Справа № 159/3424/16-ц
Провадження № 2/159/47/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 січня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.,

за участю секретаря Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а в разі відсутності у нього заробітку або майна з його батька ОСОБА_2, майнову шкоду в розмірі 27907,16 грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25 липня 2015 року, а аткож витрати на експертне дослідження в розмірі 800 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що того дня, близько 16 години 30 хвилин в м.Ковелі по вул. Ватутіна неповнолітній ОСОБА_3, керуючи моторолером марки «Хонда», порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем позивача «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався попереду. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Добровільно відшкодувати завдані позивачу збитки відповідачі відмовляються, тому позивач просить стягнути з відповідачів вартість відновлюваного ремонту та судові витрати у справі.

Сторони неодноразово клопотали перед судом про надання їм строку для мирного врегулювання спору, у зв'язку з чим суд відклав розгляд справи та визначив остаточну дату судового засідання 30 січня 2017 року.

В судове засідання сторони не з'явились.

Позивачем ОСОБА_1 подано письмове клопотання про завершення розгляду справи у його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі через недосягнення згоди з відповідачами щодо позасудового врегулювання спору.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи згоду позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачів.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Умовами для покладення на особу обов`язку відшкодувати шкоду є: протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи; шкода як наслідок такої протиправної поведінки; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 25 липня 2015 року о 16 годині 30 хвилин в м. Ковелі по вул. Ватутіна, керуючи без мотошолома моторолером марки «Хонда», який не був зареєстрований у встановленому порядку, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_1, який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ковельського міськрайонного суду від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ст. 124, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Таким чином, вина неповнолітнього ОСОБА_3 у завданні позивачу майнової шкоди внаслідок неправомірних дій, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортного засобу позивача є доведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Частиною 2 ст. 1179 ЦК України передбачено, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальниками, якщо вони не доведуть, що шкода була завдана не з їхньої вини.

Субсидіарна або додаткова відповідальність має місце за наявності крім основного боржника ще й додаткового. У разі неможливості відшкодування збитків основним боржником, до відповідальності притягається додатковий боржник (ст. 619 ЦК України).

Позивач при зверненні до суду вказав на відмову неповнолітнього ОСОБА_3 у відшкодуванні йому шкоди, у зв'язку з чим вимога про відшкодування шкоди заявлена до батька неповнолітнього.

Відповідачі не надали суду доказів наявності у неповнолітнього можливості відшкодувати шкоду самостійно, тому суд дійшов висновку про покладання обов'язку по відшкодуванню позивачу завданої майнової шкоди на батька неповнолітньої винної особи ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 20 жовтня 2015 року № 1298, наданого суду позивачем, вартість матеріального збитку, завданого володільцю автомобіля марки «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2001 року випуску, становить 27907,16 грн. Оцінювання проводилося на підставі огляду пошкодженого транспортного засобу (акт огляду та кольорові світлини приєднані до висновку).

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, яка діє у редакції наказу від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159, ринкова вартість транспортного засобу враховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, в яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон'юнктури ринку регіону.

Так, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу до ДТП становила 297378,33 грн.

Вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складників становить 60223,98 грн.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля не перевищують ринкової вартості автомобіля до ДТП, то його не можна вважати фізично знищеним, а тому підлягає до відшкодування матеріальний збиток, який розрахований за формулою: вартість ремонтно-відновлювальних робіт + вартість необхідних для ремонту матеріалів + вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу + величина втрати товарної вартості, що дорівнює 27907,16 грн.

Даний висновок експертного автотоварознавчого дослідження в силу ч. 1 ст. 64 ЦПК України є письмовим доказом.

Відповідачами не надано суду доказів на спростування визначеного майнового збитку.

В той же час, судочинство здійснюється за принципом змагальності, відповідно до частин 3 та 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не заявлено клопотання про призначення експертизи, тому суд вважає доведеним розмір майнового збитку завданого позивачу на рівні 27907,16 грн.

При ухваленні рішення про стягнення з батька неповнолітньої винної особи майнової шкоди суд враховує роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладені у пункті 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в якому зазначено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідачем не заявленого клопотання про передачу йому деталей, які підлягають заміні при ремонті, а тому суд не вирішує даного питання.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат, понесених на проведення експертного дослідження у розмірі 800 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати за змістом статей 79, 86, 88 ЦПК України не належать до судових витрат та не підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, на підставі ст. ст. 22, 1166, 1179, 1187, 1188 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 27907,16 грн (двадцять сім тисяч дев'ятсот сім гривень шістнадцять копійок) та 551,20 грн. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто за заявою відповідачів. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана відповідачами протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:Т. В. Денисюк