Справа № 2/243/434/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

при секретарі Останькович О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов'янська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

21.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві власності, а саме договору дарування від 04.03.1996 року, належить домоволодіння № 16 по вул. Українській м. Словянська. З 09.11.2006 року в зазначеному житловому будинку була зареєстрована, як член родини відповідач, однак з моменту реєстрації та до теперішнього часу у вказаному будинку не проживає, жодних договорів щодо користування житловим приміщенням між сторонами не укладалося. У звязку з чим, позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим у м. Словянську по вул. Українська, 16 Донецької області.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак надала суду письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не була присутня, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання. Разом з тим 27.12.2016 року на електронну адресу суду надійшла письмова заява ОСОБА_2 з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами, розташований у м. Словянську Донецької області по вулиці Українська під № 16, належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується договором дарування від 04.03.1996 року посвідченим державним нотаріусом ОСОБА_3 (а.с.12,13).

Відповідно до відомостей «Домової книги для приписки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3» (а.с.19,20), ОСОБА_2 з 09.11.2006 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом з тим відповідно до доданих письмових доказів, а саме копії паспорту громадянина РФ вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Данків Липецької області, зареєстрована з 05.12.2015 року за адресою РФ Ростовська область м. Шахти вул. Чернишевського, 36.

Вирішуючи питання стосовно визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу №1 від 1952 року, передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч.2 ст. 5 Господарського кодексу України).

Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України).

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно вимог закону, зокрема ст. 405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 додала акт, наданий їй керівником мікрорайону Словважмаш м. Словянська від 20.12.2016 року (а.с.21), з якого вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: м. Словянськ, вул. Українська, № 16 фактично не мешкає з 09 листопада 2006 року по теперішній час, особисті речі ОСОБА_2 за вказаною адресою відсутні.

У звязку з чим, суд приходить до висновку, що строк, передбачений ч. 2 ст. 405 ЦК України, який передбачає втрачання права користування житлом члена сімї, на момент подання заяви до суду вже сплинув, відповідачка у спірному будинку не мешкає, тому наявні підстави для визнання відповідачки такою що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 405 ЦК України, ст.ст.10, 58, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим у м. Словянську по вул. Українська, 16 Донецької області.

Рішення може бути оскаржене позивачем в судову палату по цивільним справам апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги до Слов'янського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Л.Є Мірошниченко