Справа № 0603/2-1346/11
Провадження № 4-с/0274/2/17
УХВАЛА

06.01.2017 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Соломянюк Л.О.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Житомирській області ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

У поданій скарзі ОСОБА_1 просить скасувати висновок про ринкову вартість арештованого майна частини нежитлової будівлі казарми та приміщення підвалу, розташованих за адресою: м. Бердичів, вул.. Короленка, 39 а, складений субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3 17.10.2016, скасувати рішення державного виконавця щодо визначення початкової ціни продажу вказаного нерухомого майна.

Окрім цього, посилаючись на положення статей 34 та 57 Закону України «Про виконавче провадження», з метою уникнення порушення його прав, у скарзі заявник просить зупинити реалізацію арештованого майна - казарми та приміщення підвалу, розташованих за адресою: м. Бердичів, вул. Короленка, 39 а, до набрання законної сили судовим рішенням за результатом розгляду цієї скарги.

Дослідивши скаргу, суд відмовляє у задоволенні цього клопотання з таких підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з абзацом 2 частини 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Пунктом третім частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обовязок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Можливість зупинення судом продажу арештованого майна передбачено пунктом 5 частини 1 статті 152 ЦПК України - якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Крім того, пунктом 6 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником.

Між тим, у даному випадку заявником виконавчий документ не оскаржується, вимоги про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту не заявлялися.

Оскільки нормами процесуального законодавства зокрема, розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не передбачено можливості зупинення судом дії рішення державного виконавця, а згідно статті 57 ЗУ „Про виконавче провадження суд вправі зупинити передачу майна на реалізацію, а не зупинити саму реалізацію арештованого майна, з матеріалів скарги вбачається, що майно на реалізацію передано ще 16 листопада 2016 року, суд вважає, що підстави для зупинення реалізації арештованого майна відсутні.

Керуючись статтями 208-210 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення реалізації арештованого майна - казарми та приміщення підвалу, розташованих за адресою: м. Бердичів, вул.. Короленка, 39 а відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя -