Справа № 286/4/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

народних засідателів Боровика В. М., Рубченка С. М.,

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю прокурора Петерсон О.Г.,

представника психіатричного закладу ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за заявою Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 Житомирської обласної ради про продовження госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку , -

В С Т А Н О В И В:

Житомирська обласна психіатрична лікарня №2 Житомирської обласної ради звернулася до суду з заявою про продовження примусової госпіталізації ОСОБА_2 у психіатричному закладі в примусовому порядку, в звязку з виявленням у неї мультирезистентної форми туберкульозу, що потребує тривалого (до 20 місяців) лікування в умовах психофтизіатричного відділення, мотивуючи тим, що остання хворіє на тяжкий психічний розлад (деменцію внаслідок органічного ураження ЦНС), внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Крім того, має супутній діагноз туберкульоз легень. Вона була поміщена до психіатричного закладу 19.11.2015 за заявою директора психоневрологічного інтернату - опікуна ОСОБА_3 на підставі ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» та ч.1 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу». Оскільки, вказану норму Закону України «Про психіатричну допомогу» визнано неконституційною рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016, та зазначено про можливість здійснення госпіталізації недієздатної особи на лікування виключно за рішенням суду, тому постало питання госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник лікарні, лікар психіатр, підтримав вимоги заяви і пояснив, що ОСОБА_2 з 1968 року лікувалася в психіатричних стаціонарах. 25.08.2016 у неї виявлено мультирезистентну форму туберкульозу, що потребує тривалого ( до 20 місяців) лікування в умовах психофтизіатричного відділення Житомирської обласної психіатричної лікарні №2, тому необхідне продовження госпіталізації хворої до психіатричного закладу .

Прокурор підтримала вимоги заяви.

Опікун ОСОБА_4, в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Хвора ОСОБА_2 в судове засідання не доставлена, оскільки, за висновком комісії лікарів-психіатрів має нестабільний психічний стан та становить загрозу розповсюдження хвороби туберкульозу легень.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 №2-рп/2016 по справі 1-1/2016 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України ,Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю та рекомендовано ОСОБА_5 України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідності до цього рішення.

В статтях 279 та 280 ЦПК України, які діють на даний час, законодавець закріпив, що за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Заява особи, якій за рішенням суду надається амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку, або її законного представника про припинення цієї допомоги подається до суду за місцепроживанням особи, а про припинення госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку - до суду за місцезнаходженням психіатричного закладу.

У заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу закріплені підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку. Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона :

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Аналізуючи вказані правові норми, суд звертає увагу, що на даний час лікар-психіатр чи представник психіатричного закладу може звернутися із заявою про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку, про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заявою про продовження такої госпіталізації. Тобто, діюче законодавство передбачає розгляд судом лише справ про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Механізму здійснення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра чинним законодавством не визначено.

Однак, суд враховує, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 01.06.2016 №2-рп/2016 по справі 1-1/2016 вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Рішенням Овруцького районного суду від 27.07.2016 по справі №286/2039/16-ц було застосовано до ОСОБА_2 госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, що підтверджується копією вказаного рішення суду.

Згідно з ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.

У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів,який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.11 Закону Україну „Про протидію захворюванню на туберкульоз у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого.

З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 28.12.2016 вбачається, що згідно заключення ЦЛКК ОПТД від 25.08.2016, у хворої ОСОБА_2 виявлено мультирезистентну форму туберкульозу, що потребує тривалого (до 20 місяців) лікування в умовах психофтизіатричного відділення Житомирської обласної психіатричної лікарні №2, тому вона потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Необхідність продовження лікування у строк до 8 місяців підтверджується і копією рішення ЦЛКК/ХРТБ №1 від 03.01.2017.

Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, зважаючи на відсутність механізму здійснення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра, і продовженням такої госпіталізації, а також необхідністю надання ОСОБА_2 психіатричної допомоги в умовах психофтизіатричного відділення Житомирської обласної психіатричної лікарні №2, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.279, 282, 283, 286 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Продовжити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці м. Радомишль вул. Гоголя, 1 Житомирської області, госпіталізацію до психофтизіатричного відділення психіатричного закладу у примусовому порядку на строк до 6 місяців.

На рішення суду до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6

Народні засідателі :