У Х В А Л А

12 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2017 року, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 9 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Дворецька Олена Миколаївна, Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтва про право власності та договору дарування,

в с т а н о в и л а :

Заводський районний суд м. Миколаєва рішенням від 15 листопада

2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Апеляційний суд Миколаївської області 9 лютого 2017 року скасував рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2016 року та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково та визнав недійсними: свідоцтво про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, видане 28 жовтня 2011 року на ім'я ОСОБА_7 державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Фоменко С.П., зареєстрований в реєстрі № 1-714, спадкова справа № 762/2010; свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 28 жовтня 2011 року на ім'я ОСОБА_7, державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Фоменко С.П., спадкова справа № 762/2010, визнавши, що частка права на спадщину за законом ОСОБА_7 на вказану квартиру становила Ѕ частину; визнав частково недійсним договір дарування частки у праві власності на квартиру від 25 листопада 2011 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М. та зареєстрований у реєстрі за № 2896, в частині дарування ј вказаної квартири; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовив; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 4 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилив, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 9 лютого 2017 року залишив без змін.

1 грудня 2017 року до Верховного Суду України звернулася

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвалених у справі рішень з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 203, 215, 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод <https://www.google.com.ua/url?sa=t&rct=j&q=&esrc=s&source=web&cd=1&cad=rja&uact=8&ved=0ahUKEwiUkMXMroTYAhXOZpoKHWlkA98QFggnMAA&url=http%3A%2F%2Fzakon.rada.gov.ua%2Fgo%2F995_004&usg=AOvVaw2LodLUfcp2BngZm0JWxrrz>, а також з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності, або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статей 10, 11, 303 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України).

Обґрунтовуючи свої доводи, заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня та 28 вересня 2016 року, 11, 13 та 20 вересня, 18 жовтня, 1 листопада 2017 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявниця, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, установивши, що спірне нерухоме майно було придбано за особисті кошті ОСОБА_9 і не є спільним сумісним майном подружжя, було успадковане спадкоємцями першої черги за законом у рівних частках, тому на підставі статей 215, 216 ЦК України дійшов висновку про недійсність свідоцтва про право власності частини спірної квартири, свідоцтва про право на спадщину та частково недійсним договору дарування ј спірної квартири.

Надані для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних постановлені у справі про визнання частково недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на права власності на земельну ділянку (1 листопада 2017 року) або в справі про визнання недійсним та скасування державного акта (11 вересня 2017 року), тобто в справах з іншими предметами спору, підставами позову, змістом позовних вимог та іншим матеріально-правововим регулюванням спірних правовідносин.

У інших наданих для порівняння ухвалах Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій, яким визнано договір купівлі-продажу недійсним, оскільки, право власності на спірну квартиру було набуте відповідачем на підставі судового рішення, яке у подальшому було скасоване, а також яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині витребування майна, оскільки позивач як спадкоємець за законом має право лише на відповідну частину спадкового майна (25 травня 2016 року);

- залишив у силі рішення суду першої інстанції, яким на підставі частини третьої статті 1268 та статей 1297, 1299 ЦК України визнано право власності по 1/6 частин на спадкове майно за кожним із спадкоємців за законом, оскільки вони прийняли спадщину подавши у встановлений строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини або проживали зі спадкодавцем до відкриття спадщини (13 вересня 2017 року);

- залишив без змін рішення суду апеляційної інстанції, яким визнано недійсними свідоцтво про право на спадщину та договір дарування, оскільки суд установив, що спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини і фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном, а також на час видачі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості цього об'єкта фактично не існувало (28 вересня 2016 року);

- залишив без змін рішення суду апеляційної інстанції, яким визнано договір купівлі-продажу недійсним та спадщину відумерлою, оскільки спірний договір було укладено на підставі довіреності, представництво інтересів за якою припинилося у зв'язку зі смертю особи, яка її видала (18 жовтня 2017 року).

Таким чином, у судових рішеннях, наданих для порівняння, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справ.

У інших наданих для порівняння ухвалах Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував:

- рішення судів попередніх інстанцій на правив справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування реєстрації прав власності на квартиру, суди попередніх інстанцій не врахували, зокрема той факт, що перед укладанням спірного договору було розірвано договір довічного утримання, внаслідок чого право власності на спірну квартиру припинилося (13 вересня 2017 року);

- рішення суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки суд помилково вважав, що до справи не залучено відповідний орган, який має право розпоряджатись комунальним житловим фондом (20 вересня 2017 року).

Доводи, які наведені в заяві про порушення норм процесуального права, не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень відповідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Порівняння зазначених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Дворецька Олена Миколаївна, Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтва про право власності та договору дарування за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2017 року, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 9 лютого 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко