Номер провадження: 22-ц/785/1447/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3 ОСОБА_4

За участю ОСОБА_5

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20. 10. 2016 р по справі за позовом ОСОБА_6 до Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта»

-про зміну формулювання причини звільнення,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до УДППЗ «Укрпошта» в особі його Одеської дирекції та просила суд змінити формулювання причини звільнення за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України на звільнення в зв'язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 12.01.2016 року відповідач повідомив їй про майбутнє звільнення в зв'язку з скороченням штату, після чого з 20.01.2016 р. по 29.01.2016 р. вона знаходилась на лікарняному, згодом їй була надана відпустка з 01.02.2016 р. по 29.02.2016 р., та з 01.03.2016 р. по 04.03.2016 р. і з 09.03.2016 р. по 22.03.2016 р. вона знаходилась на лікарняних. 23.03.2016 р.їй стало відомо, що вона звільнена за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Позивачка вважає, що звільнення відбулось з поручення норм діючого законодавства так як вона хворіла та її повідомили про звільнення за скороченням штату.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позовних вимог посилаючись на неповне зясування обставин по справі та порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що не була на робочому місці з поважних причин так як її повідомили про її звільнення за скороченням штату та роботодавець не дотримався порядку застосування дисциплінарного стягнення,не ознайомив її з правилами трудового розпорядку; не здійснив розрахунок при звільнені та здійснював психологічний тиск.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріалами справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд виходив з відсутності правових підстав для зміни формулювання причин звільнення позивача.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з 03.04.2013 року позивачка працювала в Одеській дирекції УДППЗ «Укрпошта» на посаді бухгалтера-ревізора 1-ї категорії відділу внутрішнього контролю.

Наказом № 319 від 01.10.2015 року виведено з 07.12.2015 року із штатного розпису Відділу внутрішнього контролю Одеської дирекції 1,0 одиницю бухгалтера-ревізора .

Наказом № 391-К від 07.10.2015 року ОСОБА_6 попередити під розписку, що в звязку з виведенням із штатного розпису посади бухгалтера-ревізора 1 кат, може бути звільнена з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату з 07.12.2015 року.

Наказом відповідача № 423 від 16.12.2015 р. було встановлено неповний робочий день на період з 01.03.2016 р. по 31.08.2016 р. для працівників апарату управління та працівників, яким встановлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями (субота, неділя) Одеської дирекції УДППЗ «Укрпошта» з режимом роботи : початок дня - 9:00 год.; перерва на обід - 13:00 год. - 13:45 год.; закінчення роботи - 17:00 год.; закінчення роботи у п'ятницю - 15:45 год.

12 січня 2016 року відповідач повідомив позивача про майбутнє звільнення у зв'язку з скороченням посади бухгалтера-ревізора 1-ї категорії відділу внутрішнього контролю Одеської дирекції УДППЗ «Укрпошта».

У зв'язку з порушенням позивачем трудової дисципліни, яке полягає в тому, що 15.01.2016 р. позивач залишила робоче місце і була відсутня на роботі з 11:23 год. до кінця робочого дня 15:45 год., наказом відповідача від 19.01.2016 р. № 13-к до позивача було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани (а.с.35-38).

З 20.01.2016 р. по 29.01.2016 р. позивач знаходилась на лікарняному (а.с.9).

З 01.02.2016 р. по 29.02.2016 р. позивачу була надана відпустка (а.с. 12).

З 01.03.2016 р. по 04.03.2016 р. та з 09.03.2016 р. по 22.03.2016 р. позивач знаходилась на лікарняних (а.с. 10-11).

Наказом відповідача № 116-к від 23.03.2016 р. позивача було звільнено з 23.03.2016 року по п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин 07.03.2016 р., на підставі акту про відсутність на роботі та згоди профкому, оформленої протоколом № 13 від 23.03.2016 р. (а.с.34).

За змістом пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 та пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша статті 43 КЗпП України).

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до акту від 07 березня 2016 року ОСОБА_6 07.03.2016 року на протязі робочого дня шість годин 25 хвилин була відсутня на роботі. Особисте пояснення надати відмовилась.( а.с.38-40).

Відповідно до довідки № 295 від 07 березня 2016 року ОСОБА_6 потребує довготривале медикаментозне лікування( а.с.16)

Протоколом № 13 від 23 березня 2016 року первинна профспілкова організація Одеської дирекції УДППЗ «Укрпошта» надала дозвіл на прийняття рішення адміністрацією за якою статтею звільнити ОСОБА_6

Відповідно до вимог статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 4 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як вбачається з довідки від 01.03.2016 року № 03-18-85 07 березня 2016 року ОСОБА_7 була попереджена про вивільнення з посади з 14.03.2016 року ( а.с.80).

В суді апеляційної інстанції позивачка пояснила, що після ознайомлення про вивільнення поїхала до районної лікарні так як потребувала лікування. (а.с.16)

Судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_6 не знаходилась на робочому місці 07 березня 2016 року з поважних причин, оскільки в цей день знаходилась в межах робочого місця, та звернулась до районної лікарні отримавши заключення комісії про те, що вона потребує тривале медикаментозне лікування, згоди на її звільнення за прогул профсоюзна організація не надала, а тому висновок районного суду про правомірність її звільнення з підстав ст.40 п.4 КЗпП України є помилковим.

Відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані роботодавцем, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників.

Таке звільнення відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до пункту 19 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за скороченням штату, суду зобов'язані з'ясувати:

- чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників;

- чи додержано роботодавцем норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника;

- які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що роботодавець не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві,

- чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі;

- чи був попереджений працівник за 2 місяці про наступне вивільнення.

Матеріали справи не містять доказів , що в штатному розкладі посада,котру займала позивачка була скорочена та роботодавцем норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника не додержано, а тому відсітні правові підстави на зміну формулювання звільнення з підстав п.1 ст.40 КЗпП України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 виявила бажання змінити формулювання її звільнення з підстав ст.38 КЗпП України ( за власним бажанням).

За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

За правилами ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Таким чином ,встановивши, що звільнення ОСОБА_6 за ст.40 п.4 КЗпП України відбулося з порушенням норм діючого трудового законодавства та враховуючи право останньої на звільнення її за власним бажанням з підстав ст.38 КЗпП України, судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково вважав про відсутність підстав для зміни формулювання причин звільнення, що свідчить про порушення судом вимог ст.212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

З врахуванням вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, судова колегія стягує на користь держави судовий збір у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір»

Керуючись ст. 218,303, 309, 316,317,319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20. 10. 2016 р. скасувати з ухваленням нового.

Позовну заяву ОСОБА_6 до Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» про зміну формулювання причини звільнення задовольнити частково.

Змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_6 з роботи з Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» із звільнення з посади за прогул без поважних причин, з підстав п.4 ст.40 КЗпП України на звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Стягнути з Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» судовий збір у розмірі 1515 грн. 80 коп. на розрахунковий рахунок-0007 ; МФО 828011; Код отримувача (ЄДРПОУ) 380126923; Код класифікації доходів бюджету-22030001.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - А.І.Дрішлюк

ОСОБА_8