О К Р Е М А Д У М К А
(в порядку ч. 3 ст. 19 ЦПК України)
"20" січня 2017 р.м. Чернігів
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2017 року залишено без змін рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2016 року, яким заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.
З метою створення ОСОБА_1 умов для набуття статусу «учасник бойових дій» встановлено факт його безпосередньої участі у бойових діях, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення в Донецькій області в період з 31 липня по 03 вересня 2014 року в складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Шахтарськ» ГУМВС України в Дніпропетровській області, в період 03 листопада по 20 грудня 2014 року в складі Добровольчого батальйону особливого призначення «Свята Марія», а також в періоди з 06 листопада по 12 грудня 2015 року та з 20 січня по 20 лютого 2016 року в складі Добровольчого батальйону ОУН.
З метою створення ОСОБА_2 умов для набуття статусу «учасник бойових дій» встановлено факт його безпосередньої участі у бойових діях, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення в Донецькій області в період з 31 липня по 03 вересня 2014 року в складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Шахтарськ» ГУМВС України в Дніпропетровській області, в період 03 листопада по 20 грудня 2014 року в складі Добровольчого батальйону особливого призначення «Свята Марія», а також в періоди з 06 листопада по 12 грудня 2015 року та з 20 січня по 20 лютого 2016 року в складі Добровольчого батальйону ОУН.
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі ст.234 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що матеріалами справи, показаннями свідків, матеріалами фото- і відеофіксації беззаперечно доведено, що заявники брали безпосередню участь у бойових діях, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення в Донецькій області в період з 31 липня по 03 вересня 2014 року в складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Шахтарськ» ГУМВС України в Дніпропетровській області, в період 03 листопада по 20 грудня 2014 року в складі Добровольчого батальйону особливого призначення «Свята Марія», а також в періоди з 06 листопада по 12 грудня 2015 року та з 20 січня по 20 лютого 2016 року в складі Добровольчого батальйону ОУН.
Вважаю, що Апеляційним судом Чернігівської області помилково було залишено без змін рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2016 року, яке ухвалено з порушенням норм процесуального права у зв`язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, вважаю за необхідне скористуватись правом на письмове викладення своєї окремої думки.
По справі встановлено, що у серпні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявами про встановлення факту їх безпосередньої участі у бойових діях, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення.
Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснено у п.2 Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.
Зокрема не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причини і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Порядок надання статусу учасника бойових дій визначений Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20 серпня 2014 року (далі Порядок).
Відповідно до п. 5 вказаного Порядку, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС; міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, статус учасника бойових дій надається особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Пунктом 8 Порядку передбачено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
Рішення комісії (міжвідомчої комісії) може бути оскаржено в судовому порядку

У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.

Відповідно до розділу V Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №868 від 26.08.2016 року, формою роботи Комісії є засідання, що проводяться не рідше одного разу на місяць (за наявності документів для розгляду). Результати засідання Комісії оформлюються протоколом не пізніше 3 робочих днів з дня його проведення. Протокол підписується головою Комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні. На підставі протоколу Комісією готується рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни працівників МВС за формою, наведеною у додатку до цього Положення, підписується головою (його заступником) і секретарем Комісії та скріплюється гербовою печаткою Міністерства внутрішніх справ України. Аналогічні положення щодо організації роботи комісії містилися у Положенні про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України, затвердженому наказом МВС України від 01.04.2015 року № 368, який втратив чинність з прийняттям вищевказаного наказу.

Таким чином, діючим законодавством України визначено порядок встановлення факту участі у бойових діях та виконання бойових завдань, що виключає можливість встановлення цього факту в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 310 ЦПК України передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Апеляційний суд залишив вищезазначене поза увагою, тому вважаю, що на підставі ч.1 ст.310 ЦПК України рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2016 року підлягало скасуванню із закриттям провадження у справі.

СуддяО.Є.Мамонова