Єдиний унікальний номер 341/1846/16-ц
Номер провадження 2/341/99/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 грудня 2017 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Ворох З.Д.

з участю осіб, що беруть участь у справі:

позивача ОСОБА_1

в м. Галичі, в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про визнання договору фінансового лізингу припиненим, -

в с т а н о в и в:

31 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» та просить визнати припиненим договір про надання фінансового лізингу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09 квітня 2014 року він підписав заяву про приєднання до публічного договору № IF00A! про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua.

У відповідності до умов заяви лізингоодержувач отримує предмет лізингу на 60 місяців (п. 14.1.2), вносить аванс у розмірі 18 300,00 грн. (п. 14.1.7) та здійснює подальші щомісячні платежі у розмірі 1 340,00 грн. (п. 14.3) у період з 14 по 18 число кожного місяця (п. 14.1.4) на транзитний рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» (п. 14.1.5) з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

Згідно договору ТОВ «Автокредит Плюс» надало йому в фінансовий лізинг транспортний засіб марки «DAF 95», 1999 року випуску, вартістю 60 000,00 грн.

Свої зобовязання по оплаті лізингу він виконав в повному обсязі достроково, сплативши авансовий платіж в розмірі 18 300, 00 грн. та вартість автомобіля в розмірі 60 000, 00 грн. Однак ТОВ «Автокредит Плюс» відмовляється віддати йому підтверджуючі документи про оплату лізингового автомобіля, що унеможливлює оформлення за ним права власності на автомобіль. Просить визнати договір про надання фінансового лізингу № IF00A! від 09.04.2014 р. припиненим у звязку з його виконанням, проведеним належним чином.

Позивач ОСОБА_1І та його представник ОСОБА_2 в судові засідання не зявилися. Позивачем подано до суду заяву в якій позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, не заперечив щодо постановлення заочного рішення, просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 «Автокредит Плюс» в судові засідання представника не направило, хоча належним чином було повідомлене про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без участі представника не подало.

Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 дав свою згоду на приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах визначених Публічним договором про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб сайті компанії, що стверджується заявою про приєднання до публічного договору № IF00A! від 09.04.2014 р.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України зазначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг», договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 16 даного закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Як стверджується матеріалами справи позивач отримав від ОСОБА_3 «Автокредит Плюс» у платне користування автомобіль марки «DAF 95», 1999 року випуску, вартістю 60 000,00 грн.

Додатком № 2 до договору лізингу був врегульований графік оплати та його складові, а саме: відшкодування вартості предмета лізингу; відсотки за користування предметом лізингу (що складає 21% річних); комісія за проведення щомісячного моніторингу предмета лізингу; відшкодування частини вартості страхування предмета лізингу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 належним чином виконав зобовязання встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 вище вказаного кодексу визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Додатки до цього договору згідно п. 14.7 є невід'ємною частиною цього договору: Додаток1 специфікація (пп. 14.7.1) і Додаток 2 (Графік сплати лізингових платежів) (пп. 14.7.2).

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» врегульовано, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно абз. 2 п. 4.8 публічного договору № IF00A! про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua (далі Договір) у випадку дострокового погашення зобовязань за цим Договором, Лізингоодержувач сплачує у повному обсязі комісію за проведення щомісячного моніторингу Предмета лізингу згідно Додатку 2 (графік лізингових платежів) за весь Строк лізингу.

Згідно п. 6.6.5 на дострокове погашення заборгованості шляхом перерахування суми, достатньої для погашення усієї простроченої та поточної заборгованості (черговість погашення якої визначена п. 4.7.), а також вартості предмета лізинга, яка залишилась невиплаченою на дату дострокового погашення заборгованості не може бути менше ніж один рік, починаючи з дати підписання ОСОБА_4 прийому-передачі.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської обасті від 20 січня 2017 року в порядку визначеному ст. 137 ЦПК України витребувано з ТОВ «Автокредит Плюс» виписку про платежі, внесені ОСОБА_1 по договору про надання фінансового лізингу за період з 09.04.2014 р. по 20.12.2016 р., нараховані комісії.

Витребовувана інформація та документи ТОВ «Автокредит Плюс» суду не надані.

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач зобов'язання по оплаті лізингу виконав в повному обсязі достроково, сплативши авансовий платіж в розмірі 18 300, 00 грн., а також погасивши вартість автомобіля в розмірі 60 000, 00 грн.

Доказів, які б спростовували виконання зобовязань ОСОБА_1 за вищевказаним договором № IF00A! про надання фінансового лізингу належним чином відповідачем суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суб'єкти цивільних правовідносин вступають у зобов'язання для того, щоб досягти певної мети. У зв'язку з цим виконання зобов'язання, тобто досягнення мети сторін, є найпоширенішим та основним способом припинення зобов'язання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити повністю, визнати припиненим договір про надання фінансового лізингу № IF00A! від 09 квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Автокредит Плюс» у звязку виконанням зобовязання позивачем, проведеним належним чином.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в розмірі 551, 20 гривень.

На підставі наведеного, ст.ст. 203, 526, 559 ЦК України, ЗУ «Про фінансовий лізинг» та керуючись ст.ст. 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про визнання договору фінансового лізингу припиненим - задоволити.

Визнати припиненим договір про надання фінансового лізингу № IF00A! від 09 квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» у звязку виконанням зобовязання, проведеним належним чином.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:ОСОБА_5