АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4026/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/2076/К/16 Суддя: Костенко В.В.
Категорія - 48 (ІІ) Доповідач: Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Митрофанової Л.В., Бондар Я.М.,

секретар - Чубіна А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя набутого у шлюбі, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, набутого у шлюбі та одночасно подала заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту на спірне майно - автомобіль марки «Дача Логан», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, з забороною його відчуження та постановкою на штрафмайданчик до вирішення спору з розподілом витрат у зв'язку з його постановкою, посилаючись на намір позивача продати вказаний автомобіль.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2016 року, описку в якому виправлено ухвалою того суду від 31 серпня 2016 року, задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на спірне майно, а саме: автомобіль «DACIA LOGAN MCV» 7-ми містний, кузов № НОМЕР_2, кольору - синій металік, 2007 року випуску д/н НОМЕР_1, правоустнавлюючі документи оформлені на відповідача ОСОБА_2, шляхом накладання арешту з забороною відчужувати його, та постановкою на штрафний майданчик до вирішення судового спору. Оплата за перебування на штрафному майданчику покладена на обох ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, оплату евакуатора для постановки на штрафний майданчик покладено на ОСОБА_1

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вищевказану ухвалу суду. Вказує на те, що подана позивачем заява про забезпечення позову не відповідає положенням ст. 151 ЦПК України щодо обґрунтування необхідності застосування такого виду забезпечення позову як арешт майна. Вважає, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє її мотивування й при її постановленні не враховано судом факту їхньої домовленості щодо продажу спірного авто.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач ОСОБА_1 послалася на те, що ухвала, на її думку, постановлена з дотриманням вимог ЦПК України і підстав для її скасування немає, у зв'язку з чим просила відмовити в задоволенні поданої відповідачем скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем реальної загрози відчуження автомобіля, щодо якого між сторонами існує спір, що свідчить про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та наявності у зв'язку з цим підстав для його забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо накладення арешту на спірне майно, а саме: автомобіль «DACIA LOGAN MCV» 7-ми містний, кузов № НОМЕР_2, кольору - синій металік, 2007 року випуску д/н НОМЕР_1, правоустнавлюючі документи оформлені на відповідача ОСОБА_2, шляхом накладання арешту з забороною відчужувати його, однак не погоджується з висновком суду щодо постановки автомобіля на штрафний майданчик до вирішення судового спору, огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено право суду за заявою осіб, які беруть участь у справі, вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України у взаємозв'язку з положеннями ст. 151 ЦПК України обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у серпні 2016 року звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя й просила поділити між нею та відповідачем наступне майно: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Дача Логан», державний номер НОМЕР_1 (а.с. 3-4).

Одночасно з поданням заяви, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення поданого позову, в якій зазначила причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та вид забезпечення позову - арешт, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, посилаючись на те, що частину спірного майна, а саме - автомобіль, щодо якого виник спір, відповідач має намір продати через мережу інтернет, де й виставлено оголошення про його продаж, у зв'язку з чим, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту останнього може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за поданим нею позовом.

Оскільки подана позивачем ОСОБА_1 заява про забезпечення позову відповідає вимогам ч.2 ст. 151 ЦПК України, доводи апеляційної скарги відповідача про невідповідність зави про забезпечення позову положенням зазначеної норми права є безпідставними та спростовуються змістом самої заяви.

Перелік видів забезпечення позову визначено ч.1 ст. 152 ЦПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п.4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, згідно із п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Розглядаючи подану заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач пред'явленим нею вимогам, дійшов вірного висновку про задоволення поданої заяви ОСОБА_1 в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль, який є предметом спору.

Зазначений висновок судом мотивовано в постановленій ним ухвалі з приводу розгляду зазначеної заяви про забезпечення позову.

У зв'язку з чим, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги відповідача про відсутність мотивування прийнятого судом рішення.

Не можуть бути враховані доводи апелянта про наявність факту домовленості щодо продажу спірного авто, оскільки жодних доказів в підтвердження існування такого факту, відповідачем суду не надано.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при постановленні ухвали та обранні виду забезпечення позову, суд першої інстанції не повною мірою врахував положення п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України та роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року.

Так, суд помилково відніс до виду забезпечення позову постановку автомобіля на штрафний майданчик до вирішення судового спору та стягнення оплати за це, що фактично є способом примусового виконання судового рішення у вигляді арешту й у відповідності до ч.3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення поданої апеляційної скарги та скасування постановленої судом ухвали в частині задоволення вимог ОСОБА_1 за заявою про забезпечення позову стосовно постановки автомобіля на штрафний майданчик до вирішення судового спору та стягнення оплати за це з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні цієї частини вимог.

В іншій частині ухвала суду підлягає залишенню без змін, як постановлена з дотриманням вимог цивільно-процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2016 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 за заявою про забезпечення позову про постановку автомобіля на штрафний майданчик до вирішення судового спору та стягнення оплати за це - скасувати та ухвалити в цій частині нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимог за заявою про забезпечення позову щодо постановку автомобіля мари «DACIA LOGAN MCV» 7-ми містний, кузов № НОМЕР_2, кольору - синій металік, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 на штрафний майданчик до вирішення судового спору та стягнення оплати за це.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Л.В. Митрофанова

Я.М. Бондар