УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальність «Львівморепродукти» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_6», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор» про скасування державної реєстрації права власності, визнання договорів іпотеки недійсними, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_7 «Львівморепродукти» звернувся до суду з вимогою про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення, загальною площею 297,5 кв.м., нежитлові приміщення № № 36-40, 40а, 41-50 загальною площею 494,1 кв.м., що знаходять за адресою м. Львів, вул. Опришківська, 5, на будівлі та споруди майнового комплексу загальною площею 3705,8 кв.м., що знаходяться за цією адресою та визнання недійсними іпотечних договорів від 23.06.2017р., скасування записів про іпотеку та записів про обтяження.

До початку розгляду справи по суті, в судовому засіданні 29.11.2017р. позивач уточнив позовні вимоги та додатково просить визнати недійсним договору про відступлення права, укладений 25.04.2017р. між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1

Протокольною ухвалою від 29.11.2017р. прийнято вказані уточнення позовних вимог.

В порядку забезпечення позовних вимог, позивач подав до суду заяву, в якій просить заборонити ПрАТ «Львівобленерго» до вирішення спору по суті укладати будь-які договори з ОСОБА_1 щодо постачання електроенергії до нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Опришківська, 5 та виконувати будь-які інші зобовязання перед ОСОБА_1 щодо спірного майна та заборонити ПрАТ «Львівобленерго» вчиняти дії щодо припинення електропостачання до електроустановок ТОВ «Львівморепродукти» та нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Опришківська, 5, а також заборонити вчиняти дії щодо припинення договору про постачання електричної енергії № 90215 від 29.12.2006р. до вирішення спору по суті.

Мотивує тим, що в межах розгляду даної справи вирішується спір про право власності на згадані вище житлові приміщення. Відповідач ОСОБА_1 після набуття прав власності на такі приміщення звернувся до ПрАТ «Львівобленерго» з листом щодо розірвання договору про постачання електроенергії, укладеного з позивачем та укладення такого договору безпосередньо з відповідачем, після чого ПрАТ «Львівобленерго» направило відповідну вимогу до ТОВ «Львівморепродукти» про розірвання договору. Вказані дії відповідача спрямовані на припинення електропостачання на обєкти нерухомості, що використовуються позивачем для провадження господарської діяльності. Зокрема, на даний час у таких приміщеннях функціонує великогабаритне холодильне обладнання, що потребує постійного електропостачання і розірвання договору на постачання електроенергії та не вжиття заходів забезпечення позову призведе до повного зупинення господарсько-виробничої діяльності підприємства, що матиме негативні невідворотні наслідки для підприємства у виді значних матеріальних збитків для підприємства. Натомість, вжиті заходи забезпечення позову не призведуть до порушень законних прав та інтересів відповідача та ПрАТ «Львівобленерго», оскільки саме позивач на даний час займає спірні приміщення. Відповідач їх не використовує, у звязку з чим обмеження в укладенні ним нового договору не впливає на його права та інтереси. Крім того, позивач належним чином виконує взяті на себе зобовязання щодо оплати вартості електричної енергії, що відповідно є джерелом прибутків ПрАТ «Львівобленерго» і розірвання договору призведе до зменшення грошових надходжень. Пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні, оскільки відсутні визначені законом підстави для такого забезпечення.

Враховуючи обсяг поданих матеріалів, який є достатнім для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд вважає можливим розглянути заяву про забезпечення позову без виклику особи, яка подала заяву, а також інших учасників справи.

Оглянувши матеріали справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Під час розгляду цивільної справи № 6-605цс16 Верховний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою розяснив, що забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів не допускається.

Як вбачається з поданих документів, між позивачем та ВАТ «Львівобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «Львівобленерго» укладено договір про постачання електричної енергії №_90215_ від 29.12.2006р.

Згідно п. 9.4, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007р. Договір вважається щоразу продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Листом від 06.11.2017р. ПрАТ «Львівобленерго» повідомило позивача, що саме на підставі п. 9.4 згаданого вище договору з 01.01.2018р. такий договір буде розірваним та з 03.01.2018р. буде припинено електропостачання.

Вказане свідчить про те, що свобода договору, поняття про що наводиться в ст. 627 ЦК України і яке розкривається в ст. 6 цього Кодексу не може бути обмежене заходами забезпечення позову у справі, де одна із сторін договору не є стороною спору, а сам спір не стосується цих договірних відносин, адже право на розірвання договору є складовою частиною свободи договору.

Посилання позивача на те, що не вжиття заходів забезпечення позову призведе до повного зупинення господарсько-виробничої діяльності підприємства суд вважає неспроможними, оскільки предмет спору повязаний з нерухомим майном, а не з господарською діяльністю позивача, у звязку з чим в межах розгляду даної справи не може вирішуватись будь-яке питання, яке повязане з наявністю чи то відсутністю перешкод у здійсненні господарської діяльності. В тому числі, таке питання не може вирішуватись у спосіб забезпечення позову.

Тому, вимогу про заборону ПрАТ «Львівобленерго» вчиняти дії щодо припинення електропостачання до електроустановок позивача належить залишити без задоволення.

Практично з аналогічних підстав також належить залишити без задоволення вимоги про заборону ПрАТ «Львівобленерго» укладати будь-які договори з відповідачем ОСОБА_1 і в цій частині суд повторюється, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, яка тим більше, не є стороною спору а спірні правовідносини не повязані із здійсненням господарської діяльності цієї юридичної особи.

Тому, в задоволенні заяви належить відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальність «Львівморепродукти» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_6», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор» про скасування державної реєстрації права власності, визнання договорів іпотеки недійсними відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.