Справа № 576/1648/16-ц
Провадження № 2/576/84/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.17 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Усенко Л.М.

при секретарі Українській О.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

міськрайонного відділу ДВС головного

територіального управління юстиції

у Сумській області ОСОБА_3

прокурора Мамаєва О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові цивільну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача фізична особа підприємець ОСОБА_6 про стягнення матеріальної, моральної шкоди та упущеної вигоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом про стягнення з державного бюджету України 16 598,67 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, 293 640,00 грн. відшкодування збитків у формі упущеної вигоди, 15 000 грн. моральної шкоди; судові витрати, а саме: 3 252,39 грн. судового збору, 3 100 грн. оплати за експертне дослідження, 1378 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Позов мотивує тим, що 17 листопада 2015 року під час виконавчих дій державний виконавець Орлов Д.В. провів опис та арешт належного йому майна в магазині «Автомир». Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01 липня 2016 року по справі № 576/2375/15-ц задоволено його апеляційну скаргу, визнано неправомірними дії державного виконавця Орлова В.Д. в частині відмови оглянути документи про прийняття ФОП ОСОБА_4 товару під реалізацію і складанні акту опису та арешту майна від 17 листопада 2015 року під час вчинення виконавчих дій. Вважає, що такі дії державного виконавця завдали шкоди матеріальним правам та інтересам позивача, як особі, яка є фізичною особою підприємцем та здійснює господарську діяльність. Під час повернення вилученого майна він залучив експерта автотоварознавця, який зафіксував ряд поломок у належному позивачу товарі на загальну суму 16 598,67 грн.; він не зміг вчасно продати отримане під реалізацію майно, внаслідок чого загальна вартість упущеної вигоди становить 293 640 грн. та дорівнює вартості непроданого товару; внаслідок неправомірних дій державного виконавця на протязі семи місяців змушений був перейматись за схоронність вилученого майна, значно порушився звичний ритм життя, змушений був звертатись з позовами до суду, відлучатись від здійснення господарської діяльності, найбільших страждань йому було заподіяно під час повернення майна у пошкодженому вигляді.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській областіпроти задоволення позову заперечував в повному обсязі, надав пояснення згідно письмових заперечень.

Другий відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області в судове засідання представника не направив, надіслав письмові заперечення.

Треті особи в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Прокурор проти задоволення позову також заперечував.

Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, прокурора дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01 липня 2016 року у справі № 576/2375/15-ц встановлено, що 17 листопада 2015 року під час виконавчих дій державний виконавець провів опис та арешт майна, яке знаходилось в магазині «Автомир», що розташований по вул. Ціолковського, 6 в м. Глухові, де ФОП ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність, після отримання дозволу на проникнення до приміщення цього магазину, про що складено відповідний акт опису й арешту майна. Описано і накладено арешт та таке майно: скутер «Hanter NM5QT-F2» зеленого кольору, номер рами LYXTABPF210000132; скутер «Soul» синього кольору, номер рами 2BBO33QBB705088; скутер «BARAKUDA» зеленого кольору, номер рами LBB033048B828049; скутер «Soul» червоно-чорного кольору номер рами L2BB06209BB078; скутер «Soul» бірюзового кольору номер рами L2BB03308BB705071; скутер «Jieda Espero QT» темновишневого кольору; пуско-зарядний пристрій ТОР-400, серійний номер 16928; мотоцикл «Mustang» МТ 250-3, чорного кольору; зварювальний пристрій змінного струму ТОР -250, серійний номер 16985; зварювальний пристрій ОТ -4315 МІЄ150; генератор синього кольору «AVR Tehnology SG 3000»; мотоблок «Defiant» серійний номер 080А00370; пневматичний компресор «Jonway» червоного кольору модель FL 2021; акумулятор «Starta» 50A420ah; акумулятор «SRT» 60A510ah; акумулятор «Impulse» 530A62ah; акумулятор «SRT» 640ah», акумулятор «Барс» 6V 215Ah», коробку передач до автомобіля «Нива-Шевроле»; коробку передач до автомобіля «ВАЗ 2101-07», пятиступінчату. Даний арешт був накладений в інтересах стягувача ОСОБА_7 Зі змісту складеного держвиконавцем акту опису й арешту майна вбачається, що на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користування, а саме, заборона користування. Описане майно прийняте на відповідальне зберігання ОСОБА_5, якого під підпис попереджено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року у справі № 576/2376/15-ц за позовом ФОП ОСОБА_4Ю, до ОСОБА_7 позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_4Ю задоволено, виключено із акту опису та арешту майна від 17 листопада 2015 року, складеного державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 у виконавчому провадженні про стягнення із ОСОБА_4Ю на користь ОСОБА_7 грошової компенсації, наступне майно:

-Скутер «Hanter NM5QT-F2» зеленого кольору, номер рами LYXTABPF210000132;

-Скутер «Soul» синього кольору, номер рами 2BBO33QBB705088;

-Скутер «BARAKUDA» зеленого кольору, номер рами LBB033048B828049;

-Скутер «Soul» червоно-чорного кольору номер рами L2BB06209BB078;

-Скутер «Soul» бірюзового кольору номер рами L2BB03308BB705071;

-Скутер «Jieda Espero QT» темновишневого кольору;

-Пуско-зарядний пристрій ТОР-400, серійний номер 16928;

-Мотоцикл «Mustang» МТ 250-3, чорного кольору;

-Зварювальний пристрій змінного струму ТОР -250, серійний номер 16985;

-Зварювальний пристрій ОТ -4315 МІЄ150;

-Генератор синього кольору «AVR Tehnology SG 3000»;

-Мотоблок «Defiant» серійний номер 080А00370;

-Пневматичний компресор «Jonway» червоного кольору модель FL 2021;

-Акумулятор «Starta» 50A420ah;

-Акумулятор «SRT» 60A510ah;

-Акумулятор «Impulse» 530A62ah;

-Акумулятор «SRT» 640ah»

-Акумулятор «Барс» 6V 215Ah»

-Коробку передач до автомобіля «Нива-Шевроле»;

-Коробку передач до автомобіля «ВАЗ 2101-07», пятиступінчату.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01 липня 2016 року у справі № 576/2375/15-ц визнано неправомірними дії державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 в частині відмови оглянути документи про прийняття ОСОБА_4 товару під реалізацію і складанні акту опису та арешту майна від 17 листопада 2015 року під час вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 47863875, відкритого за виконавчим листом по цивільній справі № 576/1880/14-ц з приводу примусового виконання рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2015 року.

Нормами ст. 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме, протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою; вини.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Таким чином необхідною умовою настання цивільно правової відповідальності на підставі ст. ст. 1173, 11174 ЦК України є сукупність наступного:

1)протиправного діяння особи, яка її завдала;

2)причинного зв'язку між ними.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01 липня 2016 року у справі № 576/2375/15-ц визнано неправомірними дії державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 в частині відмови оглянути документи про прийняття ОСОБА_4 товару під реалізацію і складанні акту опису та арешту майна.

Предметом розгляду даної справи є у тому числі стягнення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна. Дії виконавчої служби чи її працівників (так само, як і особи, що прийняла вилучене майно на зберігання) щодо можливого порушення порядку зберігання вилученого майна не були предметом судового розгляду.

Із акту опису й арешту майна від 17 листопада 2015 року вбачається, що державним виконавцем Орловим Д.В. Глухівського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/576/9/15, виданого 11.03.2015 року Глухівським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 184 550,00 грн. грошової компенсації у присутності понятих проведено опис майна, що належить боржнику. При описі були присутні представник стягувача ОСОБА_5 та представники ОСОБА_2 відділу поліції. Вказано перелік описаного та арештованого майна. Вартість майна на день складання акту не визначена, вказано, що буде встановлена експертом. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_5 Від жодного із присутніх зауважень щодо комплектності товару не надійшло.

02 червня 2015 року між ФОП ОСОБА_6 (продавець) та ФОП ОСОБА_4 (покупець) укладено договір поставки під реалізацію № 2. Відповідно до розд. 1 ОСОБА_8 продавець надає товар під реалізацію покупцю, а покупець приймає товар під реалізацію через власну торгівельну мережу. Найменування, розгорнутий асортимент, ціна одиниці товару визначені в накладних та/або прайс-листах продавця. Документи на товар, які продавець повинен передати покупцю: накладну на отримання товару. Підпис уповноваженої особи покупця в накладній на отримання товару є одночасно підтвердженням покупця: його згоди на отримання від продавця товарів в асортименті, кількості та цінами, зазначеними в накладній; підтвердження факту прийому від продавця товарів по їх кількості та якості в тарі та упаковці; підтвердженням факту отримання від продавця сертифікатів відповідності Держстандартам України на всі товари, зазначені в накладній.

Згідно накладних № 71 74 від 02 червня 2015 року підтверджується отримання ФОП ОСОБА_4 наступного товару під реалізацію:

-АКБ 6 ст-50 «Starta» у кількості 1 шт. на суму 1340,00 грн ;

-АКБ 6 ст-60«SRT» у кількості 2 шт. на суму 2520,00 грн;

-АКБ 6ст-62 «Impulse» у кількості 1 шт. на суму 1380,00 грн;

-АКБ 6 ст-64 «SRT» у кількості 1 шт. на суму 1440,00 грн;

-АКБ 6V «Барс» у кількості 2 шт. на суму 4900,00 грн;

-АКБ 6 ст-60 «Амеса» у кількості 1 шт. на суму 1530,00 грн;

-АКБ 6 ст-100 «Box» у кількості 1 шт. на суму 2200,00 грн;

-Скутер «Hanter F2» у кількості 1 шт. на суму 21400,00 грн;

-Скутер «Soul» 49,9 см у кількості 2 шт. на суму 36600,00 грн;

-Скутер «BARAKUDA» QT-50 у кількості 1 шт. на суму 22800,00 грн;

-Скутер «Jouc» 49,9 см у кількості 1 шт. на суму 19500,00 грн;

-Скутер «Jieda QT-20» у кількості 1 шт. на суму 18600,00 грн;

-Мотоблок «Defiant» у кількості 2 шт. на суму 39600,00 грн;

-Мотоцикл «Mustang» МТ 250-3, у кількості 1 шт. на суму 42200,00 грн;

-Мопед «Дельта» 49,9 см у кількості 2 шт. на суму 27200,00 грн;

-Зварювальний пристрій ТОР -250 у кількості 2 шт. на суму 8400,00 грн;

-Зварювальний пристрій МІЄ150 у кількості 1 шт. на суму 3600,00 грн;;

-Генератор у кількості 1 шт. на суму 11300,00 грн;

-Пуско-зарядний пристрій ТОР-400 у кількості 1 шт. на суму 4700,00 грн;

-Компресор у кількості 1 шт. на суму 2800,00 грн;

-КПП «ВАЗ 2123» «Нива-Шевроле» у кількості 1 шт. на суму 8500,00 грн;

-КПП «ВАЗ 07» 5 ст. у кількості 1 шт. на суму 7400,00 грн.

Загальна сума отриманого ФОП ОСОБА_4 під реалізацію товару складає

184 749 грн.

Разом з цим сертифікатів суду надано не було. Не було надано і технічних паспортів, інших документів на підтвердження первинної комплектації товарів та його комплектації на день проведення виконавчої дії. Тож суд позбавлений можливості зробити висновок щодо стану товару станом на 17 листопада 2015 року, тобто на день складення акту опису й арешту майна та передачі його на відповідальне зберігання.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні статей 1173 та 1174 ЦК України ні протизаконність та бездіяльність дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання виконавчого листа, ні причинного звязку між бездіяльністю державного виконавця щодо огляду документи про прийняття ОСОБА_4 товару під реалізацію і діями щодо складання акту опису та арешту майна.

Згідно ст. 10 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з державного бюджету України 16 598,67 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна та 293 640,00 грн. відшкодування збитків у формі упущеної вигоди.

Крім цього, щодо позовної вимоги про стягнення упущеної вимоги слід зазначити таке. Позивачем не надано документів, які б підтверджували факт укладання договорів купівлі продажу, предметом яких було б перелічене вище майно. Так само як не надано і жодного доказу наявності упущеної вигоди та її розміру; сама по собі вартість товару без обґрунтування можливості її реального отримання не може бути підтвердженням факту упущеної вигоди та не є підставою для задоволення такої позовної вимоги.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

02 червня 2015 року між ФОП ОСОБА_6 (продавець) та ФОП ОСОБА_4 (покупець) укладено договір поставки під реалізацію № 2 (такий вид договору прямо чинним законодавством не передбачений і не врегульований), який по суті являється договором комісії.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст. 1019 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

ОСОБА_8 також вбачається, що право власності на переданий для реалізації твар належить ОСОБА_6

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2016 року встановлено, що майно, яке було описане відповідно до акту опису та арешту майна від 17.11.2015 року, було передано ОСОБА_4 як фізичній особі-підприємцю під реалізацію від іншої особи-підприємця ОСОБА_6, який і є власником описаного та арештованого майна.

Під час розгляду даної справи ФОП ОСОБА_4 також не заперечував факту належності товару ФОП ОСОБА_6, однак, пізніше надав суду копію договору від 02 лютого 2016 року, укладеного ним з ФОП ОСОБА_6, зарахування зустрічних позовних вимог. Одночасно ОСОБА_6 надав суду письмові пояснення, де зазначив, що між ним та ФОП ОСОБА_4Ю, існувала домовленість про те, що товар, який він поставив ОСОБА_4 залишається у його власності, а замість того ОСОБА_4Ю, має поставити ОСОБА_6 партію запчастин. Після цього вони уклали договір поставки запчастин № 3 та уклали договір про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до договору про зарахування зустрічних однорідних вимог зарахування відбулось у грошовій формі, при цьому питання щодо переходу права власності на спірне майно у ньому не вирішувалось. Крім цього в силу вимог гл. 50 ЦК України зарахування зустрічних однорідних вимог є підставою припинення зобовязання, а не способом передачі права власності від комітента до комісіонера.

З огляду на викладене суд вважає, що ФОП ОСОБА_4 не являється належним позивачем щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, у тому числі упущеної вигоди.

Разом з цим, саме за скаргою ФОП ОСОБА_4 визнані неправомірними дії державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 щодо відмови оглянути документи про прийняття товару під реалізацію і складанні акту опису та арешту майна. Стосуються вони саме ФОП ОСОБА_4, оскільки виконавчі дії проводились по виконавчому провадженню, де ОСОБА_4 являється боржником; в магазині «Автомир», де він здійснює підприємницьку діяльність; згідно ОСОБА_8 поставки під реалізацію у випадку невиконання зобовязань через дії третіх осіб він мав би відшкодувати вартість товару ФОП ОСОБА_6; внаслідок неправомірних дій державного виконавця на протязі тривалого часу змушений був перейматись за схоронність вилученого майна, змушений був звертатись з позовами до суду, відлучатись від здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі ? Постанова) суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

За таких обставин суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди, а суму такої шкоди, визначену позивачем - є достатньою, розумною та виваженою.

Не підлягає задоволенню клопотання позивача щодо стягнення на його користь судового збору, який ним було сплачено при поданні апеляційної скарги, оскільки це питання не віднесене до компетенції суду першої інстанції.

Клопотання позивача та його представника щодо стягнення на користь позивача в якості судових витрат оплати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 3 100 грн. також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, серед іншого належать витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» - судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Вищевказана експертиза судом не призначалась, а була проведена на замовлення позивача з власної ініціативи поза межами судового провадження.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суму сплаченого та документально підтвердженого судового збору слід розподілити пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 15 000 гривень (п'ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади чи їх службовими особами шляхом списання коштів з відповідного рахунку Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 149,61 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя