Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Смизького селищного голови ОСОБА_2, Державного комунального підприємства "Комунальник", Смизької селищної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження селищного голови про закінчення контракту та звільнення із займаної посади, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

29 травня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в Дубенського міськрайонний суд Рівненської області з позовом до Смизького селищного голови ОСОБА_2, ДКП "Комунальник", Смизької селищної ради, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 31.08.2017 року (а.с.69), вказував, що згідно до розпорядження селищного голови смт. Смига №17 від 15.05.2012 року його було призначено на посаду директора ДКП "Комунальник" з 15.05.2012 року, на підставі чого з ним було укладено контракт на пять років (до 15.05.2017 року).

Розпорядженням селищного голови смт. Смига №50 від 12.05.2017 року його з 14.05.2017 року було звільнено з посади директора ДКП "Комунальник", на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, в звязку із закінченням строку дії контракту.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1566/2017 Головуючий у 1 інстанції : Ралець Р.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

Вважає, що розпорядження селищного голови смт. Смига про його звільнення є незаконним, та підлягає скасуванню, оскільки прийняте з грубим порушенням трудового законодавства. Умовами контракту передбачено, що протягом двох останніх місяців строку дії контракту сторони можуть укласти угоду про продовження дії контракту. 06 квітня 2017 року ним було подано до селищного голови смт. Смига письмову заяву про ініціювання питання продовження дії контракту на новий строк, однак відповіді не отримав.

Також, відповідно до розрядження датою звільнення його з посади вказано 14.05.2017 року (вихідний день неділя), в той час як строк дії контракту закінчується 15.05.2017 року.

На момент звільнення він перебував у щорічній відпустці (строк відпустки з 12.05.2017 року по 12.06.2017 року). Під час відпустки він також перебував на амбулаторному лікуванні з 12.05.2017 року по 20.05.2017 року, що підтверджується листом непрацездатності. Всупереч чинного законодавства трудову книжку він отримав лише 23.05.2017 року, а не в день звільнення, як того вимагає закон. Вважає, що його звільнення із займаної посади в звязку із закінченням строку дії контракту до спливу його строку дії та під час перебування його у щорічній відпустці та на лікарняному є грубим порушення законодавства про працю.

Просив визнати незаконним та скасувати розпорядження про його звільнення та поновити на посаді директора ДКП «Комунальник», стягнути з ДКП «Комунальник» на його користь оплату на час вимушеного прогулу з 15.05.2017 року по 31.08.2017 року у розмірі 19237,88 грн., стягнути солідарно з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 28800 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Смизького селищного голови ОСОБА_2, ДКП "Комунальник", Смизької селищної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження селищного голови про закінчення контракту та звільнення із займаної посади, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам.

Вказує, що суд в мотивувальній частині рішення здійснює аналіз позовної вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою видачі трудової книжки та розрахунку при звільненні, проте він такої позовної вимоги не заявляв. Серед заявлених позовних вимог присутня вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням.

Вважає, що останнім днем дії контракту від 15.05.2012 року є 15.05.2017 року і тому саме цей день є останнім днем його роботи за контрактом.

Звільнивши його без належної на те правової підстави 14.05.2017 року відповідач порушив його право відпрацювати повний строк контракту, порушив приписи ст. 43 Конституції України, яка гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

В оскаржуваному рішенні не зазначено, з яких підстав суд дійшов висновку, що день 15 травня 2017 року перебуває поза межами строку чинності контракту, та відповідно, чому саме 14 травня 2017 року є останнім днем строкового трудового договору.

Крім того, судом порушено строк розгляду справи, оскільки провадження у справі відкрито 31.05.2017 року, а судове рішення ухвалено 11.09.2017 року.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу Державне комунальне підприємство "Комунальник", Селищний голова Смизької селищної ради ОСОБА_4, кожен окремо, вказують, що оскаржуване рішення вважають законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представники Смизької селищної ради та Державного комунального підприємства "Комунальник", а також ОСОБА_2 просили відхилити апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що останнього було звільнено із посади директора ДКП "Комунальник" з 14 травня 2017 року на законних підставах та із дотриманням встановленого порядку, так як строк дії укладеного із позивачем контракту закінчився, а новий укладений не був.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про неприпустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці, стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства здійснюється за ініціативою власника або уповноваженого ним органу. Звільнення працівника у звязку із закінченням строку трудового договору (контракту) допускається як в період тимчасової непрацездатності, так і в період перебування його у відпустці, оскільки таке звільнення працівника не є ініціативою роботодавця, а є лише наслідком закінчення терміну дії трудового договору (контракту).

Проте, з такими висновками суду першої інстанції можна погодитись лише частково.

По справі встановлено, що розпорядженням селищного голови смт. Смиги ОСОБА_3 призначений на посаду директора державного комунального підприємства "Комунальник" з 15 травня 2012 року, у звязку із чим останнім та головою вищевказаного селища було підписаний відповідний контракт, строк дії якого було визначено з 15 травня 2012 року до 15 травня 2017 року.

Розпорядженням селищного голови смт. Смига №50 від 12.05.2017 року позивача було звільнено з посади директора ДКП "Комунальник", на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, в звязку із закінченням строку дії контракту, з 14.05.2017 року.

Заперечуючи проти заявленого позову та вважаючи законним звільнення позивача із посади директора ДКП "Комунальник" із 14 травня 2016 року, сторона відповідачів наполягала на тому, що останнім днем строку дії укладеного із ОСОБА_3 контракту слід вважати саме цю дату, а не будь-яку іншу дату, оскільки у тексті контракту зазначено «до», а не «по», у звязку із чим 15 грудня 2017 року взагалі не входить у визначений сторонами контракту пятирічний строк дії цього контракту.

З даним твердженням також погодився і суд першої інстанції, але колегія суддів вважає, що погодився помилково.

Із змісту рішення Смизької селищної ради №272 від 29 травня 2012 року про затвердження укладеного між Смизькою селищною радою та ОСОБА_3 контракту слідує, що цей контракт було затверджено терміном на пять років.

Приймаючи до уваги, що після підписання контракту між позивачем та головою селищної ради, цей контракт також підлягав затвердженню рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, тому колегія суддів вважає, що вищевказаний контракт набув остаточної юридичної сили саме із прийняттям рішення Смизької селищної ради №272 від 29 травня 2012 року, в якому строк дії укладеного між Смизькою селищною радою та ОСОБА_3 контракту було визначено терміном на пять років, а не конкретною датою.

Статтями 251-254 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

З огляду на те, що контракт із позивачем було підписано 15 травня 2012 року, тому перебіг пятирічного строку його дії слід обраховувати не із вказаної дати, а з наступного дня, відповідно і останній строк дії цього контракту припадає саме на 15 травня 2017 року, а не на 14 травня 2014 року, як це хибно вважає сторона відповідачів.

Крім того, частиною 5 статті 254 ЦК передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

14 травня 2017 року був вихідним днем, оскільки припадав на неділю, а тому, на розсуд колегії суддів, і з цих підстав строк закінчення дії укладеного із позивачем контракту слід вважати 15 травня 2017 року, який є першим робочим днем після вихідних.

За таких обставин, рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 вересня 2017 року підлягає скасуванню, як винесене із неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позовні вимоги останнього фактично обумовлені не тим, що він намагається довести факт неправомірність свого звільнення відповідачем 14 травня 2017 року, замість 15 травня 2017 року, а зводяться до того, щоб під цим приводом добитись свого поновлення на посаді директора ДКП "Комунальник" і надалі працювати на цій посаді, незважаючи на те, що контракт на новий строк з ним не укладався.

Частиною 3 статті 31 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Однією із підстав для припинення трудового договору, перелік яких передбачено статтею 36 КЗпП України, є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

По справі встановлено, що позивача було звільнено з посади директора ДКП "Комунальник" не у звязку із достроковим припиненням дії контракту, а у звязку із закінченням строку його дії.

Звільнення останнього з роботи 14 травня 2017 року, а не 15 травня 2017 року відбулось виключно через те, що сторона відповідача, через відсутність глибоких знань в галузі права, невірно визначила кінцеву дату строку дії укладеного із позивачем контракту.

Будь-які докази, які б свідчили про те, що вказані дій відповідачів були спрямовані на умисне обмеження чи порушення конституційних прав ОСОБА_1, по справі не встановлено.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, у вигляді визнання незаконним розпорядження селищного голови смт. Смига №50 Дубенського району Рівненської області від 12.05.2017 лише в частині визначення дати звільнення ОСОБА_5 з посади директора ДКП "Комунальник", на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

При цьому, поновлення порушених прав позивача судом з даного приводу має відбутись шляхом зміни дати його звільнення з посади директора ДКП "Комунальник" з 14 на 15 травня 2017 року, а також виплатою останньому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один день, в розмірі 253 грн. 13 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено за безпідставністю.

Посилання сторони позивача на те, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи під час перебування у відпустці та на лікарняному, на увагу не заслуговують, оскільки в даному випадку останнього було звільнено із посади директора ДКП "Комунальник" не із ініціативи власника, а у звязку із закінченням строку трудового договору (контракту), а тому гарантії, передбачені частиною 3 статті 40 КЗпП України, в даному випадку на позивача не розповсюджуються.

Крім того, відповідно до умов Контракту (пункт 3.3.3) керівник визначає час і порядок використання своєї щорічної відпустки (час початку, поділу її на частини тощо) за погодженням з Органом управління майном. Відпустка ОСОБА_1 не була погоджена з селищним головою смт. Смига, що не заперечується позивачем.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 вересня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним розпорядження селищного голови смт. Смига №50 Дубенського району Рівненської області від 12.05.2017 в частині визначення дати звільнення ОСОБА_5 з посади директора ДКП "Комунальник", на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

Вважати ОСОБА_1 звільненим з посади директора ДКП "Комунальник", на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, з 15 травня 2017 року.

Стягнути із ДКП "Комунальник" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за 15 травня 2017 року, в розмірі 253 грн. 13 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_6