Справа № 346/964/17
Провадження № 17032017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі

головуючого судді Димашка В.П.

секретаря Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до Ліснохлібичинської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла чоловікова сестра -ОСОБА_2, яка була зареєстрована в житловому будинку по АДРЕСА_1

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вулиці АДРЕСА_1

Її спадкоємцем за заповітом є вона - ОСОБА_1, яка вступила в управління спадковим майном, взяла під охорону спадкове майно, обробляє земельну ділянку, сплачує податкові платежі.

У відповідності до законодавства України вона прийняла спадкове майно та з метою оформлення спадщини звернулась до другої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловікової сестри - ОСОБА_2, та видачі свідоцтва на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належав колгоспному двору на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 14.11.1987 р. на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 220 від 14.10.1987 р. державною нотаріальною конторою не може бути видано, оскільки згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників зазначеного вище жилого будинку та їх частки у цьому майні. Враховуючи вищезазначене, нотаріус не має підстави видати свідоцтво про право на спадщину. Крім того її повідомлено, що вона має право звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно згідно чинного законодавства України.

Відповідно до довідки Ліснохлібичинської сільської ради станом на 01.07.1990 року в даному господарстві були зареєстровані і проживали: ОСОБА_2 - голова домогосподарства.

На момент смерті ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала з АДРЕСА_1 одна.

Заповіт від імені померлої ОСОБА_2 у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради посвідчувався за реєстровим № 16 від 25.11.2014 року, який не змінювався і не скасовувався.

Враховуючи те, що після смерті - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. вона прийняла спадкове майно в тому числі і частки майна на колгоспному дворі, а інших членів колгоспного двору та спадкоємців немає то належним відповідачем по справі є саме - Ліснохлібичинська сільська рада на території якої знаходиться спадкове майно.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1269, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11 листопада 1987 року, жилий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, про що складено відповідний актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1

Згідно довідки Ліснохлібичинської сільської ради від 05.12.2016 р. №1647 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 Тип двору - колгоспний. Станом на 01.07.2016 року в спадковому будинку по АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. голова домогосподарства. На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 крім ОСОБА_2 в спадковому будинку не був зареєстрований ніхто. ОСОБА_2 з 1931 року до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 Заповіт від імені померлої ОСОБА_2 у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради посвідчувався 25.11.2014 р. за реєстром №16, який не змінювався і не скасовувався.

Згідно заповіту від 25 листопада 2014 року, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно та належні їй права, які належать їй на момент складання цього заповіту та майно і права, які належатимуть їй в майбутньому заповіла ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 Однак нотаріус повідомив її про те, що неможливо видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вищевказане майно належало колгоспному двору та належить його членам на праві сумісної власності. Нотаріус немає змоги встановити всіх співвласників зазначеного жилого будинку та їх частки у цьому майні та видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений вище житловий будинок.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 20 лютого 2017 року ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2, а саме земельної ділянки площею 0,25 га.в АДРЕСА_1

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована в АДРЕСА_1

Згідно технічного паспорта по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та складається із: житлового будинку - літ. А, стайні - літ. Б, вбиральні - літ. В, криниці - №, огорожі - №1.

Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_2 становить 48000 грн..

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відсутні відомості про реєстрацію речового права на вищевказаний житловий будинок.

На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1

Керуючись ст. ст. 174, 197 ч.2, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Димашок В. П.