Провадження № 2-з/760/103/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.,

з участю секретаря - Слободянюк А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» про забезпечення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

06.09.2016 позивач, ТОВ «ФК «Фінпорт», звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1`317`976, 40 грн..

16.12.2016 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії відносно належного йому рухомого та нерухомого майна, а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 350S, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, та житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Ухвалою суду від 28.11.2016 відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

27.12.2016 постановлена ухвала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне ОСОБА_1.

23.02.2017 ухвалою Апеляційного суду м. Києва скасована ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 27.12.2016, питання щодо забезпечення позову передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

03.03.2017 до канцелярії суду представником ТОВ «ФК «Фінпорт» подано уточнену заяву про забезпечення позову відповідно до якої позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно боржника, зазначене вище.

21.03.2017, в судовому засіданні, представник позивача підтримав заяву від 03.03.2017, просив суд постановити ухвалу про забезпечення позову ТОВ «ФК «Фінпорт» саме шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належне відповідачу ОСОБА_1, а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 350S, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, та житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. При цьому представник позивача зазначив, що невжиття вказаних заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вказаної заяви, просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на відсутність підстав для забезпечення позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, які стосуються питання про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа.

Як визначено ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

В силу положень ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд розглядаючи заяву, має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Встановлено, що позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 1`317`976, 40 грн..

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що відповідач в позасудовому порядку вимоги позивача щодо повернення коштів не виконує.

Враховуючи те, що вимоги позивача мають майновий характер, беручи до уваги ціну позову, суд знаходить обґрунтованими доводи позивача про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити виконання рішення суду.

Щодо виду забезпечення позову, суд враховує, що 03.03.2017 до суду надійшла уточнена заява позивача згідно якої позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а не шляхом встановлення заборони відповідачеві вчиняти певні дії, як то було зазначено в первинній заяві про забезпечення позову, в редакції від 16.12.2016.

З огляду на зазначені обставини суд вважає за необхідне постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно:

-автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 350S, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1;

-житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт», , місце реєстрації: м.Київ, вул. Євгена Сверстюка,19, оф.23

Боржник - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_1.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом року з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя В.В.Лазаренко