Справа № 752/4383/16-ц
Провадження № 2/752/858/17
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди ,-

встановив :

Позивач ОСОБА_1звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 22 386 грн. та моральну шкоду у розмірі 132 000 грн..

В обґрунтування позову позивач вказував, що 16.02.2005 року відповідач керуючи автомобілем «ЗАЗ-1102» державний реєстраційний номер НОМЕР_3. рухаючись по автодорозі Гельмязів-Софіївка у напрямку с. Гладківщина, в порушенні вимог п.п.2.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, перед проїздом нерівнозначного перехрестя не надав дорогу автомобілю «Опель» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі в напрямку м. Київ, в результаті чого на перехресті автодоріг с.Гельмязів-Бориспіль-Запоріжжя відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді травм голови і кінцівок, які супроводжувалися явищами струсу головного мозку, які в свою чергу потягли за собою розвиток залишкових явищ. Винними діями відповідача позивачу завдано майнових збитків, що полягають у витратах на лікування, на проведення судово-психоголічної експертизи та на правову допомогу

Крім того позивач вказує, що протиправними діями відповідача йому заподіяно моральної шкоди, яка полягає в тому що він тривалий час знаходився на лікуванні, відчував фізичний біль та моральні страждання, тривалий час вимушений був виішувати питання пов"язані з вказаним ДТП в різних правоохороних та судових інстанціях ( біля дванадцяти років ).

В процесі розгляду справи по суті позивач подав до суду клопотання про зменшення розміру матеріальної та моральної шкоди, та просив стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків ( витрати на лікування ) 2136,00 грн. та 95 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди .

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав. Проте згодом вказав, що дійсно відповідач ОСОБА_2 є винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 16.02.2005 року, між автомобілями,яким керували сторони по справі. Однак в судовому засіданні позивачем не доведено факт спричинення матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування позивача ОСОБА_1 в розмірі 2136,00 грн. При цьому вказав, що дійсно позивачу , враховуючи сам факт дорожньо-транспортної пригоди, та тривалість часу з моменту вчиння ДТП, було спричинено моральної шкоди. Проте, вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є надто завищеним. Просив постановити рішення про стягнення моральної шкоди з відповідача, в межах 5000,00 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно вимог ст. 1195 ЦК України, суд фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Судом встановлено, що 16.02.2005 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_2, керуючи власним автомобілем «ЗАЗ 1102» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухаючись по автодорозі Гельмязів-Софіївка з с. Гельмязів у напрямку с. Гладківщина на перехресті з автодорогою Бориспіль-Запоріжжя допустив зіткнення з автомобілем Опель державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Опель ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови і кінцівок (ран і чисельних саден), які супроводжувалися явищами струсу головного мозку, які в свою чергу потягли розвиток залишкових явищ. Нанесені ОСОБА_1 пошкодження у зв'язку з тривалим розладом здоров'я відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Дані обставини фактично визнані стороною відповідача тому у відповідності до вимог ст.61 ЦПК України не підлягаютьдоказуванню.

04 вересня 2014 року слідчим Слідчого відділу Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області винесено постанову якою закрито кримінальне провадження № 0000524 від 24 липня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за вищевказаним фактом.

З даної постанови вбачається, що згідно висновку експерта авто-технічної експертизи № 4/183 від 28.09.2006 року встановлено, що в дорожній обстановці, яка сталася, водій автомобіля ЗАЗ 1102 ОСОБА_2 повинен був перед проїздом нерівнозначного перехрестя дати дорогу автомобілю «Опель», який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, тобто повинен був діяти відповідно до правил дорожнього руху України.

Отже суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено та не заперечено стороною відповідача , що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, з вини відповідача , позивачу було спричинені ушкодження здоров"я та внаслідок яки позивач вимушений був звертатися до медичних установ та приймати лікарські препарати.

З наданих позивачем квитанцій ( а.с.7-8) вбачається, що позивачем витречено 2136,00 грн. на придбання ліків, для покращення стану здоров"я, яке погіршилося внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 лютого 2005 року.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказуванняв цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб , показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів . Суд приймає до розгляду, лише ті докази,які мають значення для розгляду справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування . Кожна сторона має довести ті обставини. на які він посилається ,як на підставу своїх вимог і заперечень .

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що вказані ліки були придбані позивачем за обставин, які взагалі не мають відношення до ДТП. яке мала місце 16.02.2005 року, учасниками якої були сторони по справі . Тому позовні вимоги в частині відшкодування на користь позивача з відповідача 2136,00 грн. на придбачення ліків для відновнення стану здоров"я, внаслідок ДТП ,яка мала місце 16.02.2005 року, між автомобілями, під керуванням сторін по справі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов в частині стягнення моральної шкоди, оскільки відповідно до вимог ч. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір суми відшкодування моральної шкоди обумовлений великими моральними і фізичними стражданнями, що зазнав ОСОБА_1 в результаті отриманих тілесних ушкоджень, йому необхідно постійно було перебувати на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що порушує його звичайний життєвий уклад, тривалий час ( біля 12 років) не було вирішено питань, що пов"язані з вказаною дорожньо-транспортною пригодою.

В постанові пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Також, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї та близьких родичів.

Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-психіатричної експертизи № 387 від 06 листопада 2008 року (а.с.10-18) вбачається, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень в ситуації ДТП, яка сталася 16.02.2005 року , ОСОБА_1 були спричинені психологічні (моральні) страждання. Орієнтовний розмір компенсації завданої моральної шкоди може становити 108 МЗП , розмір яких приймається рівним розміру мінімальної заробітньої плати в України на момент винесення рішення судом.

За вказаним Висновком , наслідки ситуакції, досліджуваної по наданим матеріалам , постали дл позивача як психотравмуючі, обумовили тимчасові порушення фізичної, психоемоційної та соціальної сфер існування особистості, перешкоджали можливості активної та повноцінної життєдіяльності, викликали формування активних психологічних переживань, тобто, спричинили ОСОБА_1 сильні моральні страждання. Кількісний еквівалент завданої моральної шкоди може становити 108 мінімальних заробітних плат.

Проте суд не може погодитись із висновком експерта щодо розміру відшкодування моральної шкоди оскільки він, у цій частині, оскільки він не відповідає об'єктивним обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що протиправними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, оскільки будучи здоровою людиною позивач з вини відповідача, отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травми голови і кінцівок (ран і чисельних садин), які супроводжувались явищами струсу головного мозку, які потягли за собою розвиток залишкових явищ.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння, яке характеризується необережною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості, одночасно суд враховує тривалість стрку від моменту спричинення дорожньо-транспортної пригоди і датою прийняття судом рішення по суті , тому вважає, що достатнім та необхідним відшкодуванням заподіяної моральної шкоди позивачу з вини відповідача в сумі 20000,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 1102 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст.212-215 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди ( витрати на лікування) в розмірі 2136,00 ( дві тисячі сто тридцять шість гривень ) грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. ( двадцять тисяч гривень), а всього 22 136,00 ( двадцять дві тисячі сто тридцять шість гривень ) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в бюджет держави судового збору в розмірі 1102,40 грн. ( одна тисяча сто дві гривні,40 грн.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя :