Справа № 525/1199/16-ц
Провадження №2/525/50/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року померла ОСОБА_3, останнім місцем реєстрації якої було АДРЕСА_1 а проживання - АДРЕСА_2. На момент смерті вона постійно проживала разом з позивачем у справі однією сім'єю та місце реєстрації було за однією адресою. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,80 га. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області і належала померлій ОСОБА_3 на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_2 виданого 20 березня 2003 року Остап'ївською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області. ОСОБА_1 вказує, що він прийняв спадщину шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. у встановлений законом термін після померлої ОСОБА_3 та звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 12 жовтня 2016 року нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області до встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач стверджує, що проживав із ОСОБА_3 однією сім'єю без шлюбу з 10 серпня 1970 року до ІНФОРМАЦІЯ_9 року (до дня її смерті), тобто до часу відкриття спадщини. Як вказано в позові, позивач зі спадкодавцем були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Усі питання життя вирішувалися спільно. Сім'я була створена на підставах не заборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства.

Позивач стверджує, що у зареєстрованому шлюбі з іншою особою він не перебував та не перебуває. Також, як вказано в позові, в зв'язку з аварійним станом житлового будинку АДРЕСА_1, в 2016 році ОСОБА_1 з ОСОБА_3 вибули на постійне місце проживання в житловий будинок АДРЕСА_3 Договір купівлі-продажу будинку нотаріально оформити не встигли. В зв'язку з цим, по господарський облік до цього часу по даному домоволодінню ще не заведено. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) по АДРЕСА_4 (останнє місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1.), та в порядку спадкування за законом визнати за ним право власності на відповідну земельну ділянку, яка належала померлій ОСОБА_3 (а.с.а.с.3-4).

В судовому засіданні 04.01.2017 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи та обґрунтування позовної заяви, в своїх поясненнях посилалися на обставини, що викладені в позові і просили позовні вимоги задовольнити. Також, в судовому засіданні представник позивача надала суду дані про те, що ОСОБА_1 було видано довідку з присвоєнням нового ідентифікаційного коду - НОМЕР_1.

Представник відповідача у справі Великобагачанської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, від відповідача у справі надійшов лист про визнання позову та про розгляд справи у відсутність його представника (а.с.а.с.44,55).

Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі в судове засідання 04.01.2017 року не з'явився, даний відділ був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.(а.с.54).

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, що надані сторонами у справі на засадах змагальності і диспозитивності, давши всім доказам у справі належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про встановлення факту проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, останнім постійним місцем проживання якої було с. Остап'є Великобагачанського району Полтавської області померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року (а.с.а.с.6,7).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, фактично проживала за адресою:АДРЕСА_6 Разом з нею на день смерті проживав та був зареєстрований за вищевказаними адресами ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7)

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3 від 20.03.2003 року, реєстраційний номер 382, ОСОБА_3 на підставі рішення 5 сесії 24 скликання Остап'ївської сільської ради від 05 лютого 2003 року передалася у приватну власність земельна ділянка площею 2,80 га з цільовим призначенням-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). Тобто, власником вищевказаної земельної ділянки за життя була ОСОБА_3

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

З постанови приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. від 12.10.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що ОСОБА_1 подав до даного приватного нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_3, однак нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі такого свідоцтва відповідно до ст.1264 ЦК України, до встановлення факту спільного проживання однією сім'єю протягом п'яти років у судовому порядку (а.с.11).

Отже, у зв'язку з даною відмовою нотаріуса (яка є чинною і на даний час) та необхідністю встановлення певною юридичного факту, ОСОБА_1 17.11.2016 року був змушений звернутися до Великобагачанського районного суду з відповідною заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до витягу з погосподарської книги по Остап'ївській сільській раді №10 за 1986-1990 роки (с. Олефіри) вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 був зазначений в погосподарській книзі як член сім'ї ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована в вищезазначеній погосподарській книзі як голова сім'ї (а.с.а.с.12-14).

Відповідно до витягу з погосподарської книги по Остап'ївській сільській раді №10 за 2006-2010 роки (с. Олефіри) по особовому рахунку НОМЕР_4 у відповідних графах про членів домогосподарства вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований як член домогосподарства, але не родич голові домогосподарства ОСОБА_3, за адресою домогосподарства: АДРЕСА_7 (а.с.а.с.12-14).

Відповідно до витягу з погосподарської книги по Остап'ївській сільській раді №10 за 2011-2015 роки у відповідних графах про членів домогосподарства зазначено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року. В домогосподарстві за адресою АДРЕСА_1 як член домогосподарства зареєстрований ОСОБА_1, який у відповідній графі про родинні стосунки до голови домогосподарства, зазначений як не родич голові домогосподарства (а.с.а.с.17-18).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка сторони позивача ОСОБА_5 вказала про те, що знає ОСОБА_3 та ОСОБА_1 близько 20 років, зазначила що вони проживали разом в селі Олефіри, займалися домашнім господарством, тримали багато живності. Пізніше ОСОБА_3 та ОСОБА_1 переїхали на постійне місце проживання в житловий будинок АДРЕСА_8. Свідок ОСОБА_6, яка працює листоношею Остап'ївського відділення зв'язку 24 роки поспіль, суду пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постійно проживали разом, вели спільне господарство, однак у зв'язку з тим, що будинок, в якому проживали спільно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був старий та з поганими побутовими умовами, вони переїхали на постійне проживання в житловий будинок АДРЕСА_8, який знаходився неподалік від неї. Вже за цією адресою їх проживання, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 продовжували утримували домашнє господарство, тримали корову та курей.

З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. від 01.12.2016 року №2064, а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти спадкові договори та спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та копій документів зі спадкової справи вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_3, була відкрита спадкова справа №235-2016 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом, свідоцтва на спадщину не видавалося; також, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 заповіт останньої у відповідному реєстрі відсутній (а.с.а.с.40-43).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до положень частин 1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 року відкрилася спадщина. З матеріалів справи вбачається, що родичів, які входять до першої, другої та третьої черг спадкування, померла ОСОБА_3 не мала.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п.1 ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналіз даних положень СК України дає підстави дійти до висновку, що положення ст.3 СК України окреслюють загальні ознаки, яким повинен бути зв'язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім'єю (спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, взаємні права та обов'язки).

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у абзацах 1,2,3 та 4 пункту 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Також, правила ст.1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім'ї та дитячі будинки сімейного типу. Разом з цим, до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї.

При аналізі викладених положень законодавства слід звернути увагу, що судова практика розрізняє поняття «родичі» та «члени сім'ї», остатнє поняття застосовується в різних значеннях в залежності від сфери правовідносин. Разом з цим, аналіз п.3 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 свідчить про те, що законодавець не встановив вичерпного переліку кола осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив лише критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них.

Отже, в контексті аналізу положень ст.3 СК України, з урахуванням змісту положень ст.1264 ЦК України та проаналізувавши сукупність досліджених доказів у справі з огляду на положення ст.ст.10,11,57,60 ЦПК України суд приходить до висновку, що з урахуванням письмових доказів у справі, наданих стороною позивача у справі - довідки виконавчого комітету Остап'ївської сільської ради №1029 від 15.11.2016 року, про те, що ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а фактично проживала за адресою: АДРЕСА_9, а разом з нею на день смерті проживав та був зареєстрований за вищевказаними адресами ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, що в своїй сукупності відповідають відомостям, які містяться у витягах з погосподарських книг за 1986-1990 роки, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки, разом з вищевказаними відомостями, викладеними письмовими доказами у справі, в сукупності з показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, узгоджуються між собою (тобто письмові докази та показання даних свідків), не входять між собою у суперечність і об'єктивно підтверджують той факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 проживали однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, тобто, у розумінні ст.3 СК України вони проживали спільно, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Отже, виходячи з вищевикладеного та об'єктивного підтвердження як наведеними письмовими доказами, так і в сукупності показань свідків сторони позивача, виходячи з положень ст.ст.10,11,57,60 ЦК України суд вважає, що є доведеним, що ОСОБА_1 є відповідно спадкоємцем четвертої черги спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_3

Виходячи зі змісту прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 (позовна вимога), того, що стороною позивача у справі доведено той факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 проживали однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_10 року) за адресою: АДРЕСА_10, ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_3, наявності в даний час постанови приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. від 12.10.2016 року про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії та виходячи зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_3, останнім постійним місцем проживання якої було с.Остап'є Великобагачанського району Полтавської області, як спадкоємцем за законом згідно ст.1264 ЦК України, права власності на приватизовану земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,80 га, що розташована на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.15,16,1216-1218,1220,1223,1264 ЦК України, ст.3 СК України, п.21 Постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.3,10,11,57,58,60,179,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживали однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) по АДРЕСА_4 (останнє місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1.).

В порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_3, останнім постійним місцем проживання якої було с. Остап'є Великобагачанського району Полтавської області, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом згідно ст.1264 ЦК України, право власності на приватизовану земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,80 га, що розташована на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 виданого 20.03.2003 року Остап'ївською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 06.01.2017 року.

Суддя