АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Макаренко І.О.
№ 22-ц/796/4146/2017 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєвої Вікторії Вікторівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєвої ВікторіїВікторівни про визнання дій неправомірними та про скасування згоди на укладення договору купівлі-продажу квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив визнати недійсною заяву про згоду на укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчену 14.07.2014 року Скосарєвою В.В. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі за №626.

В подальшому позивачем на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2016 року позивачем 19.12.2016 року була подана позовна заява в новій редакції в якій останній просив визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєвої В.В. при посвідченні 14.07.2014 року згоди на продаж квартири АДРЕСА_1, зареєстрованої в реєстрі за №626 та скасувати неправомірну згоду ОСОБА_2 на продаж квартири, посвідченої 14.07.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєвою В.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року відкрито провадження у даній справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу СкосарєваВ.В. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову.

В обґрунтування вимог посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно відкрито провадження у справі, оскільки даний спір не стосується оспорювання права власності на майно, а стосується оскарження нотаріальних дій, а тому до даних правовідносин не можуть застосовуватися правила виключної підсудності встановлені ст.114 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підсудна Шевченківському районному суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Тобто вказані положення встановлюють виключну підсудність справ щодо нерухомого майна.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені в п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у своїй позовній заяві оскаржує дії приватного нотаріуса вчинені нею при посвідченні згоди на продаж квартири АДРЕСА_1 та ставить питання про скасування нотаріально посвідченої згоди на продаж вищевказаної квартири.

Отже, позовна вимога - про скасування згоди на відчуження нерухомого майна стосується нотаріально посвідченого договору про відчуження нерухомого майна, то позов підставно був поданий за місцем знаходження майна.

Крім того, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєвої В.В. про визнання згоди на продаж квартири недійсною повернуто позивачу для подання її до суду за місцезнаходженням нерухомого майна.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відкриваючи провадження у справі дійшов вірного висновку, що вказана справа підсудна Шевченківському районному суду м. Києва.

А тому з урахуванням вищевикладеного доводи апеляційної скарги про те, що даний спір підлягає розгляду за місцем здійснення нотаріусом зареєстрованої нотаріальної діяльності, так як предметом даного спору є оскарження дій нотаріуса колегія суддів відхиляє.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року про відкриття провадження у справі постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєвої Вікторії Вікторівни відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: