АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/1145/16-ц
Провадження № 22-ц/774/902/К/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар Євтодій К.С.

розглянувши в судовому засіданні в м. Кривому Розі без повідомлення осіб, які беруть у справі, згідно вимог ст. 153 ЦПК України, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України, заяву прокурора Дніпропетровської області про забезпечення позову по справі за позовом першого заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області до ОСОБА_1, третя особа - Сільськогосподарське Риболовецьке товариство з додатковою відповідальністю ім. Богдана Хмельницького про витребування земельних ділянок, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні апеляційного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом першого заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області до ОСОБА_1, третя особа - Сільськогосподарське Риболовецьке товариство з додатковою відповідальністю ім. Богдана Хмельницького про витребування земельних ділянок.

28 лютого 2017 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року.

02 березня 2017 року колегією суддів справу призначено до апеляційного розгляду на 12.04.2017 року.

07 березня 2017 року прокурор Дніпропетровської області звернувся до апеляційного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на земельні ділянки, розташовані на території Мар'янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області та є предметом позову, а саме:

площею 2 га, з кадастровим номером НОМЕР_1

площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_2

площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_3

площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_4

площею 1.6131 га з кадастровим номером НОМЕР_5

площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_6

площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_7

площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_8

площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_9

площею 1.8358 га з кадастровим номером НОМЕР_10

площею 1.8358 га з кадастровим номером НОМЕР_11

площею 1.6131 га з кадастровим номером НОМЕР_12

площею 1.9500 га з кадастровим номером НОМЕР_13

площею 1.6011 га з кадастровим номером НОМЕР_14

площею 1.8358 га з кадастровим номером НОМЕР_15

площею 1.8356 га з кадастровим номером НОМЕР_16

площею 1.8359 га з кадастровим номером НОМЕР_17

площею 1.8537 га з кадастровим номером НОМЕР_18

площею 1.6130 га з кадастровим номером НОМЕР_19

площею 1.6014 га з кадастровим номером НОМЕР_20

площею 1.6014 га з кадастровим номером НОМЕР_21

площею 1.8537 га з кадастровим номером НОМЕР_22

площею 1.8539 га з кадастровим номером НОМЕР_23

площею 1.6013 га з кадастровим номером НОМЕР_24

площею 1.9499 га з кадастровим номером НОМЕР_25

площею 1.9501 га з кадастровим номером НОМЕР_26

площею 1.9502 га з кадастровим номером НОМЕР_27

площею 1.8384 га з кадастровим номером НОМЕР_28

площею 1.8384 га з кадастровим номером НОМЕР_29

площею 1.8359 га з кадастровим номером НОМЕР_30

площею 1.8381 га з кадастровим номером НОМЕР_31

площею 1.8539 га з кадастровим номером НОМЕР_32

площею 1.3764 га з кадастровим номером НОМЕР_33

площею 1.3765 га з кадастровим номером НОМЕР_34

площею 1.3764 га з кадастровим номером НОМЕР_35

площею 1.3764 га з кадастровим номером НОМЕР_36

площею 1.3769 га з кадастровим номером НОМЕР_37

площею 1.3764 га з кадастр овим номером НОМЕР_38

площею 1.3762 га з кадастровим номером НОМЕР_39

площею 1.8357 га з кадастровим номером НОМЕР_40

Вказана заява обґрунтована тим, що в липні 2013 року до суду звернулось ТДВ ім. Хмельницького з позовом до голови Апостолівської РДА про визнання протиправними та скасування рішень РДА щодо передачі у власність 51 громадянину земельних ділянок, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації державних актів.

Після відкриття 08.07.2013 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом провадження у справі №804/8978/13-а, та початку розгляду адміністративної справи по суті, 40 із вказаних громадян продали спірні земельні ділянки ОСОБА_1, що в подальшому унеможливило виконання судового рішення.

Водночас, за результатом розгляду адміністративної справи №804/8978/13-а постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 року позов підприємства частково задоволено, а саме: визнано протиправними та скасовано розпорядження Апостолівської РДА про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 51 громадянину; визнано нечинним та скасовано розпорядження голови Апостолівської РДА про затвердження проектів землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок, скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки. В частині скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки - відмовлено.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанції при ухваленні судових рішень у справі №804/8978/13-а встановлено, що 51 земельна ділянка незаконно вибула із власності держави, поза її волею, у зв'язку з чим, перший заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, і звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок.

Враховуючи, що у ОСОБА_1 існує реальна можливість вільного розпорядження земельними ділянками, наведені заходи забезпечення вважає обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам.

Вжиття заходу до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на зазначені земельні ділянки, спрямоване на збереження цих земельних ділянок, та збереження збалансованості інтересів сторін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заяви прокурора про забезпечення позову, колегія суддів вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У відповідності до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Колегією суддів встановлено, що між сторонами існує спір щодо 40 земельних ділянок, розташованих на території Мар'янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, що належать відповідачу ОСОБА_1 на підставі відповідних договорів купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.17-96).

Згідно п.1 вказаних договорів, цільовим призначення вищевказаних земельних ділянок - для ведення особистого селянського господарства.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що заявлена прокурором вимога про накладення арешту на спірні земельні ділянки є неспівмірною з позовними вимогами та призведе до перешкод у здійсненні відповідачем сільськогосподарської діяльності.

Частина 3 ст. 151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається виключно у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначене в заяві прокурора обґрунтування необхідності застосувати забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вищевказані земельні ділянки стосується обставин розгляду позову ТДВ ім. Хмельницького до голови Апостолівської РДА про визнання протиправними та скасування рішень РДА щодо передачі у власність 51 громадянину земельних ділянок, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації державних актів, що перебувала у провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду та переглядалась Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, та не надає апеляційному суду підстав для висновку щодо існування реальної загрози утруднення виконання чи неможливості виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог по зазначеній цивільній справі.

Крім того, з обставин, викладених в заяві про забезпечення позову, прокурором не доведено несумлінних дій відповідача по даній справі, що може призвести до неможливості виконання в майбутньому рішення суду, у зв'язку з чим, необхідно застосувати даний вид забезпечення позову.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку до висновку про те, що в заяві про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви прокурора Дніпропетровської області про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

В.П. Зубакова