Справа № 496/4553/16-ц
Провадження № 2/496/627/17
У Х В А Л А

10 січня 2017 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Драніков С.М., розглянувши в м. Біляївка заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідачки на її користь борг за договором позики в сумі 70 065,84 грн. та судові витрати.

Додатково позивачка звернулась до суду з заявою в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачці виїжджати за межі України та накладення арешту на майно та грошові кошти відповідачки. Свої вимоги мотивує тим, що у неї виникли підстави вважати, що відповідачка може виїхати за межі України до Республіки Молдова, відповідачка не відповідає на телефонні дзвінки від позивачки, ховається від неї, що в майбутньому може ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Ст. 151 ч.3 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В ч.1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В позовних вимогах, заявлених позивачкою вказано про стягнення боргу в грошовій сумі. Вказане в клопотанні передбачає вжитття заходів способом накладення арешту на майно яке знаходиться у володінні відповідачки проте не є предметом позову, а отже у суду немає підстав для задоволення клопотання в цій частині заяви. Стосовно накладення арешту на грошові кошти відповідачки суду не надано достатньо доказів, ризиків, їх обґрунтувань та наявних підстав для обмеження права розпорядження власними коштами, які знаходяться в її користуванні, так і взагалі наявності вказаних коштів.

Також слід зауважити, що Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзду в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначаються випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюється порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, в накладенні арешту на майно та грошові кошти, які належать відповідачці, слід відмовити, оскільки заявником не надано суду достатніх доказів в обґрунтування заявлених вимог, позивач не вмотивував необхідність їх вжиття, не вказав в чому полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, майно відповідачки не є предметом позовних вимог, суду не надано доказів існування будь-яких грошових вкладів, або майна відповідачки, на яке може бути накладений арешт.

Керуючись ст.ст.151- 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в 5-денний строк з дня проголошення ухвали або отримання її копії до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_3