КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4170/17
Провадження № 2/488/1953/17 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої у справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Миколаївської Універсальної Товарно-сировинної Біржі, про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Корабельного районного суду міста ОСОБА_1 із позовом до відповідача про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 грудня 1996 року, він - ОСОБА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_5 з другої сторони, уклали договір № 617 купівлі-продажу нерухомого майна квартири № 50 в будинку № 340/2 по проспекту Октябрьському (на теперішній час проспект Богоявленський) у місті ОСОБА_1.

Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений Миколаївською Універсальною Товарно-сировинною Біржею, про що в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 617 від 13.12.1996 року, зроблено відповідний запис. Надалі право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 7548 від 18.12.1996 року. Дана угода була виконана сторонами повністю.

Продавцем за вищезазначеним договором виступала ОСОБА_5, котра діяла від свого імені. Від імені позивача, як покупця за угодою, виступала дружина позивача по справі ОСОБА_6 на підставі довіреності, завіреної 07.12.1996 року Державним нотаріусом міста Рибніца , ОСОБА_7, за реєстровим № 1758.

На момент укладання угоди спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.06.1995 року, зареєстрованого 28.06.1995 року в Миколаївському МБТІ за реєстровим № 7548.

На теперішній час у позивача виникла потреба відчуження спірної квартири, але позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, виходячи з останнього позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

В процесі підготовки даного позову до суду позивачу стало відомо, що ОСОБА_5, яка виступала в угоді продавцем вищезазначеної квартири, померла 18.08.2009 року. Єдиним спадкоємцем після її смерті є її донька ОСОБА_3 (уроджена ОСОБА_5), саме на цій підставі позивач і звернувся в суд до ОСОБА_3, як до відповідача.

В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просив про задоволення позову.

Відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу слухати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна Біржа, повідомлена своєчасно та належним чином, свого представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти задоволення позову до суду не надала.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною.

Судом встановлено, що 13 грудня 1996 року, ОСОБА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_5 з другої сторони, уклали договір № 617 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (на теперішній час проспект Богоявленський) у місті ОСОБА_1.

Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений Миколаївською Універсальною Товарно-сировинною Біржею про, що в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 617 від 13.12.1996 року зроблено відповідний запис. Надалі право власності за позивачем було зареєстровано в КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 7548 від 18.12.1996 року. Дана угода була виконана сторонами повністю.

Продавцем за вищезазначеним договором виступала ОСОБА_5, котра діяла від свого імені. Від імені позивача, як покупця за угодою, виступала дружина позивача по справі ОСОБА_6 на підставі довіреності, завіреної 07.12.1996 року державним нотаріусом міста Рибніца , ОСОБА_7, за реєстровим № 1758.

На момент укладання угоди спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про прав власності на житло від 01.06.1995 року, зареєстрованого 28.06.1995 року в Миколаївському МБТІ за реєстровим № 7548.

ОСОБА_5, яка виступала в угоді продавцем вищезазначеної квартири, померла 18.08.2009 року. Єдиним спадкоємцем після її смерті є її донька ОСОБА_3 (уроджена ОСОБА_5).

Відповідно до ч.2 ст. 1223, ст. 1261 Цивільного кодексу України та п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 Про судову практику справ про спадкування, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який пережив останнього та батьки.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм законодавства, ОСОБА_3 (уроджена ОСОБА_5) ОСОБА_8, в даному конкретному випадку є належним відповідачем по справі.

На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаної квартири, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право.

Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу УССР ( в редакції ГК УССР 1963 року)дійсно , котрий діяв на момент укладення угоди, невиконання вимог зазначених в законі нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне, задовольнити даний позов.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Миколаївської Універсальної Товарно-сировинної Біржі, про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири № 50 по проспекту Октябрьському ( на теперішній час проспект Богоявленський) будинок № 340/2 у місті ОСОБА_1, укладений між ОСОБА_5, яка діяла від свого імені з однієї сторони, та ОСОБА_2 від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_6 з другої сторони, укладений 13 грудня 1996 року на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній Біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 617 від 13 грудня 1996 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Я. А. Чернявська