Справа № 758/1692/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року суддя Подільського районного суду м.Києва Супрун Г. Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати з ГО «Центр психосоціальної реабілітації хімічно залежної молоді «Крок за кроком», ОСОБА_2 та ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржників заборгованість по заробітній платі в сумі 126751,90 грн.

Відповідно до частини першої та другої статті 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

За приписами пункту першого частини першої статті 96 цього Кодексу судовий наказ може бути виданий у разі коли заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати.

Якщо із заяви і поданих документів убачається спір про право суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень викладених у п.п. 9, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (108/95-ВР) «Про оплату праці», Закону України від 19 жовтня 2009 р. № 2050-ІІІ (2050-14) «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник просить стягнути з боржників заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 126751,90 грн., тоді як, із доданих до заяви документів (довідка про середню заробітну плату №2 від 10.07.2016 р.) вбачається, що у період з грудня 2015 р. по травень 2016 р. нараховано заробітну плату в сумі 51331,50 грн., тобто ці обставини щодо розміру заборгованості потребують з»ясування в судовому засіданні, отже заявлений спір про право, який вирішується в позовному провадженні.

Таким чином, вважаю, що має місце спір про право.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Тому вважаю за необхідне відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ГО «Центр психосоціальної реабілітації хімічно залежної молоді «Крок за кроком», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі.

За змістом ч. 2 ст. 101 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати з ГО «Центр психосоціальної реабілітації хімічно залежної молоді «Крок за кроком», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяГ. Б. Супрун