Провадження №: 2/752/4196/17
12 грудня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,
при секретарі Мороз О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя.
Позивач просить суд: 1) Виділити ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя в натурі транспортний засіб HONDA ACCORD, легковий седан, 2006 р.в., держномер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2; 2) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію її частки у спільному майні подружжя, а саме ? вартості транспортного засобу HONDA ACCORD, легковий седан, 2006 р.в., держномер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, у розмірі 143 008,25 грн; 3) Покласти на ОСОБА_2 судові витрати по справі.
У мотивування позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 19.10.1991р., який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2015р.
Під час перебування у шлюбі, вони набули майно, а саме транспортний засіб HONDA ACCORD, легковий седан, 2006 р.в., держномер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2.
Вказаний транспортний засіб було придбано 24.01.2007 р. та поставлено на облік на ім'я Відповідача. Тобто він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
З 2014 року Позивач з Відповідачем проживають окремо, Відповідач користується вказаним ТЗ та володіє ним одноосібно.
Оскільки сімейні відносини Позивача з Відповідачем припинені, тому і виникла необхідність поділу спільного майна.
27.10.2016р. рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, ТЗ визнано спільною сумісною власністю подружжя, за Позивачем визнано право власності на 1/2 частку цього транспортного засобу, зобов'язано Відповідача не чинити перешкоди у користуванні автомобілем шляхом передачі Позивачу дублікату ключів від автомобіля.
Цим же рішенням встановлено, що ринкова вартість ТЗ складає 286 016, 50 грн.
В березні 2017 р. Позивачу стало відомо про здійснення Відповідачем 19.07.2016 р. (під час судового розгляду про визнання права власності) продажу вказаного вище автомобіля своїй сестрі, ОСОБА_3, за 50 000 грн. Жодних коштів від відповідача, отриманих ним від продажу автомобіля вона не отримувала.
Отже, цей автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном, а відповідач розпорядився ним на власний розсуд, без будь-якої її згоди, тому вона має право на 1/2 грошової компенсації вартості спірного автомобіля.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Колокольніков В.А. позов підтримує в повному обсязі, справу просить розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач завчасно повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився,направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України).
У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).
Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.
У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Співвласник майна, який бажає виділу своєї частки шляхом стягнення грошової компенсації, може заявити такі вимоги виходячи з положень ст. 364 ЦК України.
В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Керуючись цими положеннями правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники, при здійсненні зазначених правомочностей, мають рівні права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Отже, якщо поділ майна подружжя в натурі неможливий без шкоди його господарському призначенню, майно присуджується одному з подружжя з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя вартість належної йому частки грошима.
Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.
При цьому, зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність до згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.
Вказане узгоджується із роз'ясненнями, наданими судам у п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Згідно ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.10.1991 р., який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2015 р.
Під час перебування у шлюбі, сторони набули майно, а саме транспортний засіб HONDA ACCORD, легковий седан, 2006 р.в., держномер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2. Тобто він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
27.10.2016р. рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, ТЗ визнано спільною сумісною власністю подружжя, за Позивачем визнано право власності на 1/2 частку цього транспортного засобу, зобов'язано Відповідача не чинити перешкоди у користуванні автомобілем шляхом передачі Позивачу дублікату ключів від автомобіля.
Цим же рішенням встановлено, що ринкова вартість автомобіля складає 286 016, 50 грн. Цей автомобіль одноособово проданий відповідачем. Коштів від відповідача, отриманих від продажу автомобіля позивач не отримувала.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України у Кодексі 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Оскільки автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а відповідач розпорядився ним на власний розсуд, без згоди позивача, тому позивач має право на 1/2 грошової компенсації від визначеної дійсної вартості спірного автомобіля.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Позивач просить виділити відповідачу у власність автомобіль із присудженням позивачу відповідної грошової компенсації за половину від вартості автомобіля, яка (1/2) згідно висновку про вартість спірного автомобіля становить 143 008,25 грн.
Суд вважає такі вимоги, обґрунтованими зокрема й тому, що Відповідачем було відчужено спірний автомобіль.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з?ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належне подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядомсправи.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10.11,57-61,208,209,212-215,218, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 60,69,70,71 СК України, ст.ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК Українисуд,-
Виділити ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя в натурі транспортний засіб HONDA ACCORD, легковий седан, 2006 р.в., держномер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію її частки у спільному майні подружжя, а саме ? вартості транспортного засобу HONDA ACCORD, легковий седан, 2006 р.в., держномер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, у розмірі 143 008,25 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 у відшкодування судових витрат понесених по справі 1430 грн. 08 коп.(одну тисячу чотиреста тридцять гривень 08 коп.).
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко