Справа № 635/3500/16-ц
Провадження № 2/635/486/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року

Харківський районний суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до Харківського районного суду Харківської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.11.2011р. у розмірі 34127,65грн. з ОСОБА_1.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що Відповідач відповідно до укладеного договору № б/н від 21.11.2011р. отримав кредит у розмірі 5000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишкової заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У позовній заяві Позивач посилається на зміну кредитного ліміту на підставі п. 3.2, п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, та зазначає, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право в будь-який момент його змінити (зменшити або збільшити).

Позивач зазначає, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010р. та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, складає між ними та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач також зазначає, що при укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач вказує, що Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що, як зазначає Позивач, підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Позивач вважає, що виконав свої зобов'язання за Договором, надавши кредит, а Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором, наданому Позивачем до позовної заяви.

Таким чином, на думку Позивача, Відповідач станом на 03.01.2016р. має заборгованість у розмірі 34127,65грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 8488,51грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 21987,82грн.; заборгованість за пенею та комісією - 1550,00грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00грн.; штраф (процентна частина) - 1601,32 грн.

11 жовтня 2016 року Позивачем надані додаткові письмові пояснення до позовної заяви, у яких Позивач зазначає про видання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» наказу від 20.02.2007р. № PR2007249 про разовий випуск кредиток для тримачів зарплатних карт та початку централізованого випуску для тримачів пенсійних карток. Також, Позивачем надано до матеріалів справи фото Відповідача з картою, виписку по картрахунку, які, на думку Позивача, є підтвердженням, що Відповідачу було видано кредитну картку та відкрито картрахунок, на який встановлений кредитний ліміт. Крім того, Позивач зазначає, що зазначені документи є підтвердженням того, що Відповідач користувався грошима, а отже, отримав кредитну картку НОМЕР_1.

В письмових поясненнях Позивач зазначає, що між Позивачем та Відповідачем була укладена Генеральна угода, згідно якої Відповідач отримав картку НОМЕР_1. Позивач також вказує, що Відповідач виконав умови Генеральної угоди, тобто погасив заборгованість, після чого Відповідач встановив кредитний ліміт на вищевказану карту.

Позивач також зазначає, що з наданої до суду копії анкети-заяви від 21.11.2011р. чітко вбачається, що останній висловив згоду на укладення кредитного договору.

21 вересня 2016 року Представником Відповідача було подано заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості. Відповідач позовні вимоги Позивача не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та незаконними та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки Відповідач заперечує проти факту укладення кредитного договору та отримання кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач стверджує, що кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не укладався, згідно анкети-заяви, наданої Позивачем, Відповідач звернувся до Банку за отриманням послуги з оформлення зарплатної картки та не висловлював жодного бажання щодо отримання іншої картки з встановленням кредитного ліміту. Відповідач зазначає, що зарплатна картка є дебетною та на неї не встановлюється жодного кредитного ліміту.Відповідач також стверджує, що Позивачем та Відповідачем не були погоджені всі істотні умови кредитного договору, які є обов'язковими для визнання договору укладеним. Так, Відповідач зазначає, що Позивачем та Відповідачем не був узгоджений розмір кредитного ліміту, обґрунтовуючи це відсутністю відомостей у графі «Розмір кредитного ліміту» анкети-заяви, наданій Позивачем. Відповідач також зазначає, що Розрахунок заборгованості, складений Позивачем не може свідчити про укладення кредитного договору, оскільки Розрахунок заборгованості складений у довільній формі та не підтверджений фінансовими документами.

05 грудня 2016 року Відповідачем надані додаткові письмові пояснення, у яких Відповідач зазначає, що наказ про разовий масовий випуск кредиток для тримачів зарплатних карток та початку централізованого випуску для власників пенсійних карток № PR-2007-249 від 20.02.2007р. є документом, який стосується внутрішньої політики ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та не може створювати жодних прав та обов'язків для його Клієнтів. Також, Відповідач зазначає, що наказ, виданий 20.02.2007р., стосується разового випуску кредитних карт з травня 2006 року до травня 2008 року для тримачів активних зарплатних карт, строк дії яких закінчується в серпні-вересні 2007 року. Відповідач також стверджує, що предметом Генеральної угоди, укладеної 22.11.2012р., є реструктуризація заборгованості у розмірі 1737,79грн., яка виникла у Відповідача за іншим кредитним договором № SAMDN0350 від 19.02.2008р., за умовами Генеральної угоди ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав Відповідачу строковий кредит у розмірі 1567,79грн. на 6 місяців до 31.05.2013р. Відповідач стверджує, що Генеральна угода не містить жодної умови щодо встановлення кредитного ліміту у розмірі 5000,00грн. на кредитну картку Відповідача та, що в ній також відсутні будь-які посилання на кредитний договір № б/н від 21.11.2011р. В письмових поясненнях Відповідач також зазначає, що номер кредитної картки, зображення якої міститься на фотокартці, відповідає номеру картки, виданої Відповідачу у відповідності до умов Генеральної угоди, а саме: НОМЕР_1. Також Відповідач зазначає, що з фотокартки, наданої Позивачем, неможливо встановити строк дії картки, а також дату здійснення фотознімку. Відповідач також зазначає, що в виписках про рух грошових коштів, наданих Позивачем, міститься інформація про основну карту: НОМЕР_2, проте належність даної картки саме Відповідачу Позивач не підтвердив.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за відсутністю представника банку та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.3, 39).

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, але надали заяву, згідно якої просили у задоволенні позовних вимог банку відмовити з посиланням на письмові заперечення та додаткові пояснення (а.с.124).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянув справу в межах заявлених вимог, перевірив матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується погасити кредит та сплатити відсотки.

Відповідно з розділом 2 «Терміни та поняття» Умов та правил надання банківських послуг (надалі - «Умови та правила») договір про надання банківських послуг - це форма договору, який укладається між Банком та Держателем платіжної картки, і який складається із Заяви, Пам'ятки Клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів.

У відповідності до п. 3.1 Умов та правил для надання послуг Банк відкриває Клієнту Картрахунки, видає Клієнту Картки, їх вид та строк дії визначені у Заяві і в Пам'ятці Клієнта, підписанням яких Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку» Заяви.

Відповідачем було надано анкету-заяву, яка була ним підписана 22 листопада 2011 року, в якій йдеться про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - «анкета-заява»), зі змісту якої випливає, що Відповідач звернувся до Банку за отриманням послуги з оформлення зарплатної картки. У графі, у якій перераховуються послуги, які можуть бути надані Банком, міститься одна відмітка біля поля «Зарплатна картка», графа із зазначенням бажаного розміру кредитного ліміту не заповнена, жодні цифри в ній відсутні. Тобто, Відповідач не висловлював свого бажання щодо надання кредиту, а Банк, відповідно його не надавав.

Крім того, анкета-заява, підписана Відповідачем, не містить відомостей, які б підтверджували факт видачі картки Клієнту, факт отримання ним картки, вид та ідентифікаційні ознаки конкретної картки. В останній графі заяви «відмітки банку», заповненій працівником банку, зазначено лише інформацію щодо перевірки документів і ідентифікації Клієнта.

Що стосується довідки про умови кредитування, копія якої додана до позовної заяви, то остання містить відомості про вид кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна, 55 днів пільгового періоду», не містить дати її видачі та не може підтверджувати факт надання кредиту Відповідачу, оскільки містить виключно довідкову інформацію щодо умов кредитування.

Щодо Наказу про разовий масовий випуск кредиток для тримачів зарплатних карток та початку централізованого випуску для власників пенсійних карток № PR-2007-249 від 20.02.2007р., то судом встановлено, що наказ, виданий 20.02.2007р., стосується разового випуску кредитних карт з травня 2006 року до травня 2008 року для тримачів активних зарплатних карт, строк дії яких закінчується в серпні-вересні 2007 року. Строк дії кредитних карт встановлюється до 2 років (п. 1 наказу). Зі змісту наказу не випливає, що він містить норми, які б породжували виникнення зобов'язань у Клієнтів.

Згідно Генеральної угоди, укладеної 22.11.2012р., судом встановлено, що її предметом є реструктуризація заборгованості у розмірі 1737,79грн., яка виникла у Відповідача за іншим кредитним договором № SAMDN0350 від 19.02.2008р. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав Відповідачу строковий кредит у розмірі 1567,79грн. на 6 місяців до 31.05.2013р.

Суд погоджується з доводами Відповідача, що Генеральна угода стосується реструктуризації заборгованості за іншим кредитним договором № SAMDN0350 від 19.02.2008р., виконання якого підтверджується Позивачем. Суд також погоджується з тим, що Генеральна угода не містить умов щодо встановлення кредитного ліміту у розмірі 5000,00грн. на кредитну картку Відповідача та в ній також відсутні будь-які посилання на кредитний договір № б/н від 21.11.2011р. Також, судом встановлено, що номер кредитної картки, зображення якої міститься на фотокартці, відповідає номеру картки, виданої Відповідачу у відповідності до умов Генеральної угоди, а саме: НОМЕР_1, при цьому строк дії картки, а також дату здійснення фотознімку встановити неможливо.

Щодо виписок по рахунку, наданих Позивачем, судом встановлено, що виписки про рух коштів містять інформація про основну карту: НОМЕР_2, проте доказів належності даної картки саме Відповідачу Позивачем не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає доводи Відповідача обґрунтованими, Відповідач звернувся до Банку за отриманням послуги з оформлення зарплатної картки, при цьому не висловлював жодного бажання чи згоди отримувати іншу картку з встановленням кредитного ліміту. Інформації щодо отримання кредиту та його розміру, який є істотною умовою кредитного договору, анкета-заява не містить. Зарплатна картка є дебетною карткою та дозволяє Клієнту користуватися виключно власними грошовими коштами, жодного кредитного ліміту на неї не встановлюється.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У відповідності до пп. 1.1.1.45 Умов та правил кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - це розмір грошових коштів, наданих Банком клієнту на термін, обумовлений в Договорі, на умовах платності і зворотності.

Розмір кредитного ліміту є істотною умовою кредитного договору, а тому його відсутність в анкеті-заяві, яка є частиною договору про надання банківських послуг, свідчить про те, що кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не укладався.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, оскільки, власне факт підписання Відповідачем анкети-заяви з проханням надати послуги з отримання виключно зарплатної картки не може вважатися доказом отримання Відповідачем кредитної картки та користування Відповідачем кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку і, як наслідок, укладення кредитного договору взагалі.

Позивачем не надано належних доказів зарахування на платіжну карту кредитного ліміту у сумі 8488,51грн., підтвердження збільшення кредитного ліміту, про яке зазначає Позивач у позовній заяві. Документи, надані Позивачем, а саме: Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості, фотознімок Відповідача, стосуються укладення та виконання іншого кредитного договору № SAMDN0350 від 19.02.2008р., який на даний момент виконаний Відповідачем в повному обсязі, що не заперечується Позивачем.

За таких умов, суд вважає дані позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати суд залишає за рахунок Позивача у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 8, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України та на підставі ст.ст. 509, 626, 638, 639, 1054 ЦК України, -

В И РІ Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.11.2011р. у розмірі 34127,65грн. (тридцять чотири тисячі сто двадцять сім гривень шістдесят п'ять копійок) відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва