КМБТІ та зняти з реєстраційного обліку за указаною адресою ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_2 померла. Судом допущено до участі в справі в якості правонаступників - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії по відчуженню квартири АДРЕСА_1. В іншій частині заяви відмовлено. Дана ухвали є чинною.

Таким чином, судом вже вирішено питання забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони відповідачам вчиняти дії з його відчуження.

Будь-які підстави для повторного застосування зазначених заходів забезпечення позову у суду відсутні.

Відповідно до п.4 постанови пленуму Верховного суду м. Києва від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Між тим, колегія суддів вважає, що вимоги заявника відносно накладення арешту на все спадкове майно, яке знаходиться в спірній квартирі, а саме заборони вчиняти дії з відчуження такого майна та повернення указаного майна заявникові, а також щодо заборони вселення у вказану квартиру є неспівмірними із заявленими позовними вимогами та не відповідають їм, оскільки зокрема таке спадкове майно не стосується даного спору і не є предметом судового розгляду.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії договору дарування ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1.

Колегією суддів у судовому засіданні встановлено, що правонаступниками позивача ОСОБА_2 не заявлялось позовних вимог про визнання права власності на все спадкове майно, а предметом даного позову є визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1, визнання недійсним документів, які безпосередньо стосуються зазначеної квартири, зняття з реєстрації відповідача та поновлення позивача(її правонаступників) у праві власності на спірну квартиру.

Отже, позивачем заявлені вимоги виключно щодо квартири АДРЕСА_1, а не щодо майна, яке в ній знаходиться, а тому незабезпечення даного позову в обраний позивачем у заяві спосіб жодним чином не впливає на можливість виконання рішення суду в майбутньому.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: