Справа№340/659/16-ц
Провадження № 2/340/56/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

при секретарі судових засідань Фурманюк В.М.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Верховинської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 95,2 м.кв., загальною вартістю 132019 грн., що знаходиться в АДРЕСА_4

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з актом комісії колгоспу ім. Коцюбинського від 14.07.1993 року було запропоновано зборам уповноважених колгоспу продати йому квартиру в смт Верховина по вартості 40851 крб., яка в подальшому, 15.06.1996 року, була йому виділена в рахунок паю на підставі рішення зборів уповноважених колгоспу. Рішенням виконавчого комітету від 19.08.2016 року №31 його квартирі було присвоєно адресний номер - квартира АДРЕСА_1. Крім цього, рішенням Верховинської селищної ради від 24.07.2009 року йому передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0228 га, яка знаходиться по АДРЕСА_2

Зазначив, що в зазначеній квартирі зареєстрований та проживає з 1993 року, квартирою володіє на правах власника, яку отримав на законних підставах в рахунок паю, однак на даний час позбавлений можливості розпоряджатися належним йому майном через відсутність державної реєстрації права власності на квартиру. А тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному об'ємі, уточнив, що в рахунок паю йому надавалася квартира із господарськими спорудами, які на той час у документації не зазначалися. З цього часу ним деякі господарські приміщення перебудовано, додатково споруджено стайню та дровітню в межах належної йому на праві власності земельної ділянки. На даний час кількість, розміри та розташування господарських споруд відповідає тим, що зазначені у технічному паспорті та позначені на плані під літерами «Б», «В», «Г», «Д», «Е» та «Ж», а тому просить разом з квартирою визнати право власності саме на ці господарські споруди.

Представник відповідача в судовому засіданні відносно позову не заперечив, вказав, що дійсно спірна квартира була надана у власність позивачу в рахунок паю, як учаснику колгоспу, в даній квартирі він проживав, однак державну реєстрацію права власності не здійснив. На даний час йому передано у власність земельну ділянку під квартирою та належними до неї господарськими спорудами, присвоєно адресний номер, а тому не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд позов задовольняє з таких підстав.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_2 був членом колгоспу ім. Коцюбинського з 1979 по 1996 роки.

Як вбачається з комісійного акту від 14.07.1993 року, затвердженого зборами уповноважених колгоспу ім. Коцюбинського (а.с.6), комісією запропоновано зборам уповноважених колгоспу продати квартиру ОСОБА_2 в смт Верховина по вартості 40851 крб.

Згідно з актом списання від 15.06.1996 року (а.с.7) та накладною від 15.06.1996 року (а.с.8), вбачається, що позивачу ОСОБА_2, на підставі рішення зборів уповноважених колгоспу ім. Коцюбинського від 10.01.1996 року було виділено квартиру АДРЕСА_2 в рахунок його паю в сумі 42515000 крб..

Як вбачається із рішення виконавчого комітету Верховинської селищної ради від 19.08.2016 року №31 (а.с.10) квартирі, що належить ОСОБА_2 присвоєно адресний номер - АДРЕСА_2.

Крім цього, рішенням Верховинської селищної ради від 24.07.2009 року передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0228 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 для обслуговування будівель.

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_3, який обґрунтовує тим, що на даний не має можливості вільно розпоряджатися цим майном в силу відсутності державної реєстрації права власності на це майно, законодавчих вимог щодо здійснення якої на час надання квартири не було.

При цьому, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на норми матеріального права - Цивільного кодексу України, які введені в дію з 01.01.2004 року.

Однак, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, оскільки наведені позивачем обставини щодо набуття ним у власність спірної квартири мали місце у 1996 році та не продовжували існувати на час набрання чинності новим цивільним кодексом, відтак при наданні правової оцінки заявленим правовідносинам слід керуватися чинним на той час цивільним законодавством України.

Відповідно до ст.86 ЦК України 1963 року, чинного станом на 1996 рік, відносини власності регулювалися Законом України «Про власність».

У відповідності з нормами ст. 12 Закону України «Про власність», чинними на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Статтею 24 цього ж Закону було передбачено, що у майні, що належить кооперативу (колгоспу), визначаються частки членів цього кооперативу (колгоспу). В разі добровільного виходу з кооперативу (колгоспу) громадянин має право на виділення належної йому частки в майні кооперативу (колгоспу) в натурі, грошах або цінних паперах.

Крім цього, ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Враховуючи наведені правові положення, оскільки судом встановлено, що позивач при виході із членів колгоспу отримав в рахунок паю квартиру АДРЕСА_3 і така ним набута у власність належним чином з підстав не заборонених законом, а тому суд приходить до висновку, що дійсно зазначена квартира перебуває у приватній власності позивача починаючи з 15.06.1996 року, моменту реальної передачі йому нерухомого майна як пайової частки в колгоспі.

При цьому суд переконаний, що відсутність державної реєстрації права власності на квартиру не може бути перешкодою для вільного розпоряджання позивачем належним йому майном, так як станом на червень 1996 року діяло законодавство, відповідно до якого виникнення права власності не залежало від державної реєстрації прав на нерухоме майно. А відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За таких обставин позов слід задовольнити повністю та визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_3 разом з господарськими спорудами позначеними на плані у технічному паспорті під літерами «Б», «В», «Г», «Д», «Е» та «Ж» (а.с.11-14), що розташовані разом з квартирою на земельній ділянці площею 0,0228 га, переданій позивачу ОСОБА_2 у власність для їх обслуговування на підставі рішення Верховинської селищної ради від 24.07.2009 року.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 позначену на плані під літерою «А» разом з господарськими будівлями позначеними на плані під літерами «Б», «В», «Г», «Д», «Е» та «Ж», загальною площею 95,2 м.кв.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Бучинський А.Б.