АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/366/17
Провадження № 22ц/790/6883/16 Головуючий 1-ї інстанції - Зуб Г.А.
Категорія: встановлення факту
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Київський районний відділ у м. Харкові Міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту проживання на території України до 24.08.1991року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити юридичний факт, а саме, що його дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала на території України - в місті Харкові до 24.08.1991року. Встановлення даного факту необхідно йому для отримання громадянства України.

На обґрунтування доводів заяви ОСОБА_3 зазначає, що він є громадянином Бангладеш. На підставі тимчасової довідки на постійне проживання, термін дії якої безстроковий з 19.09.2007року, він проживає в Україні за адресою: АДРЕСА_1. Разом з ним зареєстрована і постійно проживає його дочка - ОСОБА_2. Зазначає, що в України проживає з 1984 року, спочатку навчався, а потім став проживати зі своєю сім'єю на території України. З 9-ти місяців його дочка ОСОБА_2 постійно проживає на території України. Вона має свідоцтво про народження, видане повторно в Україні, паспорт із постійною реєстрацією та ІПН. У відповідності до вимог п.1) ст.8 Закону України «Про громадянство України» він звернувся із заявою та необхідними документами для отримання громадянства України до Київського РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області, але йому було відмовлено з посилання на те, що у будинковій книзі відсутня печатка про реєстрацію місця проживання його дочки та запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 27.09.2016року, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить її скасувати і постановити нову про відкриття провадження у справі, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та таку, що винесена з порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтересів фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Відмовляючи у відкриття провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заявником обрано невірний спосіб судового захисту, оскільки ним ставляться вимоги про встановлення факту проживання його дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України - у м. Харкові до 24.08.1991року, яка на даний час є повнолітньою і сама в змозі звернутися до суду щодо встановлення відносно неї певних юридичних фактів. Окрім того суд зазначає, що існує спір про право, т.я. встановлення такого факту породжує для заявника право набуття громадянства України.

Проте, погодитися з таким висновком повністю не можна, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 2 ст.122 ЦПК України визначено перелік підстав для відмови у відкритті провадження. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо:

1)заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства;

2)є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову;

3) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

4)є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому ж третейському суді виявився неможливим;

5)після смерті фізичної особи, а також у зв'язку з припиненням юридичної особи, які є однією із сторін у справі, спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Вказаний перелік є вичерпним. У випадку ж, коли суддя виявить відсутність хоча б однієї із передумов відкриття провадження у справі, він постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

Такої підстави, як невірно обраний спосіб судового захисту для відмови у відкритті провадження дана стаття не містить.

Окрім того, висновок суду щодо існування спору про право є помилковим.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, який не є вичерпним. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із поданої ОСОБА_3 заяви про встановлення факту проживання на території України спору про право не вбачається.

Отже, з урахуванням вищенаведених обставин, відмова суду у відкритті провадження у справі є передчасною.

Згідно п. 4) ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 311ч.1п.п.4), 313, 314ч.1п.6), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року - скасувати і справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -