Справа № 323/3681/16-ц
04.01.2017 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
секретаря - Тахтаул А.Л.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Нестерянська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності позивачу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зареєстрована у вказаному жилому приміщенні, яке належить позивачу на праві власності на підставі Договору дарування від 02.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В. Відповідач за вказаною адресою з листопада 2015 року фактично не проживає, жилим приміщенням не користується, речей відповідача у квартирі немає. Посилаючись на ст. 41, 124 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України, позивач просив визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаною квартирою.
Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав письмову заяви про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти заочного рішення.
Відповідач повідомлялась про час і місце розгляду справи шляхом направлення судового виклику за місцем реєстрації, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, однак у судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим вважається повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, на підставі Договору дарування від 02.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В.
З квітня 2004 року за вказаною адресою була зареєстрована відповідач, і залишається зареєстрованою за цією адресою на час розгляду справи, однак фактично не проживає і не користується цим житлом більше одного року, що підтверджується, зокрема, Актом обстеження фактичного проживання фізичних осіб від 23.11.2016 року, та самим фактом неотримання відповідачем поштової кореспонденції за цією адресою.
Права власності чи іншого майнового права на спірне житло відповідач не має.
Таким чином, із змісту позовних вимог випливає, що станом на час розгляду справи позивач не вважає відповідача членом своєї сім'ї, а наявності поважних причин відсутності відповідача за адресою проживання понад один рік з матеріалів справи не вбачається.
Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Суд вбачає, що між сторонами виникли відносини, що регулюються главою 32 ЦК України.
Так, відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що належить позивачу.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 317, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 11, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Нестерянська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 02.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв