У х в а л а

іменем україни

9 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гулька Б.І., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалось на те, що 11 липня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», яке перейменовано в ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 490081767, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 30 009,15 доларів США зі сплатою 17,25% річних на строк до 11 липня 2015 включно. На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 11 липня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

25 грудня 2008 року між банком та позичальником укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до укладеного ними кредитного договору, за яким змінено дату остаточного повернення кредиту, якою визначено 11 липня 2010 року, і відповідно змінено графік платежів.

Того ж дня з поручителем ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки, за яким відповідні зміни внесені і до договору поруки.

Оскільки позичальник ухиляється від виконання кредитних зобов'язань, ПАТ «Альфа-Банк» просило стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 592 633,05 грн, а також понесені судові витрати.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що внаслідок додаткової угоди, укладеної між банком та ОСОБА_2, збільшилась загальна сума виплат за кредитом з 51 848,37 доларів США до 70 407,70 доларів США, з чим він не погоджується, тому просив визнати поруку припиненою.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року, позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490081767 від 11 липня 2008 року в розмірі 23 187,71 доларів США, що еквівалентно 592 633,05 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 21 093,97 доларів США, що еквівалентно 539 121,10 грн, простроченої заборгованості за відсотками у сумі 212,92 доларів США, що еквівалентно 30 999,89 грн, пені у сумі 880,82 доларів США, що еквівалентно 22 512,06 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і справу направити на новий розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що боржник не виконав умов кредитного договору щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника і поручителя.

Встановивши, що 25 грудня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін і доповнень до договору поруки № 490081767-П від 11 липня 2008 року, яким сторони внесли зміни, що відповідають умовам зміненого кредитного договору, суди правильно відмовили у задоволенні зустрічного позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Б.І.Гулько А.В.Маляренко