Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача МВ ДВС Ужгородського МРУЮ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В позові посилається на те, що 28 серпня 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинила виконавчий напис за реєстровим № 4599 яким пропонувала стягнути грошові кошти у сумі 146667.3 грн. з ОСОБА_4, які є боргом між нею та ПАТ КБ «Приватбанк». Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі: 4146.95 грн. залишок заборгованості за кредитом; 39255.51 грн. сума заборгованості по відсоткам; 182.02 грн. комісія; 101382.82 грн. пеня, що всього становить 144967.3 грн., а також витрати повязані з вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн. Строк за який провадиться стягнення становить девять років шість місяців вісімнадцять днів, а саме з 24.01.2006 р. по 11.08.2015 р.

Виконавчий напис вчинено на кредитному договорі № МКZ7SЕ00000001 від 24.01.2006 р. з терміном дії з 24.01.2006 р. по 23.01.2007 р., тіло кредиту становило 6000 грн.

Постановою відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 04.10.2016 р. на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження.

Позивач не визнає заборгованість перед кредитором в сумі 144967.3 грн., та вважає, що на зазначену суму поширюється позовна давність у розумінні ст.ст. 256-268 ЦК України та постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13.

Позивач не отримував ні від банку, ні від нотаріуса досудових вимог у відповідності до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а вручення таких передує вчиненню виконавчого напису.

Вчиненню виконавчого напису передує надання нотаріусом повідомлення про необхідність погашення зобовязань строком на 30 днів. Доказів отримання, а також надання сторонам договору такого повідомлення у нотаріуса не має.

Незаконними є стягнення з боржника витрат по вчиненню виконавчого напису у сумі 1700 грн. так як зазначена сума є спірною. Законом України «Про нотаріат» (ст. 31 Закону) визначено, що плата за вчинення нотаріальної дії встановлюється за згодою сторін. Як відомо позивач не був стороною правочину, нотаріальної дії, а отже розмір витрат з ним не узгоджувався. Отже стягнення з позивача витрат за вчинення виконавчого напису є незаконним.

Вказує, що кредитний договір закінчив свою дію 23.01.2007 р., строк позовної давності 3 роки зійшов 23.01.2010 р., а нотаріус вчинив виконавчий напис 28.08.2015 р., тобто строк позовної давності прострочено на 55 місяців 5 днів. Договором не передбачено збільшення строку позовної давності. Цією заявою він заявляє про застосування строків позовної давності.

Згідно розрахунку станом на 11.08.2015 р. видно, що прострочення платежів почалося з 30.05.2006 р., а пунктом 6.5. а кредитного договору банк має право витребувати від позичальника дострокового повернення кредиту у випадку факту невиконання умов кредитного договору, тобто строк позовної давності 3 роки наступає ще скоріше з 31 травня 2006 року і сходить через 3 роки 31 травня 2009 року .

Зазначає, що нарахована пеня вказана 101382. 82 грн. і становить з суми позову 144967.3 грн. або 71.6 %. Сума пені в 24.4 рази більша за тіло кредиту, вказане в розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк».

ОСОБА_4 24 квітня 2010 року, тобто за 15 років до вчинення виконавчого напису вийшла заміж і змінила прізвище на ОСОБА_2, а також з 2010 року користується паспортом на змінене прізвище.

Позивач з 22 липня 2010 року не зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 і прописана за адресою Тячівський район Закарпатської області, с. Лазещина, будинок 434, що додатково підтверджує відсутність перевірки інформації нотаріусом та неповідомлення про наміри та вчинення напису.

На підставі викладеного, у звязку з невідповідністю дій нотаріуса вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 283-288 Інструкції «Про порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами України», п. 1 Постанови КМУ від 29.06.1999 р. за № 1172, ст. 651 ЦК України, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 серпня 2015 року за № 4599 вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення 146667.3 грн. з ОСОБА_4

Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася. Надіслала до суду письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи, в яких просить відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за відсутності її представника. Також надала копії письмової вимоги від 28.08.2015 р. про усунення порушень за кредитним договором № МКZ7SЕ00000001 від 24.01.2006 р., поштового опису та фіскального чеку про направлення вимоги.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» та представник МВ ДВС Ужгородського МРУЮ у судове засідання не зявилися і не повідомили суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № МКZ7SЕ00000001, згідно якого позивачка отримала кредит в розмірі 6000 грн. та зобовязалася повернути його в строк до 23 січня 2007 року зі сплатою 2 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

28 серпня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4599, про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за вищевказаним кредитним договором у сумі 144967.3 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 4146.95 грн.; сума заборгованості по відсоткам 39255.51 грн.; комісія 182.02 грн.; пеня 101382.82 грн. Також запропоновано стягнути витрати повязані з вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн.

На підставі виконавчого напису 4 жовтня 2016 року державним виконавцем відділу Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2010 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктами 1.1., 3.2.-3.4. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Як вбачається з кредитного договору № МКZ7SЕ00000001 від 24 січня 2006 року ОСОБА_4 зобовязується повернути суму кредиту до 23 січня 2007 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Виходячи з вимог ст. 257 ЦК України строк позовної давності по кредитному договору укладеному між сторонами сплив 23 січня 2010 року.

Виконавчий напис вчинено 28 серпня 2015 року, тобто поза межами визначеного законом строку.

Крім того, є різні за розміром суми стягнення, які вказані в наданій нотаріусом письмовій вимозі про усунення порушень за кредитним договором від 20 серпня 2015 року (145467.3 грн.) та зазначені у виконавчому написі (144967.3 грн.), кредитор нарахував боржникові пеню, яка у (101382.82 / 4146.95 =) 24.4 разів перевищує розмір основного боргу, що не може вважатися безспірним.

За таких обставин у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257 ЦК України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1., 3.2.-3.4. Інструкції порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис від 28 серпня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, що зареєстрований в реєстрі за № 4599, про задоволення вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за рахунок стягнення 144967.3 грн. з ОСОБА_4 на погашення заборгованості за кредитним договором № МKZ7SE00000001 від 24 січня 2006 року, а також стягнення витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн., всього 146667.3 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.