Провадження № 2/235/2049/17
Справа № 235/4478/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого суді ОСОБА_1

при секретарі Муханової В.В.

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по одноразовій допомозі при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про стягнення заборгованості по одноразовій допомозі при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 14 вересня 1983 року по 5 червня 2017 року перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», працюючи в якості учня гірника, гірника з ремонту гірничих виробок, звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Його безперервний стаж його роботи на даному підприємстві складає більше ніж 30 років.

Згідно п.8.10 Колективного договору підприємства він має право на одноразову допомогу в розмірі його 5-місячного середнього заробітку.

Його середньомісячний заробіток, розрахований на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, дорівнює 8548,41 грн. Отже, розмір одноразової допомоги при звільненні становить 42742,05 грн. (8548,41 грн. х 5 місяців).

З урахуванням сплаченої йому одноразової допомоги при звільненні в розмірі 25645,23 грн., просив стягнути з відповідача заборгованість по одноразовій допомозі при звільненні в розмірі 17096,82 грн. (44742,05 грн. 25645,23 грн.).

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала, пояснивши, що 14 вересня 1983 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на посаду учня гірника 1 розряду поверхні. 5 червня 2017 року ОСОБА_2 на підставі його заяви було звільнено з посади гірничого з ремонту гірничих виробіток 4 розряду за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за ч.1 ст.38 КЗпП України згідно наказу № 3900/к від 06.06.2017р. Таким чином, стаж роботи позивача на підприємстві склав 33 роки 8 місяців 22 дні.

5 червня 2017 року позивач звернувся до ДП «ВК «Краснолиманська» із заявою про виплату вихідної допомоги у звязку з виходом на пенсію згідно п.8.10 Колективного договору.

В заяві позивача від 05.06.2017р. бухгалтером було зазначено, що одноразова вихідна допомога буде сплачена згідно п.12.15 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній власності, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, де зазначено, що працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства та ін.) (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше: при стажі роботи в галузі понад 20 років для чоловіків трьох середньомісячних заробітків.

Умови п.8.10 Колективного договору відповідачем виконані не були, оскільки одноразова допомога у звязку зі звільненням на пенсію проводиться з рахунок прибутку підприємства. В звіті про фінансові результати за 1 півріччя 2017 року зазначено, що прибутку за цей період не було.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги про стягнення одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію, за думкою відповідача, є безпідставними та необґрунтованими. Підприємством проведено повний розрахунок з позивачем згідно чинного законодавства.

На підставі наведеного просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_2 працював на ДП «ВК «Краснолиманська» в якості учня гірничого робочого 1 розряду поверхні, учня гірничого робочого по ремонту гірничих виробіток 3 розряду підземного добичної дільниці з повним підземним робочим днем в шахті, гірничого робочого по ремонту гірничих виробіток підземного 2 та 4 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію, що підтверджується копіями трудової книжки БТ-1 № 9428330, наказу про звільнення від 06.06.2017р. № 3900/к (а.с.4-6, 40).

5 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська» із заявою про виплату йому допомоги згідно п.8.10 Колективного договору (а.с.33).

Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 19.09.2017р. № 1247 середньомісячний заробіток ОСОБА_2 становить 8548,41 грн., а середньоденний заробіток 438,38 грн. (а.с.32).

Обставиною, визнаною сторонами, а тому такою, що згідно положень ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, є виплата ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_2 одноразової допомоги при звільненні в розмірі трьох середньомісячних заробітків, тобто в сумі 25645,23 грн. на підставі Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001р., зареєстрованої Міністерством праці та соціальної політики України 07.08.2001р. № 71.

Статтею 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993р. № 3356-ХП з наступними змінами та доповненнями та ст.10 КЗпП України передбачено, що колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до ч.1 ст.9 цього ж Закону та ст.18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Згідно п.8.10 Колективного договору ДП «ВК «Краснолиманська» 2006 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Родинської міської ради за реєстраційним номером 1 24 квітня 2017 року № 02-47-246 від 05.05.2017р., працівнику, який має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з підприємства (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни і правил техніки безпеки), виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше: для чоловіків 30 років і більш пятимісячний середній заробіток.

Виплату здійснювати за рахунок коштів прибутку підприємства (а.с.35-38).

З наданого відповідачем звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) ДП «ВК «Краснолиманська» за 1 півріччя 2017 року графа «Чистий фінансовий результат: прибуток» містить прочерк, а графа «збиток» - цифру «94224» (а.с.39).

Зазначений доказ суд вважає належним та допустимим виходячи із змісту статей 58, 59 ЦПК України, оскільки він містить інформацію щодо предмета доказування, одержані відповідно до порядку, встановленого законом.

Це означає, що в звітний період, в якому позивач звільнився, підприємство не отримувало прибутку, у звязку з чим не мало фінансової можливість виплати позивачу одноразову допомогу при звільненні з роботи згідно колективного договору.

Враховуючи, що виплата такої одноразової допомоги при звільненні з підприємства здійснюється за рахунок коштів прибутку підприємства, який у 1 півріччі 2017 року у відповідача був відсутній, суд приходить до висновку, що права позивача в такому випадку не були порушені відповідачем.

На підставі наведеного, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст.ст.10, 18 КЗпП України, керуючись ст.ст.11, 15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по одноразовій допомозі при звільненні відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини проголошені негайно після закінчення судового розгляду 11 грудня 2017 року, повний текст рішення суду виготовлений 18 грудня 2017 року.

Суддя Г.В. Назаренко