Номер провадження 2/754/270/17 Справа №754/5435/16-ц
16 січня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Панченко О.М.
за участю секретарів судового засідання - Буцко М.В., Демчук Ю.В., Полярної М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про поділ спільного майна подружжя, -
До суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного боргу подружжя.
В судовому засіданні позивач та представник позивача в повному обсязі підтримали вимоги позовної заяви та просили суд про її задоволення.
Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про день та час розгляду справи належним чином через розміщення оголошення про виклик в пресі. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала також позивач в судовому засіданні.
Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд про ухвалення рішення на розсуд суду, при цьому не заперечував проти задоволення вимог позову.
Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2003 року по 24.04.2013 року. 06.09.2014 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_3
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31.07.2013 року здійснено поділ спільного майна подружжя - квартири та визнано за позивачем та відповідачем право власності за кожним по ? частині квартири.

Від шлюбу подружжя має дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом також було встановлено, що під час знаходження сторін в зареєстрованому шлюбі між відповідачем та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту від 28.05.2008 року за яким отримано грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США.

Майновим поручителем за вказаним кредитним договором виступила позивач шляхом укладення договору іпотеки з Банком від 28.05.2008 року, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1.

Також, між позивачем та Банком 28.05.2008 року було укладено договір поруки, за яким позивач зобов»язалася перед Банком відповідати за невиконання відповідачем зобов»язань, що виникли із договору.

12.12.2011 року між Банком і третьою особою по справі ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1 та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, у зв»язку з чим, право вимоги за згаданим договором іпотеки №86713 від 28.05.2008 року перейшло до третьої особи.

Як було встановлено судом, у період шлюбу з червня 2008 року по березень 2013 року позивачем та відповідачем по справі, як подружжям було сплачено за договором грошові кошти на загальну суму 20 527.77 доларів США, що станом на час оплати становило суму еквівалентну 151 481.35 грн. Також позивачем як поручителем по зобов»язанням відповідача за кредитним договором в період часу з травня 2013 року по листопад 2014 року включно було сплачено грошову суму у розмірі 20 214.38 доларів США, що станом на час оплати становило суму еквівалентну 197 190.81 грн.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 вказано про те, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї.

Враховуючи викладене, а також те, що кредит отримано відповідачем у період знаходження у зареєстрованому шлюбі з позивачем, його передумовою було придбання позивачем у період шлюбу з відповідачем квартири, на забезпечення виконання зобов»язань відповідача за договором позивачем укладено договір іпотеки, предметом якого є спільна квартира, що належить подружжю, тому взятий відповідачем кредит в сумі 40 000 доларів США є таким, що використаний в інтересах сім»ї та відповідно є спільним боргом позивача і відповідача як подружжя, адже дії обох сторін під час перебування їх у шлюбі відбувались за взаємною згодою обох сторін як подружжя.

У зв»язку з тим, що загальна сума кредиту за договором становить 40 000 доларів США із яких 20 527.77 доларів США сплачено у період шлюбу і 20 214.38 доларів США сплачено позивачем після його розірвання і з відповідача на користь позивача слід стягнути 10 478.27 доларів США сплачених у шлюбі / 2 = кожним із подружжя у період шлюбу сплачено по 10 263.89 доларів США.

Після розлучення позивач мала була б сплатити свою частину боргу в сумі 9 736.15 доларів США ( 20 000 доларів США - 10 263.89 доларів США = 9 736.15 доларів США ), 20 214.38 доларів США сплачених позивачем після шлюбу - 9 736.15 доларів США належної її частки боргу = 10 478.27 доларів США сплачено позивачем понад її частки.

Таким чином позовні вимоги позивача про визнання кредиту в сумі 40 000 доларів США, що був отриманий відповідачем ОСОБА_2 згідно договору про надання споживчого кредиту №0 укладеним 28.05.2008 року з АКІБ «УкрСиббанк» таким, що використаний в інтересах сім»ї та спільним боргом подружжя позивача та відповідача по справі, стягнення з відповідача на користь позивача частину сплачених нею коштів у розмірі 10 478.27 доларів США, що еквівалентно сумі 267 036.24 грн. обґрунтовані позивачем в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на

вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 179, 209, 212, 213, 223-224 ЦПК України, ст. 65 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати кредит в сумі 40 000 доларів США отриманий відповідачем ОСОБА_2 згідно договору про надання споживчого кредиту №0 укладеним 28.05.2008 року з АКІБ «УкрСиббанк» таким, що використаний в інтересах сім»ї та спільним боргом ОСОБА_2 і ОСОБА_1 як іншого з подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину сплачених нею коштів у розмірі 10 478.27 доларів США, що еквівалентно сумі 267 036.24 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат 3 281.07 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: