АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Цапенко Світлани Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачеві,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві №36160617 від 15.06.2016, зобов'язання ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та вчинити дії щодо зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 та інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2016 у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення скарги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що в постанові державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві неправильно зазначено підставу такого повернення та не зазначено наслідки завершення виконавчого провадження, не вирішено питання щодо зняття арешту, накладеного на все майно боржника.

Справа № 760/13741/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2247/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено, що виконавче провадження закінчено на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для зняття арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду не вбачається.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 383 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.03.2012 постановою головного державного виконавця від 25.01.2013 було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-392/12 виданого 23.11.2012 ВП №36160617 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» борг у сумі 778 074,30 грн. (а. с. 5-6). 25.01.2013 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику відповідно до постанови головного державного виконавця (а. с. 7-8). В процесі здійснення виконавчих дій, 08.08.2016 було реалізовано колісний транспортний засіб КАМАЗ 53229-69361, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 за 250 204, 11 грн. 15.06.2016 головним державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Цапенко С.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачевіна підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно (а. с. 9-10).

ОСОБА_2 зазначив, що державним виконавцем неправильно зазначено підставу для повернення виконавчого документа, оскільки у боржника відсутнє будь-яке майно, на яке може бути звернене стягнення, а тому необхідно було застосовувати п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», та як наслідок зняти арешт з майна боржника.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 звернувся із відповідною скаргою до суду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

Таким чином зазначеною нормою права вказано підставу повернення виконавчого документа стягувану.

Матеріали справи свідчать, що під час здійснення виконавчих дій щодо виконання рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.03.2012 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» борг у сумі 778 074,30 грн., 08.08.2016 було реалізовано колісний транспортний засіб КАМАЗ 53229-69361, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 за 250 204, 11 грн.

Отже, коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам законодавства.

Також колегія судді вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для зняття арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду правильними, оскільки ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» застосовується у разі закінчення виконавчого провадження у випадках, встановлених ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, в судовому засіданні представник заявника підтвердив, що майно на яке може бути звернуто стягнення у боржника відсутнє, таким чином, не встановлено, які права чи свободи відповідно до ст. 383 ЦПК України ОСОБА_2 порушені щодо накладення арешту на все його майно.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,304,312,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк