Справа № 127/7007/17 Провадження № 22-ц/772/2748/2017Головуючий в суді першої інстанції Гуменюк К. П.
Категорія 2Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та її представника адвоката Павлюка С.М., представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом та ставив вимогу: витребувати у ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 підіймач двоступеневий (нижньої синхронізації) GL - 4.0 ВС, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та передати його йому. Позовні вимоги мотивовано тим, що в 2008 році між його батьком ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було досягнуто усної домовленості з приводу побудови станції технічного обслуговування на земельній ділянці, що належала ОСОБА_12 - бабусі ОСОБА_11 31 серпня 2010 року для укомплектування СТО устаткуванням, позивач придбав у ФОП ОСОБА_13 підіймач двоступеневий GL - 4.0 ВС, що підтверджується актом приймання-передачі, рахунком фактурою та видатковою накладною. Наприкінці 2010 року цей підіймач був встановлений в приміщені СТО за адресою АДРЕСА_1. В березні 2014 року ОСОБА_11 помер, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_12, після їх смерті спадщину прийняли ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_9. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_14, після смерті якої спадщину прийняла ОСОБА_8 Таким чином, придбаний ним підіймач двоступеневий перебуває у відповідачів і він просить витребувати його, адже останні відмовляються повернути майно в добровільному порядку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування фактичних обставин справи, ненадання належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, просить скасувати прийняте рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на підтвердження обставин належності підіймача ним було надано суду документи, зокрема, акт приймання-передачі, рахунок фактура, видаткова накладна та копія оригіналу технічної документації на підіймач. Разом з тим, судом не дав правову оцінку доказам по справі у їх сукупності, акцентував увагу тільки на окремих документах, в яких платником зазначений ОСОБА_15, що здійснював перевезення придбаного підіймача, він його отримав та доставив за адресою:АДРЕСА_1, ця обставина була підтверджена свідком ОСОБА_15. Посилання суду на те, що попередньо з аналогічним позовом звертався його батько ОСОБА_10 (справа № 127/21439/16-ц), та стверджував що підіймач GL - 4.0 ВС, який встановлений за адресою АДРЕСА_1, був придбаний саме ним та в підтвердження чого надав копію товарного чека від 23.08.2010 року, - не відповідає дійсності, оскільки батько звертався стосовно електрогідравлічного підіймача GL - 4.0 ВС вартістю 24 000 грн, в той час як предметом даної справи є підіймач двоступеневий GL - 4.0 ВС, вартістю 19 176 грн, тобто предмети позовів зовсім різні, а тому висновок суду про суперечність показів свідка ОСОБА_15 іншим доказам по справі, - є невірним.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 ОСОБА_5 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, законний представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та її представник адвокат Павлюк С.М. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, зазначили що підіймач, який знаходиться в гаражі будинковолодіння АДРЕСА_1 був куплений ОСОБА_3 та її покійним чоловіком ОСОБА_11, про що нею суду було надано відповідні докази, позивач же не довів ні факт придбання підіймача, ні те що належний йому підіймач знаходиться за вищезгаданою адресою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з'явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши докази, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належність спірного майна саме йому, що могло б слугувати підставою для витребування такого майна у відповідачів на підставі ст. 387 ЦК України, а тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на встановлених обставинах справи, постановлений з вірним застосуванням норм матеріального права.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- Відповідно до свідоцтва про смерть від 14 листопада 2014 року серія НОМЕР_1, ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 146).

- З матеріалів спадкової справи № 866/14 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини до Першої Вінницької державної нотаріальної контори звернулись донька померлої ОСОБА_14, онука померлої ОСОБА_7, онук ОСОБА_9 та ОСОБА_3 від імені свого малолітнього сина ОСОБА_2, який є правнуком померлої (а. с. 128, 131, 133).

- З матеріалів спадкової справи № 387/2016 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14, слідує, що із заявами про прийняття спадщини до Першої Вінницької державної нотаріальної контори звернулась донька померлої ОСОБА_8 (а. с. 113).

- Зазначеним особам державним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,1 га та 0,0461 га., що знаходяться за тією ж адресою.

Отже, власниками будинковолодіння та земельних ділянок, де за твердженням позивача перебуває належне йому на праві власності майно, є ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_2.

В підтвердження обставини належності спірного майна на праві власності ОСОБА_6 надав наступні документи:

- копію рахунка фактури від 31 серпня 2010 року № ФОП-000170, відповідно до якої вартість підіймача двоступеневого GL - 4.0 ВС становить без ПДВ 19 176, 00 грн. При цьому постачальником є ФОП ОСОБА_13, одержувачем ОСОБА_15, платник той самий (а. с. 5);

- акт прийому передачі товару від 31 серпня 2010 року, відповідно до якого, ФОП ОСОБА_13 передала, а покупець ОСОБА_6 прийняв підіймач двоступеневий GL - 4.0 ВС (а с. 6);

- копію видаткової накладної від 31 серпня 2010 року № ФОП-000074, постачальник ФОП ОСОБА_13 відвантажила, а одержувач ОСОБА_15 отримав підіймач двоступеневий GL - 4.0 ВС, платник той самий (а. с. 7);

- копію технічної документації на підіймач двоступеневий GL - 4.0 ВС, викладеної іноземною мовою (а. с. 61 - 75).

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Виходячи з положень зазначеної статті, право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна.

Розглядаючи такі спори слід встановлювати дійсного власника майна, для чого необхідно дослідити всі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, з урахуванням рівності прав сторін щодо надання доказів та їх дослідження.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що обставина набуття права власності на майно, зокрема і при придбанні останнього, повинна підтверджуватись первинними документами, тобто документом, який містить відомості про проведення господарської операції (Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно ст. 1 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», рахунок - фактура це документ, що надається продавцем покупцеві і вміщує перелік товарів, послуг робіт, їх кількість і пропоновану ціну, по якій вони можуть бути поставлені покупцеві у разі його згоди, формальні особливості товару (колір, вага і т. д.), умови постачання і відомості про відправника і одержувача. Видаткова накладна, в свою чергу, лише фіксує факт отримання/передання товарів або послуг. Отже, ні рахунок-фактура ні видаткова накладна не підтверджують обставину проведення господарської операції, внаслідок якої відбувається зміна в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Суд першої інстанції вірно оцінив рахунок - фактуру від 31 серпня 2010 року № ФОП-000170 (а. с. 5) та видаткову накладну від 31 серпня 2010 року № ФОП-000074(а. с. 7), зауваживши, що постачальником є ФОП ОСОБА_13, а платником та одержувачем є ОСОБА_15. Це письмові докази і тому суд правомірно поставився критично до показів свідка ОСОБА_15 про те що він був лише перевізником і коштів не сплачував.

Актом прийому-передачі товару від 31 серпня 2010 року підтверджено, що ФОП ОСОБА_13 передала, а покупець ОСОБА_6 прийняв підіймач двоступеневий GL - 4.0 ВС (а с. 6).

Натомість законним представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 надано видаткову накладну № 116 від 16.04.2009 року (а.с. 85, т.1), яка підтверджує те, що 2-х ст. електрогідравлічний підіймач GL - 4,0BC, який знаходиться в гаражі домоволодіння АДРЕСА_1, був придбаний нею з покійним чоловіком ОСОБА_11.

Отже, позивачем не доведено той факт, що саме це майно, яке він отримав за актом приймання-передачі, знаходиться у відповідачів, оскільки будь-яких ідентифікуючих ознак цього майна, яке б дало змогу прийти до такого висновку, в ході розгляду справи не здобуто. Тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є вірним.

Вірно суд першої інстанції не прийняв і визнання позову з боку відповідача ОСОБА_9, оскільки дійсно надані ним свідчення не підтверджують факту придбання та належності підіймача позивачеві.

Судом правильно здійснено посилання на правові позиції Верховного Суду України, висловлені у справі № 6-327цс15 від 23 грудня 2015 року та у справі № 6-2233цс16 від 21 грудня 2016 року.

Отже, у справі, яка переглядається, оскаржуване рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведене в апеляційній скарзі висновків суду не спростовує, а тому її слід відхилити, а ухвалене по справі рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304. 307, 308, 7, 312 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до касаційної інстанції.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис А. Ю. Зайцев

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета