Провадження № 22ц/784/280/17 Суддя першої інстанції Кішковська З.А.
Справа№2-137/10
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

5 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Яворської Ж.М.,

із секретарем Гавор В.Б.,

за участю представника стягувача - ОСОБА_2,

боржника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2016 року за заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом прокурора Снігурівського району Миколаївської області в інтересах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 вересня 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі -Банк) звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, виданого відповідно до заочного рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області 23 лютого 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь Банку кредитної заборгованості у розмірі 24 229.27 грн. та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що 15 березня 2010 року на виконання судового рішення, судом будо видано виконавчий лист № 2-137/2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку зазначеної кредитної заборгованості.

Виконавчий лист 17 березня 2010 року було направлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області.

На запит Банку зазначений відділ державної виконавчої служби 26 серпня 2016 року повідомив, що постановою від 24 лютого 2011 року виконавчий лист повернуто стягувачеву у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Виконавчий лист та копія постанови були направлені на адресу стягувача.

Проте Банк ці документи не отримував.

Посилаючись на викладене, заявник просив суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2016 року заяву задоволено частково. Постановлено видати дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості

В частині вимог щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Ухвалою апеляційної інстанції від 15 листопада 2016 року внаслідок перегляду за апеляційною скаргою цього судового рішення, ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2016 року скасовано в частині питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та передано це питання на повторний розгляд до суду першої інстанції.

При повторному розгляді ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2016 року заяву Банку про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа для виконання задоволено.

Поновлено ПАТ «Державний ощадний Банк України» строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання про стягнення 24 229 грн. 27 коп. кредитної заборгованості з ОСОБА_3 на користь Банку, виданого на підставі заочного рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2010 року у справі № 2-137/2010 за позовом прокурора Снігурівського району Миколаївської області в інтересах держави - ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, судом не враховано, що певна сума заборгованості вже відшкодована боржниками і на час постановлення оскаржуємої ухвали боргу вже не існує, що виключає видачу виконавчого листа та суд не застосував положень ст. 257 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2010 року, позовні вимоги прокурора Снігурівського району Миколаївської області в інтересах держави - ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 229 грн. 27 коп. та 242 грн. судового збору в дохід держави (т.1 а.с.53,60).

17 березня 2016 року старшим помічником прокурора Снігурівської районної прокуратури Миколаївської області отримано копію рішення суду та три виконавчих листи, що вбачається з заяви від 17 березня 2016 року (т. 1 а.с. 62).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції від 26 березня 2010 року відкрито виконавче провадження № 18265180 з примусового виконання виконавчого листа № 2-137/10, виданого 15 березня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" 24 229 грн. 27 коп. та надано семиденний строк для добровільного виконання (т. 1 а.с.73).

Виконавчий лист щодо примусового виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат, у зв'язку зі сплатою боржником коштів було повернуто до суду із постановою про закінчення виконавчого провадження від 18 травня 2010 року ( т. 1 а.с.79, 90, 91).

Як вбачається з розпоряджень державного виконавця на адресу директора ТОВ «Ареал-Снігурівка», останнього зобов'язано робити відрахування у розмірі 20% із заробітної плати ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу за вказаними виконавчими документами (т.2 а.с. 63). Відповідно до копій квитанцій такі відрахування коштів мали місце протягом 2011 року, зокрема: в березні, травні та червні 2011 року (т. 2 а.с. 69-76).

Відповідно до копії з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, постановою державного виконавця від 24 лютого 2011 року, яка була затверджена начальником відділу державної виконавчої служби 24 серпня 2012 року, виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 1. а.с.197).

Згідно довідки начальника Снігурівського відділу державної виконавчої служби від 12 грудня 2016 року у відділі матеріалів виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-137/10 у наявності не має, так само і записів в архівних списках та актах про їх вилучення для знищення (т. 2. а.с. 77).

З огляду на встановлені обставини та надані сторонами докази, районний суд дійшов правильного висновку про поважність причин пропуску Банком строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. При цьому місцевий суд обґрунтовано виходив з того, що державною виконавчою службою не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що копія постанови від 24 лютого 2011 року про повернення стягувачу виконавчого документу та сам виконавчий документ були направлені на адресу стягувача та отримані останнім.

Крім того, в червні 2011 року ТОВ «Арсенал-Снігурівка», де працювала ОСОБА_3, перераховувало за розпорядженням державного виконавця кошти із заробітної плати боржниці за виконавчим листом на погашення заборгованості за кредитним договором, тоді як, за твердженнями державної виконавчої служби, виконавчий документ в лютому 2011 року було направлено на адресу стягувача.

Більш того, той факт, що постанова державного виконавця від 24 лютого 2011 року була затверджена начальником відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управляння юстиції тільки 24 серпня 2012 року викликає сумніви, що зазначені документи взагалі направлялися стягувачу.

Таким чином, суд врахував всі обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення питання про поновлення процесуального строку, а тому дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску строку та наявність підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні цього питання не перевірив наявність заборгованості за договором кредиту не можуть бути взяти до уваги, оскільки при вирішенні питань на підставі ст. 371 ЦПК України до предмету доказування не входить дослідження та оцінка наявності або відсутності суми боргу, що підлягає стягненню за виконавчим документом, оскільки ці питання досліджуються державним виконавцем при виконанні рішення суду.

Також не заслуговують на увагу й твердження ОСОБА_3 про не застосування судом позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України, з урахуванням щомісячного погашення кредитної заборгованості в 2011 році, оскільки ця правова норма застосовується до правовідносин сторін при зверненні кредитора до суду за захистом своїх прав щодо повернення позичальником кредитних коштів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з дотримання норм процесуального законодавства, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

Ж.М. Яворська