АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Левенця Б.Б.
при секретаряхГоін В.С., Синявському Д.В.
за участю: позивача ОСОБА_6,

представника позивача ОСОБА_7,

представників відповідача ХмельД.С., Мельника В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» - Мельник Вікторії Валеріївни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» про стягнення сум доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього директора, суми компенсації втрати частини заробітної плати у вигляді доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього директора, суми середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, а також суми компенсації за завдання моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2016 року позов задоволено частково. /т. 2 а.с. 198-208/

Справа №754/15156/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1053/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ПАТ КБ «Правекс - Банк» - Мельник В.В. подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що після призначення позивача на посаду директора Комінтернівського відділення, його посадовий оклад було збільшено до 9763, 00 грн. у зв'язку з покладенням на нього тимчасового виконання обов'язків директора відділення «Візовий центр» банку на підставі наказів №1167 від 04.04.2013 р. та №1200-к від 08.04.2013 р. Також помилково послався суд першої інстанції, при визначенні розміру доплати, на колективний договір, який припинив свою дію, не було враховано і обсягу додаткової роботи, покладеної на позивача, оскільки ідентичні Положення про відділення банку не свідчать про однаковий обсяг роботи, а обсяг роботи на відділенні «Візовий центр» банку за період призначення позивача тимчасово виконуючим обов'язки, був мінімальний, про що було надана відповідні докази суду першої інстанції. Крім того вказувала на те, що судом першої інстанції не перевірено правильності розрахунку позивачем сум, що підлягали стягненню, як суми доплати, так і розрахунку компенсації та середнього заробітку, зокрема не враховано перебування позивача у відпустці та лікарняному, при цьому розрахунки проводились виходячи зі сто відсоткового окладу. В частині моральної шкоди вказувала на те, що розмір є необґрунтованим та не підтвердженим жодними доказами зі сторони позивача. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 16.01.2008 року працював у Відповідача ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», а з 08.04.2013 року на підставі наказу №1167-к від 04.04.213 року на посаді директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» з посадовим окладом згідно з додатком до наказу, з правом використання контрольного електронно-цифрового підпису /Т. І а.с. 24/.

Відповідно до додатку до наказу №1167 від 04.04.2013 року посадовий оклад директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» станом на 08.04.2013 року становив 9763,00 грн. /Т. ІІ а.с.152/.

Відповідно до штатного розкладу станом на 02.01.2013 року посадовий оклад директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» становив 6102,00 грн. /Т. ІІ а.с.153/.

Крім того, на підставі заяви ОСОБА_6 від 08.04.2013 року з 08.04.2013 року на підставі наказу №1200-к від 08.04.2013 року на ОСОБА_6 - директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» покладено тимчасове виконання обов'язків директора «Візовий центр» ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», у зв'язку з виробничою необхідністю, з правом використання контрольного електронно-цифрового підпису, на умовах повної індивідуальної матеріальної відповідальності /Т. І а.с.25/.

Зазначені тимчасові обов'язки позивач виконував по 01.04.2015 року, що підтверджується наказом Відповідача № 1241/к від 01.04.2015 року /Т.І а.с.71/.

Відповідно до штатного розкладу станом на 02.01.2013 року посадовий оклад директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» становив 6102,00 грн. /Т. І а.с.126/.

За період з моменту покладення на позивача тимчасового виконання обов'язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», а саме від 08.04.2013 року, і до дня подання позовної заяви не здійснювалось нарахування та виплата належних сум доплати за відповідне тимчасове виконання обов'язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «ПРАВЕКС- БАНК».

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 105 КЗпП України, відповідно до якої працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, проводиться доплата за суміщення посад або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розмір доплат за суміщення посад або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі та п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» про те, що у тому разі, коли умови про розміри доплат за виконання працівником поряд з основною роботою додаткової роботи за іншою професією чи посадою (суміщення професій, посад) або обов'язків тимчасово відсутнього працівника, без звільнення від основної роботи, не були визначені відповідно до ст. 105 КЗпП у колективному договорі, чи погоджені інакше за відсутності останнього, розмір доплати за таку роботу, виконану за розпорядженням власника або з його відома, визначається судом з урахуванням її складності, характеру, обсягу, а також ступеня використання робочого часу та тарифної ставки працівника.

Встановивши, що в порушення вимог чинного законодавства України про працю наказом ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» від 08.04.2013 року за №1200-к розмір доплати позивачу за відповідне тимчасове виконання обов'язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» визначено не було, наказом на позивача було покладено тимчасове виконання обов'язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» без звільнення від своєї основної роботи - директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», таке виконання обов'язків Позивачем поряд зі своєю основною роботою є виконанням обов'язків тимчасово відсутнього працівника у розумінні статті 105 КЗпП України, та те, що робота позивача під час тимчасового виконання обов'язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» з урахуванням показників складності, характеру, обсягу, а також ступеня використання робочого часу та тарифної ставки була абсолютно ідентичною із роботою, пов'язаною із виконанням обов'язків директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що загальна сума доплат не може бути визначена інакше як на рівні 100% відсотків відповідної суми доходу у вигляді посадового окладу директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» за відповідний період часу.

Крім того, стягуючи суму компенсації втрати частини заробітної плати, суд першої інстанції керувався вимогами п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, про те, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з Відповідача компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, що за розрахунком Позивача за період квітень 2013 року - квітень 2016 року складає 162967,23 грн. відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 21 лютого 2001 року № 159.

Стягуючи суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Судом першої інстанції наведено розрахунок суми стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку за наступною формулою: (9763,00 гривень + 8489,57 гривень) / (20 дн. + 20 дн.) = 456,31425 гривень/день, де 9763,00 грн. - розмір заробітної плати за червень 2015 року, 8489,57 грн. - розмір заробітної плати за липень 2015 року, (20 дн. + 20 дн.) - кількість робочих днів у червні 2015 року та липні 2015 року. Загальна кількість робочих днів у межах строку з 28 липня 2015 року - 15 травня 2016 року становить 291 робочий день. Отже загальна сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку визначена судом першої інстанції та становить: 456,31425 грн./день х 291 день = 132787,45 грн.

В частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 23 ЦК України надає право позивачу на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку з протиправною поведінкою по відношенню до неї, до членів її сім'ї, знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, а також інших обставин, які мають істотне значення, виходячи з вимог розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, незалежно від майнової шкоди. Встановивши, що невиконання відповідачем свого обов'язку призвело до душевних страждань позивача, подальшого ушкодженню його здоров'я, знервованості, переживань, погіршення стосунків в сім'ї, розладу сну, порушень звичайного ритму життя, а відповідач порушив норми чинного законодавства та не виконав покладеного на нього обов'язку щодо повного розрахунку з працівником у день звільнення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що моральна шкода підлягає стягненню у розмірі 5000,00 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, якщо це не передбачено посадовою інструкцією працівника, допускається тільки за згодою працівника і на підставі наказу.

За виконання обов'язків працівнику провадиться доплата. Її розмір установлюється на умовах, передбачених колективним договором. Розмір доплати залежить від складності, характеру, обсягу виконуваних робіт, ступеня використання робочого часу, який визначає керівник підприємства в наказі про покладення на працівника обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Тобто працівник отримує заробітну плату у вигляді окладу (тарифної ставки) за посадою, яку обіймає, та доплату - за наказом про виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Аналогічне роз'яснення надано управління Міністерства праці та соціальної політики України, в листі від 19.04.2011 р. N 126/06/186-11, про те, що виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника може бути покладено на іншого працівника без звільнення його від своїх основних обов'язків, у такому випадку обов'язки тимчасово відсутнього працівника виконуються без звільнення іншого працівника від своїх основних обов'язків, з причини відсутності працівника через хворобу або відпустку. При цьому стаття 105 КЗпП передбачає доплату співробітнику, що замінює, за виконання поряд зі своєю основною роботою обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Так, в матеріалах справи міститься наказ №1200-к від 08.04.2013 року, яким покладено тимчасове виконання обов'язків директора відділення «Візовий центр» ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК», на ОСОБА_6, директора Комінтернівського відділення ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК», у зв'язку з виробничою необхідністю, з правом використання контрольного електронно-цифрового підпису, на умовах повної індивідуальної матеріальної відповідальності, з 08.04.2013 р., підстава: заява ОСОБА_6 від 08.04.2013 р. /т. 1 а.с. 25/

Відповідно до змісту вказаного наказу, відсутні дані щодо періоду покладення таких обов'язків, у зв'язку з чим такі обов'язки було покладено та розміру доплати від посадового окладу тимчасово відсутнього працівника.

З вказаним наказом ОСОБА_6 ознайомлений, та працював на таких умовах з 08.04.2013 року по 01.04.2015 року, тобто два роки, не отримуючи доплат за тимчасове виконання обов'язків директора відділення, не висловлював при цьому жодних заперечень щодо умов праці.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 припинив виконання тимчасово покладених на нього обов'язків з 01.04.2015 р., звільнився за власним бажанням з свої основної посади з 28.07.2015 р., а питання про відсутність доплат поставив лише шляхом звернення з позовом 21.10.2015 року, неповно встановивши при цьому обставини справи щодо тимчасового виконання обов'язків директора відділення «Візовий центр» ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» ОСОБА_6

В Інструкції щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 4 грудня 1981 року № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» (далі - Постанова № 1145) від 14 травня 1982 року № 53-ВЛ (далі - Інструкція № 53) передбачено порядок та умови: суміщення професій (посад), розширення зон обслуговування або збільшення обсягів виконуваних робіт, виконання поряд зі своєю основною роботою обов'язків тимчасово відсутніх працівників.

Суміщення професій (посад) - виконання працівником поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою). Суміщувана посада обов'язково має бути у штатному розписі і бути вакантною (наприклад, у разі звільнення когось із працівників чи введення до штатного розпису нової посади).

Виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи передбачає заміну працівника, відсутнього у зв'язку з хворобою, відпусткою, відрядженням та з інших причин, коли відповідно до чинного законодавства за ним зберігається робоче місце (посада).

Постановою № 1145 передбачено, що суміщення професій (посад) допускається за згодою працівника протягом встановленої законодавством тривалості робочого дня (робочої зміни), якщо це економічно вигідно і не призводить до погіршення якості продукції, виконуваних робіт, обслуговування населення. Отже, суміщення професій (посад) допускається в тих випадках, коли працівник має достатню кваліфікацію для забезпечення якісного виконання як основної, так і суміщуваної (додаткової) роботи.

Розміри доплат за суміщення професій (посад), розширення зон обслуговування або збільшення обсягів виконуваних робіт оформлюються наказом (розпорядженням) адміністрації (абз. 1 п. 3 Інструкції № 53) і встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі (ст. 105 КЗпП). У наказі в обов'язковому порядку вказують назву професії (посади), за якою відбувається суміщення, та розмір доплати.

Так, суд першої інстанції не встановив характеру спірних правовідносин, не визначившись у зв'язку з чим на ОСОБА_6 було покладено тимчасове виконання обов'язків, протягом двох років, чи було виконання такої роботи суміщенням професій (посад), або виконання поряд зі своєю основною роботою обов'язків тимчасово відсутнього працівника, та обставин безоплатного виконання ОСОБА_6 такої роботи протягом двох років, оскільки наказом, який позивачем не оскаржувався та виконувався тривалий час, оплати за тимчасове виконання обов'язків не було передбачено, з чим ОСОБА_6, не отримавши в черговій місяць доплат до заробітної плати погоджувався, про що свідчить відсутність звернень з даного приводу до роботодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» - МельникВікторії Валеріївни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2016 року - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2016 року -скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: