У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в зв'язку із пропуском строку позовної давності.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що строк дії договору відповідає строку дії карткового рахунку, кредитні відносини відповідно до вказаних Умов мають триваючий характер, а тому строк позовної давності не пропущено. Крім того, відповідно до Умов платіжна картка дійсна до останнього календарного дня місяця указаної на ній. Зазначає, що згідно інформації з програмного комплексу щодо картки/рахунку, стан рахунку є відкритим, та вказано строк дії картки до листопада 2015 року.

Вказує, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами представлення банківських послуг, а також Тарифами складають між сторонами договір про надання банківських послуг з яким відповідач погодився.

Вважає, що вказаних відносин строк позовної давності не пропущено, оскільки за умовами договору такий строк повинен відраховуватись з наступного дня місяця дії картки, тобто з грудня 2015 року.

Судом не враховано, що банк має право на стягнення заборгованості за кредитом з 09 жовтня 2013 року по 09 жовтня 2016 року, що дорівнює трьохрічному строку позовної давності, що передували зверненню до суду.

Просить рішення скасувати і ухвалити нове яким позов задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Також суд виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг, якими змінено строк позовної давності, не мають підпису позичальника та ознак невід'ємності від його заяви, тому правовідносини між сторонами вказаними умовами не регулюються.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповіді мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності не пропущено з підстав продовження дії кредитного договору, в зв'язку з його щорічною пролонгацією та закінченням строку дії картки в листопаді 2015 року не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

З матеріалів справи вбачається, і це не заперечувалось сторонами в суді першої інстанції, що строк дії платіжної картки встановлювався з 29 грудня 2011 року по 31 грудня 2012 року. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки.

З 26 грудня 2012 року відповідач припинив сплату коштів із погашення кредиту і в грудні 2012 року строк дії картки закінчився, відповідач нову картку не отримував, із заявами про продовження строку дії договору чи внесення до нього змін не звертався.

Таким чином, з 26 грудня 2012 року почався перебіг позовної давності за кожним черговим платежем по відсотках та комісії, а перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі, враховуючи висновки Верховного Суду України про застосування положень ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, викладені у постанові від 16 квітня 2014 року № 6-24цс14, починається із наступного дня після спливу дії картки, тобто з 01 січня 2013 року.

Отже, до спірних відносин перебіг трьохрічного строку позовної давності розпочався з 01 січня 2013 року та закінчився 01 січня 2016 року.

З врахуванням вказаних обставин, ст. 256, 257, ч. 1,5 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України та факту пред'явлення ПАТ КБ «Приватбанк» лише у жовтня 2016 року, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :