РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2017 року Провадження №2/425/6/17

Справа №425/2329/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Кравченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, якою після зменшення позовних вимог, просило стягнути з них на користь цього банку заборгованість за кредитним договором №13 від 21 червня 2010 року, яка станом на 18 жовтня 2016 року складає 6760 гривень 04 копійки, з яких: 2456 гривень 44 копійки - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 3469 гривень 95 копійок - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 335 гривень 16 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період 02 листопада 2010 року по 17 жовтня 2016 року; 498 гривень 49 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 жовтня 2010 року по 17 жовтня 2016 року.

Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 06 січня 2017 року для розгляду справи по суті сторони не зявились. Представник позивача через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів. Відповідач ОСОБА_1 подав заяву якою просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач ОСОБА_2 не зявилась, причини неявки суду не повідомила.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідачів, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Позиція представника позивача полягала в тому, що між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом видачі кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязання з повернення ОСОБА_4 кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, був оформлений договір поруки від 21 червня 2010 року (між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_2. І оскільки ОСОБА_4 свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом у строки встановлені договором, належним чином не виконав, у банка виникло право вимоги боргу не тільки з ОСОБА_4, а й з ОСОБА_2 у солідарному порядку, при цьому з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних. А оскільки відповідач погасив (шляхом оплати) заборгованість по кредиту та проценти за користування кредитом, банк має право стягнути з відповідача інфляційні нарахування та три проценти річних за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування ним.

Відповідач ОСОБА_1 подав заяву про безумовне і добровільне визнання позовних вимог в повному обсязі. Також зазначив, що правові наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, їх розяснення з боку суду не потребує.

Позиція відповідача ОСОБА_2 суду не відома, оскільки будь-яких заперечень та/або доказів в обгрунтування своїх заперечень, вона суду не подавала.

Але суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

ОСОБА_1, 21 червня 2010 року звернувся до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі за текстом АТ «Ощадбанк»), із кредитною заявкою, якою просив надати йому кредит у розмірі 30000 гривень на споживчі цілі (а.с.19-20,28,29-31,32,33-39,49-50).

Того ж дня, 21 червня 2010 року, ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк», уклали кредитний договір № 13, за яким банк взяв на себе зобовязання надати ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі у розмірі 30000 гривень строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 21 червня 2020 року. А ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 26% річних за користування кредитом, шляхом щомісячного погашення кредиту рівними частинами в сумі 250 гривень та процентів у сумах та у час, визначений графіком (а.с.10-16).

На підставі вказаного договору, ОСОБА_1, 21 червня 2010 року отримав 30000 гривень (а.с.48).

Також 21 червня 2010 року між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки: №13 (а.с.17-18,19-20,21-22). За яким ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором №13 від 21 червня 2010 року (а.с.17-18).

За даними АТ «Ощадбанк», які враховують усі здійснені ОСОБА_4 оплати, свої зобовязання за кредитним договором №13 від 21 червня 2010 року ОСОБА_1 станом на 24 березня 2016 року, своєчасно та у повному обсязі згідно графіку, він не виконав (а.с.5-9,73-78). Через що у нього утворився борг, і саме тому 24 березня 2016 року АТ «Ощадбанк» звернувся до ОСОБА_4, а також до ОСОБА_2 з вимогою щодо повернення у достроковому порядку не тільки прострочених до сплати сум боргу, а повернення тієї частини кредиту, строк сплати якої за договором і графіком не настав. Зокрема, банк просив сплатити йому борг у розмірі 28586 гривень 08 копійок, з яких: 6250 гривень - це частина кредиту строк повернення якої згідно графіку настав, але кредит не сплачено, 12750 гривень - це частина кредиту, строк сплати якої за графіком не настав, але вимогу про її сплату заявлено банком у достроковому порядку, 9586 гривень 08 копійок - це проценти за користування кредитом, строк сплати яких згідно графіку настав, але вони не були оплачені (а.с.23-24,25-26).

А 01 серпня 2016 року АТ «Ощадбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яким просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 13 від 21 червня 2010 року, яка станом на 18 жовтня 2016 року склала 36963 гривні 08 копійок (а.с.2-4,116-117).

Проте у зв`язку із задоволенням ОСОБА_4 частини позовних вимог у процесі розгляду справи, АТ "Ощадбанк" змінив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишок заборгованості за кредитним договором №13 від 21 червня 2010 року, яка станом на 18 жовтня 2016 року складає 6760 гривень 04 копійки, з яких: 2456 гривень 44 копійки - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 3469 гривень 95 копійок - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 335 гривень 16 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період 02 листопада 2010 року по 17 жовтня 2016 року; 498 гривень 49 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 жовтня 2010 року по 17 жовтня 2016 року.

Із встановлених обставин вбачається, що між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач ОСОБА_1 споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобовязанні, на повернення відповідачем, як боржником у зобовязанні, не тільки отриманого ним кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а й інфляційних нарахувань та трьох процентів річних на суму несплаченої своєчасно заборгованості за кредитом та процентами за його користування.

Поряд з цим, із встановлених обставин також вбачається, що між АТ «Ощадбанк» та відповідачами ОСОБА_2 виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері забезпечення виконання зобовязання, в яких позивач виступає кредитором, а вказаний відповідач поручителем, та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора на отримання виконання вказаного зобовязання боржника у повному обсязі поручителем.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

В силу положень пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права та основні обовязки людини і громадянина, а також засади цивільно-правової відповідальності.

Зокрема, положеннями частини першої статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобовязання можуть виникати з договорів, які стають обовязковими для виконання сторонами, що їх уклали.

Виходячи з положень частини першої статті 1054 Цивільного Кодексу України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у строки та порядку, передбаченому договором.

Так, 21 червня 2010 року ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» уклали договір про надання споживчого кредиту (кредитний договір) №13, за яким банк взяв на себе зобовязання надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 30000 гривень, а ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором, у тому числі і графіком сплати (а.с.10-11,12,13,14,15,16).

Факт належного виконання кредитодавцем зобовязання з видачі кредиту у розмірі 30000 гривень ОСОБА_1 підтверджується меморіальним ордером №1 від 21 червня 2010 року (а.с.48), який також свідчить і про те, що кредит у розмірі 30000 гривень, отримав саме останній.

Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обовязку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони договору встановили, що кредит надається позивачем строком на 120 місяців на споживчі цілі з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 21 червня 2016 року (пункт 1.2. кредитного договору), при цьому позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (у розмірі 26 % річних) (пункт 1.1. кредитного договору) згідно графіку (а.с.10-11).

Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання).

З огляду на надані позивачем розрахунки, які враховують здійснені ОСОБА_1 оплати, останній дійсно порушив взяті на себе за кредитним договором (частиною якого є графік сплати платежів) зобовязання, оскільки не виконав обовязку щодо своєчасного та повного повернення взятого ним кредиту та сплати процентів за його користування згідно графіку (а.с5-9,73-78,116-117). При цьому таке порушення він допустив білше ніж три календарних місяці підряд.

Внаслідок чого, і суд з цим погоджується, станом на 18 жовтня 2016 року у ОСОБА_4 виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк», яку цей банк отримав право вимагати сплатити. У тому числі, в силу положень пункту 3.4. кредитного договору (а.с.10-16), і право вимагати повернення всієї суми наданого кредиту у достроковому порядку.

Тобто банк дійсно отримав право вимагати у ОСОБА_4, а у останнього обов`язок сплатити АТ "Ощадбанк"не тільки прострочену суму боргу по кредиту, а й суму тієї частини кредиту, строк повернення якої ще не настав згідно графіку, а також не сплачені згідно графіку проценти за користування кредитом. А це зокрема такі грошові кошти: 11750 гривень борг по кредиту строковий у період з 21.06.2010 року по 18.07.2016 року; 7250 гривень борг по кредиту прострочений у період з 03.03.2014 року по 18.07.2016 року; 242 гривні 95 копійок сума несплачених строкових відсотків по кредиту за період з 01.07.2016 року по 18.07.2016 року; 11232 гривні 75 копійок сума несплачених прострочених відсотків за користування кредитом у період з 01.04.2016 року по 18.07.2016 року (а.с.1-4).

Проте судом встановлено, і ОСОБА_4 проти цього не заперечував, що станом на дату прийняття рішення судом, вимоги банку у вказаній частині були задоволені ним у добровільному порядку (а.с.112).

Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

А з огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На цей випадок, АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 у кредитному договорі №13 від 21 червня 2010 року у пункті 5.1. передбачили, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань за цим договором, вони несуть відповідальність в порядку та на умовах обумовлених у цьому договорі та чинним законодавством України.

А тут суд враховує, що чинним законодавством України, зокрема положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тож враховуючи викладене та оскільки ОСОБА_4 прострочив виконання взятого на себе грошового зобовязання за кредитним договором №13 від 21 червня 2010 року, а АТ «Ощадбанк», як кредитор заявив вимогу про сплату йому боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за вказаний ним період прострочки, така вимога є обґрунтованою.

Такого висновку суд дійшов з огляду на вказані вище норми матеріального права і положення кредитного договору, а також з огляду на правильність здійснених позивачем розрахунків індексу інфляції та трьох процентів річних за якими на користь банку слід присудити 6760 гривень 04 копійки, з яких: 2456 гривень 44 копійки - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 3469 гривень 95 копійок - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 335 гривень 16 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період 02 листопада 2010 року по 17 жовтня 2016 року; 498 гривень 49 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 жовтня 2010 року по 17 жовтня 2016 року (а.с.73-78).

Також суд констатує, що він врахував положення частини 1 статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» якими передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Але відзначає, що за своєю правовою природою інфляційні нарахування та три проценти річних не являються ні пенею ні штрафом, на що звернув увагу і Верховний Суд України у своїй постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за позовом комунального підприємства "Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг".

Тож враховуючи викладене, суд приймає визнання позовних вимог відповідачем, оскільки вважає, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб у тому числі його поручителя.

Таким чином, підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги АТ «Ощадбанк» щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу розмірі 6760 гривень 04 копійки, з яких: 2456 гривень 44 копійки - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 3469 гривень 95 копійок - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 335 гривень 16 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період 02 листопада 2010 року по 17 жовтня 2016 року; 498 гривень 49 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 жовтня 2010 року по 17 жовтня 2016 року.

Виходячи із системного тлумачення статей 546-548 ЦК України виконання основного зобовязання у тому числі такого, що виникає із договору (а тому і кредитного зобовязання зокрема), може забезпечуватись письмовим договором поруки.

З огляду на положення статей 553 та 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, тому у випадку порушення зобовязання боржником, поручитель відповідає перед кредитором частково або у повному обсязі, залежно від того, що передбачено договором. При цьому, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вже було встановлено судом, 21 червня 2010 року між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки (а.с.17-18,19-20,21-22). За яким ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором №13 від 21 червня 2010 року (а.с. 17-18).

З огляду на встановлені судом обставини та те, що ОСОБА_1 своєчасно і у повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором №13 від 21 червня 2010 року не виконав, а в силу положень частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суд вважає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з неї у солідарному порядку, заборгованості у розмірі 6760 гривень 04 копійки обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому суд відзначає, що він врахував положення частини 4 статті 559 ЦК України, але констатує, що договором поруки (а.с.17-18) його сторони, зокрема положеннями пунктів 4.2. та 5.4. договору поруки, фактично передбачили припинення договору поруки після спливу трьох років з моменту настання строку виконання зобовязання боржника за кредитним договором, а такі строки не сплили.

Отже, позовні вимоги і в частині що стосуються поручителя є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1378 гривень, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1), вони підлягають стягненню на користь позивача з кожного відповідача окремо та пропорційно, оскільки відповідно до положень частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України солідарний обов`язок до судових витрат не застосовується. Тобто по 689 гривень з кожного.

Отже, керуючись статтями 57-64,79,88,159-197,208,209,212-215,224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код: 09304612, адреса місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, будинок 36, п/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304665) заборгованість за кредитним договором №13 від 21 червня 2010 року, яка станом на 18 жовтня 2016 року складає 6760 (шість тисяч сімсот шістдесят) гривень 04 (чотири) копійки, з яких: 2456 (дві тисячі чотириста пятдесят шість) гривень 44 (сорок чотири) копійки - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 3469 (три тисячі чотириста шістдесят дев`ять) гривень 95 (девяносто пять) копійок - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 335 (триста тридцять пять) гривень 16 (шістнадцять) копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період 02 листопада 2010 року по 17 жовтня 2016 року; 498 (чотириста девяносто вісім) гривень 49 (сорок девять) копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 жовтня 2010 року по 17 жовтня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), як солідарного боржника ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код: 09304612, адреса місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, будинок 36, п/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк» МФО 304665) заборгованість за кредитним договором №13 від 21 червня 2010 року, яка станом на 18 жовтня 2016 року складає 6760 (шість тисяч сімсот шістдесят) гривень 04 (чотири) копійки, з яких: 2456 (дві тисячі чотириста пятдесят шість) гривень 44 (сорок чотири) копійки - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 3469 (три тисячі чотириста шістдесят дев`ять) гривень 95 (девяносто пять) копійок - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2016 року; 335 (триста тридцять пять) гривень 16 (шістнадцять) копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати кредиту за період 02 листопада 2010 року по 17 жовтня 2016 року; 498 (чотириста девяносто вісім) гривень 49 (сорок девять) копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 жовтня 2010 року по 17 жовтня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код: 09304612, адреса місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, будинок 36, п/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк» МФО 304665) судовий збір у розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код: 09304612, адреса місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, будинок 36, п/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк» МФО 304665) судовий збір у розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Д.С. Коваленко