Справа № 128/278/15-ц Провадження № 22-ц/772/2292/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він- ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Матківської М.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника позивачки ОСОБА_2, її ад-воката ОСОБА_3, представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за по-зовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Вінницької

районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_6 Ва-

сильовича, кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Вінниць-

кому районі Вінницької області про визнання незаконним, скасування

розпорядження голови Вінницької райдержадміністрації, визнання недій-

сним акта про право власності на земельну ділянку, витребування земель-

ної ділянки від добросовісного набувача, зняття її із запису в Поземельній

Книзі Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької об-

ласті,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

23 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулася у Вінницький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_5, Вінницької районної державної адміністрації ( далі - Вінницької РДА ) Вінницької області, ОСОБА_6, кадас-трового реєстратора відділу Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо пред-мету спору, на стороні відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про частково визнання незаконним, скасування розпорядження голови Вінниць-кої райдержадміністрації, визнання недійсним державного акта на право влас-ності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки від добросовісного набувача та зняття її із запису в Поземельній Книзі Управління Держгеокадас-тру у Вінницькому районі Вінницької області. З урахуванням усіх уточнень та змін позовна заява мотивована тим, що на підставі свідоцтва про право на спад-щину за законом, виданого 03 квітня 2009 року державним нотаріусом Вінниць-кої районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9, позивачка успадкувала земельну ділянку № 2 площею 1,36 га в межах згідно з планом, розташовану на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, надану для ведення товарного сільськогосподарсь-кого виробництва, яка на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Вінницько-Ху-тірської сільської ради від 20 лютого 2001 року належала спадкодавиці ОСОБА_10 На замовлення позивачки у 2013 році Вінницькою регіональною філією підприємства «Центр державного земельного кадастру» виготовлена технічна документація до Державного акту на право власності на земельну ді-лянку з кадастровим номером :002:0245, що належить позивачці на праві особистої власності. Рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Вінницькому районі від 01 червня 2016 року № РВ-013 ОСОБА_2 відмовлено у внесенні відомостей до Держав-ного земельного кадастру у звязку з невідповідністю поданих документів ви-могам Закону України «Про державний земельний кадастр», а саме: земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою за кадастровим № :01:007:0150, власницею якої на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 лютого 2012 року є відповідачка ОСОБА_5, про що нотаріусом зроблений відповідний запис у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 999609, виданому на імя ОСОБА_8 «Продавцями» за вказаним договором купівлі-продажу земельної ділянки були ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які 09 листопада 2010 року успадку-вали спірну земельну ділянку в рівних частках по 1/2 кожен після смерті ОСОБА_11, який помер 03 грудня 2009 року в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області. У свою чергу ОСОБА_12 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу зе-мельної ділянки, посвідченого 19 травня 2009 року приватним нотаріусом Він-ницького районного нотаріального округу ОСОБА_13, реєстраційний № 399. «Продавцем», тобто первісним власником вищезгаданої земельної ділянки був відповідач у справі ОСОБА_6, якому земельна ділянка площею 1,9977 га на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінниць-кої області надавалася для ведення особистого селянського господарства, про що був виданий Державний акт на право власності на землю від 10 лютого 2009 року серії ЯЖ № 785826. Позивачка вважає, що розпорядження голови Він-ницької райдержадміністрації Вінницької області від 25 грудня 2008 року № 2678 в частині затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ді-лянки площею 1,9977 га та видачі ОСОБА_6 Державного акту на право влас-ності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства слід визнати незаконним та скасувати, оскільки ним грубо порушені її права як власниці суміжної земельної ділянки на вільне та беззастережне володіння, ко-ристування та розпорядження успадкованою земельною ділянкою, яке гаранто-ване статтями 316, 317, 319, 321, 345 ЦК України. Оскаржуване у зазначеній частині розпорядження голови Вінницької райдержадміністрації видане всупе-реч вимог, викладених у статтях 78, 79, 81, 92, 116, 118 Земельного кодексу України. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 29 липня 2016 року № 283 частина земельної ділянки, власницею якої є ОСОБА_5, на 18,64% перетинається із земельною ділянкою, успадкованою позивачкою. У ре-зультаті співставлення земельних ділянок встановлено, що має місце часткове накладання земельної ділянки ОСОБА_5 площею 1,9977 га, що надана для ве-дення особистого селянського господарства, розташованої на території Вінницько-Ху-тірської сільської ради Вінницького району Вінницької області ( ділянка № 5 ) за межами населеного пункту, на земельну ділянку, що згідно Державного акту від 01 серпня 2002 року серії ВН № 158 належить ОСОБА_2, надану для ведення товарного сільсько-господарського виробництва, площею 1,3602 га, розташовану на території Вінницько-Ху-тірської сільської ради ( ділянка № 2 ). Вказане накладання згідно висновку експерта має конфігурацію, наближену до трикутника з лінійними розмірами 33,91 м, 81,05 м, 108,56 м, 42,58 м, площею 0,2536 га, що становить 18,64% від площі земельної ділянки 1,3602 га. З аналогічних підстав ( порушення норм права при його видачі ) слід визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 10 лютого 2009 року серії ЯЖ № 785826, виданий на імя ОСОБА_6 на підставі того ж розпорядження голови Він-ницької райдержадміністрації від 25 грудня 2008 року № 2676. На момент видачі вказа-ного Державного акту 10 лютого 2009 року вже був виданий та зареєстрований в установ-леному порядку Державний акт на право власності на земельну ділянку матері позивачки ОСОБА_14 Площа земельної ділянки, власником якої був ОСОБА_6, накладалася на площу земельної ділянки, власницею якої була ОСОБА_14, та яку позивачка успадкувала після смерті матері. Усі наступні правочини, що були вчинені на підставі оспорюваного Державного акту, виданого на імя ОСОБА_6, а саме: договір купівлі-продажу земельної ділянки, вчинений 19 травня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_12, видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 листопада 2010 року на імя ОСОБА_7 та ОСОБА_8, договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, укладений 21 лютого 2012 року між ОСОБА_7, ОСОБА_15 з однієї сторони і ОСОБА_5 з другої, у звязку з чим у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 19 травня 2011 року серії ЯЛ № 999609, виданому на імя ОСОБА_8, зроблений відповідний запис про перехід права власності до ОСОБА_5 у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду Украї-ни від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» позивачка не може вимагати визнання недійсними, оскільки не є стороною вказаних правочинів. ОСОБА_2 вважає себе власницею земельної ділянки, успадкованої нею після смерті своєї матері ОСОБА_14 Частина цієї земельної ділянки вибула з її володіння, а в свій час з володіння ОСОБА_10, якій не було про це відомо, не з її волі, тому у відповідності до частини пер-шої статті 388 ЦК України позивачка просила суд витребувати частину спірної земельної ділянки у останньої її власниці, тобто у ОСОБА_5 При цьому відповідачі не погоджуються внести зміни до Поземельної книги в частині накладання земель-них ділянок, не бажають повторно виготовити технічну документацію щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі з урахуванням допущених поми-лок при первісному виготовленні технічної документації. За наведених обста-вин ОСОБА_16 просила суд визнати незаконним, скасувати розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 25 грудня 2008 року № 2678 в частині затвердження проекту землеустрою з відве-дення земельної ділянки площею 1,9977 га та видачі Державного акту на право власності на землю на імя ОСОБА_6, наданої для ведення особистого се-лянського господарства; визнати недійсним виданий ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови Вінницької райдержадміністрації від 25 грудня 2008 ро-ку № 2678 Державний акт на право власності на земельну ділянку від 10 люто-го 2009 року серії ЯЖ № 785826, площею 1,9977 га, розташовану на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, надану для ведення особистого селянського господарства; витребувати у ОСОБА_17 земельну ділянку площею 0,2531 га із загальної площі земельної ділян-ки 1,9977 га, розташованої на території Вінницько-Хутірської сільської ради, кадастровий номер якої :01:007:0150, наданої для ведення особисто-го селянського господарства, належної їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 лютого 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_13, реєс-траційний номер 144, укладеного з ОСОБА_7 та ОСОБА_8; внести відповідні зміни в Поземельну Книгу Управління Держгеокадас-тру у Вінницькому районі щодо реєстрації вказаної спірної земельної ділянки; стягнути з відповідачів понесені судові витрати ( т. 1, а. с. 1-3, 151-154, т. 2, а. с. 71-77, 103-106, 154, 156-172 ).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року ( т. 1, а. с. 227 ) на задоволення клопотання представника позивачки адвоката ОСОБА_18 до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів залу-чена Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької обла-сті.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволений. Визнане незаконним та скасоване розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації від 25 гру-дня 2008 року № 2678 в частині затвердження проекту землеустрою щодо від-ведення земельної ділянки площею 1,9977 га та видачі Державного акту на пра-во власності на землю на імя ОСОБА_6, наданої для ведення особистого се-лянського господарства. Визнаний недійсним Державний акт на право власно-сті на земельну ділянку від 10 лютого 2009 року серії ЯЖ № 785826, виданий ОСОБА_6 на підставі вказаного розпорядження. Витребувано у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,2531 га із загальної площі земельної ділянки 1,9977 га, розташованої на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :01:007:0150, наданої для ведення особистого селянського господарства, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 лютого 2012 року приватним нота-ріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_13, реєстра-ційний номер 144, укладеного з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та згідно висновку судової земельно - технічної експертизи від 29 липня 2016 року № 283 має конфігурацію, наближену до трикутника з лінійними розмірами 33,91 м, 81,05 м, 108,56 м, 42, 58 м, і становить 18,64% від площі земельної ділянки 1,3802 га. Вирішено внести відповідні зміни в Поземельну Книгу Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області щодо реєстрації вказаної вище земельної ділянки. Висновок судової земельно - технічної експертизи від 29 липня 2016 року № 283 є невідємною частиною даного рішення суду. Стяг-нуто з ОСОБА_5, Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_6, кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області у рівних частках з кожного на користь держави судовий збір в сумі 2560,00 гривень, на користь ОСОБА_2 - судові витрати з оплати про-веденої судової земельно - технічної експертизи в сумі 2900,00 гривень (т. 2, а. с. 220-228).

Додатковим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_5, Вінницької районної державної адміністра-ції, ОСОБА_6, кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Вінниць-кому районі Вінницької області у рівних частках з кожного на користь держави судовий збір в сумі 2840,94 гривень, тобто по 710,24 гривень з кожного ( т. 3, а. с. 12-13 ).

Не погоджуючись з ухваленим 19 липня 2017 року рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_5 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у за-доволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі. Апелянтка вважає оскаржу-ване рішення незаконним, необгрунтованим, ухваленим за неповного встанов-лення обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріаль-ного і процесуального права ( т. 2, а. с. 241-243 ).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представ-ника позивачки ОСОБА_3, думку з приводу спору представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевірив-ши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах до-водів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими до-казами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне зясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основополож-них свобод, яка відповідно до норм частини першої статті 9 Конституції Украї-ни ратифікована Законом від 07 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого прото-колу та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 Конвенції» і є частиною національного зако-нодавства Укравїни, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за зако-ном, виданого 03 квітня 2009 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотконтори ОСОБА_9, позивачка успадкувала земельну ді-лянку № 2 площею 1,36 га в межах згідно з планом, розташовану на території Вінницько-Хутірської сільради Вінницького району Вінницької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі рі-шення 16 сесії 3 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 20 лютого 2001 року належала її матері, спадко-давиці ОСОБА_14 ( т. 1, а. с. 7 - 8 ). На замовлення ОСОБА_2 у 2013 році Вінницькою регіональною філією підприємства «Центр державного зе-мельного кадастру» виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) з кадастровим номером :01:002:0245, яка належала спадкодавиці ОСОБА_19, а з 2009 року на праві приватної власності в порядку спадку-вання належить позивачці у справі ( т. 1, а. с. 232-237 ).

Рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держземаген-ства у Вінницькому районі від 01 червня 2016 року № РВ-013 ОСОБА_20 відмовлено у задоволенні її заяви від 11 червня 2013 року про внесен-ня відомостей ( змін до них ) до Державного земельного кадастру у звязку з не-відповідністю поданих документів вимогам Закону України «Про державний земельний кадастр», а саме: належна їй земельна ділянка перетинається із зе-мельною ділянкою :01:007:0150, власницею якої на підставі догово-ру купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 21 лютого 2012 року, реєс-траційний № 144, приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_13, є ОСОБА_5 У звязку з придбанням ОСОБА_5 зе-мельної ділянки у Державному акті на право власності на дану земельну ділянку від 19 травня 2011 року серії ЯЛ № 999609, виданому на імя ОСОБА_8, зроблений запис про перехід права власності на неї до ОСОБА_5 «Продавцями» за вказаним договором купівлі-продажу земельної ділянки були ОСОБА_7 та ОСОБА_15, які 09 листопада 2010 року успадкували спірну земельну ді-лянку у рівних частках, по 1/2 частці кожний, після смерті ОСОБА_12, який помер 03 грудня 2009 року в с. Агрономічне, Вінницького району Вінницької області. У свою чергу ОСОБА_12 набув право власності на дану земельну ділянку на підставі договору її купівлі-продажу, який був посвід-чений 19 травня 2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_13, реєстрацій-ний номер 399. «Продавцем», тобто, первісним власником вищезгаданої зе-мельної ділянки був відповідач по справі ОСОБА_6, якому земельна ділянка площею 1,9977 га, що знаходиться на території Вінницько-Хутірської сільської ради, надавалася для ведення особистого селянського господарства і належала на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 10 лютого 2009 року серії ЯЖ № 785826 ( т. 1, а. с. 9-15, 56-59, 105-124 ).

У 2013 році Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» була виго-товлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення ( відновлен-ня ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ), відповідно до якої земель-на ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на-лежить ОСОБА_2, має площу 1,3602 га, знаходиться в межах: А-Б - землі Вінницько-Хутірської сільської ради - 74,26 м, 105,04 м, 96,46 м; Б-В - землі спільної сумісної власності - 7,61 м; В-Г - землі, надані ОСОБА_21, 265,06 м; Г-А - землі, надані ОСОБА_22, 73,54 м. На Додатку 1 зображена схема земель-ної ділянки позивачки площею 1,3602 га, розташованої на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, діл. № 2, за межами населеного пункту, відповідно до кадастрового плану земельної ділян-ки, виготовленого ДП «Центр ДЗК» та Державного акта від 01 серпня 2002 року серії ВН № 158.

Відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 19 травня 2011 року серії ЯЛ № 999609 ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 листопада 2010 ро-ку належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господар-ства площею 1,9977 га на території Вінницько-Хутірської сільської ради Він-ницького району Вінницької області, діл. № 5 ( за межами населеного пункту ). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 лютого 2012 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_5 купила на-лежну продавцям земельну ділянку з кадастровии номером 520681000:01:007:0150. На Додатку 2 зображена схема цієї земельної ділянки площею 1,9977 га, розташованої на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Відповідно до висновку від 29 липня 2016 року № 283 за результатами проведення су-дової земельно-технічної експертизи у результаті співставлення встановлено, що має місце накладання частини земельної ділянки ОСОБА_5 площею 1,9977 га. на земель-ну ділянку ОСОБА_2 площею 1,3602 га. Це накладання має конфігурацію, наближену до трикутника з лінійними розмірами 33,91 м, 81,05 м, 108,56 м, 42,58 м та площу 0,2536га, що становить 18,64% від площі земельної ділянки по-зивачки 1,3602 га. Місце розташування накладання земельних ділянок відображено на Додатку 3 до експертного висновку рожевим кольором.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, посилаючись на статті 116, 118, 122, 125, 128, 140, 152, 153, 155 Земельного кодексу України, статті 203, 215, 388 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації від 25 грудня 2008 року № 2676 в оспорюва-ній ОСОБА_2 частині видане всупереч чинного законодавства, що регулює виниклі між сторонами у справі правовідносини, порушує її права як власниці земельної ділянки, тому воно в цій частині є незаконним та підлягає скасуванню. Як наслідок, через по-рушення норм права при видачі на підставі незаконного розпорядження голови райдерж-адміністрації слід визнати недійсним також Державний акт на право власності на земельну ділянку від 10 лютого 2009 року серії ЯЖ № 785826, виданий на імя ОСОБА_6 Оскіль-ки позивачка є власницею земельної ділянки, успадкованої нею після смерті своєї матері, яка у певній частині вибула з її володіння, а в свій час і з володіння матері ОСОБА_14, не з їхньої волі, то вказану частину земельну ділянку слід витребувати в останньої її власниці - відповідачки ОСОБА_5 Відтак відповідно до пункту 60 Постано-ви Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвер-дження Порядку ведення Державного земельного кадастру» відповідний запис у Поземельній книзі повинен бути скасований Державним кадастровим реєстра-тором на підставі цього рішення суду.

З висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваному рішенні від 19 липня 2017 року, необхідно погодитися, оскільки він є вірним, обєктив-ним, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного зе-мельного та цивільного законодавства, врешті - справедливим.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише за-конодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одна із загальнолюдських вимірів права. Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне підкреслити, що ця пози-ція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апелянтка зазначає, що з нада-ного суду ОСОБА_2 Державного акту на право приватної власності на зем-лю вбачається, що він виданий 01 серпня 2002 року на імя ОСОБА_14, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 158. Однак судом першої інстанції не взято до уваги, що 25 трав-ня 2001 року рішенням 17 сесії 3 скликання Вінницько-Хутірської сільської ра-ди Вінницького району спірну земельну ділянку як землю запасу сільської ради передано в оренду ТОВ «Багатогалузева фірма «Україна Центр». Згідно дого-вору оренди від 13 червня 2001 року, укладеного між сільською радою та ТОВ «Багатогалузева фірма «Україна Центр», орендодавець стверджував про відсут-ність прав третіх осіб на земельну ділянку, що свідчить про відсутність прав ОСОБА_14 на спірну земельну ділянку станом на 25 травня 2001 року. На підставі додаткової угоди 18 грудня 2008 року дію вказаного договору орен-ди зупинено. Лише 25 грудня 2008 року в межах своїх повноважень головою Вінницької райдержадміністрації видане розпорядження про передачу ОСОБА_6 вільної земельної ділянки площею 1,9977 га із земель запасу для ведення особистого селянського господарства. Викладене спростовує твердження пози-вачки про постійне користування її матірю та нею спірною земельною ділян-кою, здаючи її в оренду та не надаючи при цьому жодних доказів. Будучи до-бросовісним набувачем земельної ділянки, ОСОБА_6 не мав жодних обме-жень розпоряджатися нею, зокрема відчужити її. Оскаржуване розпорядження голови Вінницької райдержадміністрації видане в межах компетенції субєкта владних повноважень, відповідає Закону України «Про порядок виділення в на-турі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )». Окрім того, позивачка просила визнати незаконним розпорядження голови рай-держадміністрації від 25 грудня 2009 року № 2678 у повному обсязі в той час, як спір має місце лише щодо частини земельної ділянки площею 0,2536 га, що можливо усунути шляхом зміни конфігурації земельної ділянки самої ОСОБА_2 На думку апелянтки, вимога позивачки щодо витребування у неї всієї зе-мельної ділянки площею 1,9977 га є необґрунтованою через наявність спору ли-ше щодо частини земельної ділянки площею 0,2536 га. Також ОСОБА_5 за-значає, що скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого вида-ний Державний акт на право власності на земельну ділянку, не може бути під-ставою припинення права власності. ОСОБА_8, ОСОБА_7 мали повне право відчужити спірну земельну ділянку, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 лютого 2012 року підтвер-джує, що правочин, за яким вона ( ОСОБА_5 ) набула у власність земельну ділянку, відповідає усім ознакам його дійсності.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рі-шенні. З огляду на юридичну визначеність у цивільних правовідносинах, що мають місце у даній справі, апелянтка формально підходить до даної ситуації, спрощено використовує, відходить від принципу змагальності судового прова-дження.

На виконання власних повноважень суд, у разі необхідності, повинен забез-печити потерпілій стороні справедливу сатисфакцію, захистити законне її спо-дівання, що у цій справі полягає у визнанні незаконним, скасуванні в оспорюва-ній частині розпорядження державного посадовця, яким порушені законні пра-ва позивачки, визнанні, як наслідок, недійсним Державного акта про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі незаконного розпоряджен-ня голови райдержадміністрації, у витребуванні протиправно набутої частини земельної ділянки і поверненні її законному власнику - позивачці у справі з вне-сенням відповідних змін у відповідний реєстраційний документ.

Враховуючи та виконуючи вимоги статей 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підста-ву своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апелянтка не звернула увагу, що ОСОБА_2 частково вносила коректи-ви у свої вимоги, просила визнати незаконним і скасувати рішення голови рай-держадміністрації лише в частині щодо земельної ділянки, виділеної ОСОБА_6, у відповідачки ОСОБА_5 - витребувати визначену експертним шляхом частину земельної ділянки площею 0,2531 га, яка накладається на належну їй на праві власності земельну ділянку. Надання земельної ділянки в оренду ТОВ «Багатогалузева фірма «Україна Центр» не виключає права власності будь-яких осіб на нерухоме орендне майно. Натомість передача такого майна у власність іншій особі без припинення попереднього законного права є нічим іншим як грубим порушенням норм права власності, що підлягає безумовному захистові, відновленню, зокрема, судом.

З огляду на чинні вимоги закону, що конкретно і цілісно викладені в судово-му рішенні від 19 липня 2017 року, повно та обєктивно встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, пра-вильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, застосувавши до спірних правовідносин норми закону, які підлягали до застосування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задо-волення позову як цілком доведеного.

Інших протилежних, допустимих і належних доказів на спростування, дове-дення неспроможності заявлених ОСОБА_2 в суд вимог, відповідачка не надала, тому колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задово-лення апеляційної скарги.

Статтею 303 ЦПК України встановлені межі розгляду справи апеляційним судом, який перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстан-ції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої ін-станції.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: