Справа № 351/1966/16-ц
Номер провадження №2/351/263/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретар Маланчук С.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 належав житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований в АДРЕСА_1. Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частини вищезгаданого житлового будинку. Спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем Потічківської сільської ради 04 лютого 2005 року та зареєстрований в реєстрі за №1а стала позивачка, внучка померлої ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, оскільки подала заяву у встановлений законом шестимісячний термін.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивачки ОСОБА_5 Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частини житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1. Спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем Потічківської сільської ради 05 травня 202005 року та зареєстрований в реєстрі за №5 стала позивачка, внучка померлої ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, оскільки подала заяву у встановлений законом шестимісячний термін.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовляються від належних їм часток у майні суспільної групи «колгоспного двору» в користь позивачки.

Однак в зв'язку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та частки у свідоцтві про право власності на будинковолодіння не визначені, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду.

Представник позивачки ОСОБА_7 подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності .

Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, де зазначили, що позов визнають, проти задоволення позову не заперечують, справу просять розглядати у їх відсутності .

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

З довідки від 30.11.2016 р. №1267 виданої Потічківською сільською радою слідує, що станом на 15.04.1991 р. згідно по господарської книги №1 1991 -1995 рр. в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4, 1938 р.н. голова господарства, ОСОБА_5, 1940 р.н.- чоловік, ОСОБА_6, 1966 р.н. - донька, ОСОБА_2- син.

З свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого на ОСОБА_4 вбачається, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Остання 04.02.2005 р. заповіла все своє майно на користь ОСОБА_1, заповіт посвідчено у виконкомі Потічківської сілької ради.

З довідки від 30.11.2016 р. №1269 виданої Потічківською сільською радою вбачається, що на день смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно по господарської книги №1 в 2011 -2015 рр. в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5, 1940 р.н.- чоловік, ОСОБА_1, 1991 р.н. - онука, ОСОБА_10, 2011 р.н.- правнука, ОСОБА_11, 1972 р.н. - син, зареєстрований, не проживає.

З довідки від 30.11.2016 р. виданої виконкомом Потічківської сільської ради слідує, що в 1991 р. колишню вулицю Леніна в с. Потічок переіменовано на вул.Незалежеості України.

З свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого на ОСОБА_5 вбачається, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Останній 26.05.2005р. заповів все своє майно на користь ОСОБА_1

З довідки від 30.11.2016 р. №1268 виданої Потічківською сільською радою слідує, що на день смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. згідно по господарської книги№1 за 2016-2020 рр. в с. Потічок по вул.Незалежності були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1, 1991 р.н. - онука, ОСОБА_10, 2011 р.н. - правнука, ОСОБА_2, 1972 р.н. - син, зареєстрований, не проживає.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 14.10.1988 р. житловий будинок, службові будівлі і споруди в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4

Свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 згідно якого ОСОБА_12 та ОСОБА_1 12.07.2010 р. зареєстрували шлюб, після одруження «ОСОБА_1» присвоєно прізвище «ОСОБА_1».

Довідка від 30.11.2016 р. №1885/02-14 видана Першою Снятинською нотаріальною конторою про те, що після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. і проживав в с. Потічок, Снятинського району, Івано-Франківської області, заведена спадкова справа за № 39/2016 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №75 від 08.03.2016 р. внучки померлого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, жительки АДРЕСА_1. Інших спадкоємців немає.

Довідка від 30.11.2016 р. №1884/02-14 видана Першою Снятинською нотаріальною конторою про те, що після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і проживала в с. Потічок, Снятинського району, Івано-Франківської області, заведена спадкова справа за № 111/2013 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №199 від 26.03.2016 р. внучки померлої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, жительки АДРЕСА_1 та заяви про відмову від прийняття спадщини №200 від 26.03.2013 р. чоловіка померлої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, жителя с. Потічок, Снятинського району, Івано-Франківської області.

Постановою від 30.11.2016 р. №1888/02-31 нотаріусом першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 жительці АДРЕСА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда ОСОБА_5,померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. та баби ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки спірний житловий будинок належить до колгоспного двору. Проте частки у майні не визначені.

Копії матеріалів спадкових справ: №39/2016 після смерті ОСОБА_5 та №111/2013 після смерті ОСОБА_4, з яких слідує, що ОСОБА_1 08.02.2016 р. на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом, прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_5 Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 батьками ОСОБА_1 записано ОСОБА_13 та ОСОБА_6 На підставі заяви від 26.03.2013 р. ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_4 Заява від 26.03.2013 р. ОСОБА_5 згідно якої останній відмовився від одержання обов'язкової частки у спадщині після смерті дружини ОСОБА_4

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно роз"яснення п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності" із наступними змінами, відповідно до положення ст.17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону з 15.04.1991 року. До правовідносин, які виникли раніше застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбано до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір часток члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ст.126 Цивільного кодексу Української РСР, - працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, на

Згідно приписів статей 316,319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи з вищенаведеного та зважаючи на ту обставину, що відповідачі є власниками частки, оскільки були членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали за адресою АДРЕСА_1 Визнати позов і відмовитися від часток не можуть відповідно до діючого на той час законодавства. Мають право відчужити належні їм частки на підставі цивільно правових угод.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що відсутність свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок не є підставою відмови у захисті права позивача.

Таким чином судом встановлено, що позивач має право на 1/2 частину у житловому будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1233 ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України "Про власність", керуючись ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні.

під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.