Провадження № 2/521/737/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«06» березня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання будівництва самочинним та зобовязання знести обєкт самочинного будівництва,-

в с т а н о в и в:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання будівництва самочинним та зобовязання знести обєкт самочинного будівництва,посилаючись на обставини та підстави викладені в позові, просила суд, визнати будівництво, що здійснюється за адресою : м.Одеса, вул..Щорса,67, самочинним будівництвом та зобовязати відповідача ОСОБА_2 знести самочинно збудоване нерухоме майно за адресою : м.Одеса, вул..Щорса,67.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі просив його задовольнити, посилаючись на обставини та підстави викладені в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав просив суд відмовити у його задоволені, надав пояснення у відповідності до письмових заперечнь.

Представники третіх осіб Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області у судове засідання не зявились належним чином повідомлялись причини не явки суду не повідомили.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, а вимоги позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодінню № 69 по вул. Щорса, в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради 30.03.2009 p., зареєстрованим КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 08.04.2009 p.. та земельна ділянка за вказаною адресою, площею 3.34 кв. м., на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.07.2007 р.

Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить індивідуальний житловий будинок в м. Одеса по вул. Щорса, 67 та земельна ділянка 67 кадастровий номер :0005 від 20.04.2016, згідно договору купівлі-продажу №90 та №93, що посвідчені 30.01.2015 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу.

Як вбачається, з заяви ОСОБА_1 засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу остання надала згоду ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на реконструкцію зі зміною геометричних розмірів фундаментів індивідуального житлового будинку за адресою: місто Одеса, вулиця Щорса, будинок 67, окрім того ОСОБА_1 ознайомлена зі змістом містобудівного розрахунку № 001-07-14 ЕП, претензій та заперечень щодо нього не має.

08.08.2015 року ОСОБА_2 розпочав реконструкцію житлового будинку з розширенням за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 67 на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 23.07.2015 р. №ОД19

09.02.2016 року Відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано декларацію № ОД 35 про готовність до експлуатації об'єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач та її представник посилаючись на те що ОСОБА_2 збудував перший поверх безпосередньо на межі пішохідної доріжки по вул. Щорса без відступу вглиб земельної ділянки, та впритул до його паркану на межі земельних ділянок, та на першому поверсі взагалі відсутні віконні прорізи (зокрема, вікна є в наявності), що є непритаманним для жилих будинків.

Відповідно до наказу Держбуду України від 24.03.1992 року №37 затверджені державні будівельні норми для житлових будинків, де в п.2.7 вказано, що житлові будинки мають бути розміщені з відступом від червоної лінії магістральних шляхів та селищних вулиць - не менше 6 м, житлових вулиць - не менше 3 м.

Про те в примітці говориться, що при реконструкції населених пунктів допускається зменшувати відступ або зводити житлові будинки на червоній лінії, зважаючи на сформовану містобудівну ситуацію.

Таким чином, доводи позивача про те, що ОСОБА_2 збудував перший поверх безпосередньо на межі пішохідної доріжки по вул. Щорса без відступу вглиб земельної ділянки, та впритул до його паркану на межі земельних ділянок, та на першому поверсі взагалі відсутні віконні прорізи (зокрема, вікна є в наявності), що є непритаманним для жилих будинків не підтвердженні та не порушують будівельні норми.

Як вбачається з постанови Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2016 у справі № 815/2074/16, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання бездіяльність Департаменту ДАБІ в Одеській області щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт за адресою: м.Одеса, вул..Щорса,67 протиправною, скасувати реєстрацію декларації від 09.02.2016 року за №ОД 35 про готовність обєкта до експлуатації на Реконструкцію житлового будинку з розширенням, за адресою: м.Одеса, вул..Щорса,67, зобовязати Департамент ДАБІ в Одеській області видати відповідний наказ (розпорядчий акт) щодо скасування реєстрації декларації від 09.02.2016 року за №ОД 35 про готовність обєкта до експлуатації на Реконструкцію житлового будинку з розширенням, за адресою: м.Одеса, вул..Щорса,67 та виключити запис про реєстрацію декларації з реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відмовлено повністю, оскільки під час офіційного зясування обставин справи судом не встановлено протиправності оскаржуваних актів субєктів владних повноважень чи перевищення компетенції цих органів при їх прийнятті, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог про їх визнання протиправними та скасування, зобовязання відповідача виключити запис про реєстрацію декларації з реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відмовлено на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 року, вище зазначена постанова залишено без змін, та набрала чинності.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається яз матеріалів справи,судом не одноразово на прохання позивача призначалася судова будівельна технічна експертиза, проте у звязку з не виконанням клопотання про надання додаткових матеріалів, проведення оплати вартості експертизи та надання доступу до обєкта дослідження, справ у неодноразово поверталася до суду без виконання експертизи.

Так, вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що позивачка жодних документів, які підтверджували б порушення будь-яких її прав відповідачем суду не надала, , враховуючи диспозитивність процесу, і справа розглядається за наявними у ній документами.

Більш того, щодо вимог позивача про зобовязання ОСОБА_2 за власний рахунок знести обєкт самочинного будівництва, розташований за адресою м.Одеса, вул..Щорса,67,слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 376 ч.ч.1,2,7 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тобто, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Як вбачається з матеріалів справи, цільове призначення земельної ділянки за адресо. м. Одеса, вул. » Щорса, 67 зазначається: для будівництва і обслуговування житлового будиш, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)..

Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»,відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права(стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті376 та стаття 391 ЦК).

Таким чином, суд вважає що позивач наділений таким правом лише у випадку, коли доведе наявність порушеного права.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відшкодування не підлягають.

Керуючись ст. ст. 355, 358, 364, 373, 367, 386 ЦК України, ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання будівництва самочинним та зобовязання знести обєкт самочинного будівництва залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

06.03.17