Справа № 128/3734/16-ц
16 січня 2017 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді: Бондаренко О.І.
при секретарі: Нагірняк Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку та припинення права власності, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку та припинення права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.03.2008 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу, за яким ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: будівлю магазину з прибудовою загальною площею 89,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,0344 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачем було повністю проведено розрахунок за вказане майно, а саме: сплачено 196 950 грн. 00 коп. за будівлю магазину та 98 475 грн. 00 коп. за земельну ділянку.
12.03.2008 року постійно діючим Третейським судом при Товарній біржі «Південнобузька» у справі № 1-080/08 ухвалено рішення, визнано за ОСОБА_1 право власності на: будівлю магазину з прибудовою загальною площею 89,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,0344 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Також визнано дійсним вищенаведений договір купівлі-продажу.
22.03.2008 року КП «Вінницьке обласне об'єднане БТІ» проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будівлю магазину з прибудовою загальною площею 89,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
18.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку та будівлю магазину. Однак, державним реєстратором відмовлено ОСОБА_1 в частині реєстрації права власності на земельну ділянку, в той же час право власності на будівлю магазину було зареєстровано.
Станом на день подачі даного позову, рішення третейського суду не скасовано і є дійсним. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» така категорія справ визнана непідсудною лише з 31.03.2009 року, а рішення прийнято роком раніше - 12.03.2008 року.
12.09.2016 року позивач звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання вищевказаного рішення третейського суду.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2016 року відмовлено у видачі такого виконавчого листа, а тому згідно п.4 ч.2 ст. 122 ЦПК України позивач звертається до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги своєї довірительки підтримує в повному обсязі, змін та доповнень не має та просить їх задоволити, в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом оголошення в газеті «Вінниччина» від 30.12.2016 року.
Зі згоди представника позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, а тому підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.03.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу, за яким ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: будівлю магазину з прибудовою загальною площею 89,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,0344 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Позивачем було повністю проведено розрахунок за вказане майно, а саме: сплачено 196 950 грн. 00 коп. за будівлю магазину та 98 475 грн. 00 коп. за земельну ділянку.
12.03.2008 року постійно діючим Третейським судом при Товарній біржі «Південнобузька» у справі № 1-080/08 ухвалено рішення, визнано за ОСОБА_1 право власності на: будівлю магазину з прибудовою загальною площею 89,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,0344 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Також визнано дійсним вищенаведений договір купівлі-продажу (а.с.4).
22.03.2008 року КП «Вінницьке обласне об'єднане БТІ» проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будівлю магазину з прибудовою загальною площею 89,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5)
18.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку та будівлю магазину. Однак, державним реєстратором відмовлено ОСОБА_1 в частині реєстрації права власності на земельну ділянку, в той же час право власності на будівлю магазину було зареєстровано (а.с. 7).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2016 року позивачу відмовлено у видачі виконавчого листа на підставі вищевказаного рішення третейського суду (а.с.8 - 9).
Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).
Згідно ч. ч. 1. 6 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.
Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у постанові від 11.02.2015 року у справі № 6-2 цс15, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке.
Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.
З огляду на вищевикладене, оскільки до ОСОБА_1 перейшло право власності на будівлю, до неї також переходить і право власності на земельну ділянку на якій і розташована дана будівля магазину, з огляду на що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій.
Як встановлено по справі, позивачем ОСОБА_1 було понесено судові витрати, зокрема, у зв'язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в розмірі 1535 грн. 95 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 1, 19).
За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам.
Беручи до уваги повне задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1535 грн. 95 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ст. ст. 3, 15, 10, 11, 27, 31, 60, 79, 84, 88, 131, 197, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0344 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Припинити право приватної власності ОСОБА_2 (на земельну ділянку площею 0,0344 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, посвідчене Державним актом про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 26.02.2008 року.
Стягнути зі ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1535 грн. 95 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :