Справа № 675/2721/16-ц
Провадження № 2/675/233/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2017 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря Мордач К.О., сторін та інших осіб, які беруть участь в справі:

позивача: не зявилася,

відповідач 1, 2: представники не зявилися,

третя особа: представник не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, Ізяславської районної державної адміністрації; третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача відділ Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, Ізяславської районної державної адміністрації; третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача відділ Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування.

Позов позивачем обґрунтований наступними обставинами.

Так вказує, що ОСОБА_3, який є її батько, помер 12 лютого 2001 року, після чого позивач вступила управління спадковим майном .

Зазначає, що прийняла спадщину після смерті свого батька як спадкоємець першої черги (ст.529 ЦК України в редакції 1963 року) за законом.

ОСОБА_3 було виділено земельну частку(пай) у землі, яка перебувала у колективніф власності КСП ім.Горького с.Теліжинці, Ізяславського району. він був включений в списки на отримання сертифікату на право на земельну частку(пай), однак отримати цей сертифікат батько не встиг, так як він помер.

Однак сертифікат на право на земельну частку(пай) серії РН № 926231 розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах був виданий на ім'я батька ОСОБА_3 28 травня 2002 року.

Таким чином, із-за таких обставин ОСОБА_1 не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку(пай), розміром 3,19 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться в КСПім. Горького с. Теліженці ізяславського району Хмельницької області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 Федоровича.який помер 12 лютого 2001 року.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява про слухання справи у її відсутності.

Відповідачі 1 та 2, третя особа в судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили, про дату судового розгляду повідомлені у встановленому порядку.

Суд прийняв рішення про розгляд справи без участі учасників спору без засобів технічної фіксації.

Дослідивши, наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з врахуванням уточнення позовних вимог від 12.01.2017, з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Судом установлено, що відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотконтори за вих.№2767/02-14 від 14.12.2016р.на підставі заяви №1070 від 03 серпня 2016 року заведено спадкову справу № 384/2016 після смерті ОСОБА_3.

У ході розгляду справи встановлено і те, що 12 лютого 2001 року видано сертифікат на право на земельну частку (пай), серії РН №926231.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про народження Серія №318245, виданого 14.11.1990 року Чижовецькою сільською радою Ізяславського району у Хмельницькій області.

Разом з тим, 12 лютого 2001 року ОСОБА_3 помер, що стверджено свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 І-БВ № 185861 (а.с.4), а в управління майном вступила дочка останнього (довідка Теліжинецької сільської ради від 22.04.2016 №233).

Згідно зі ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. діючого на момент смерті спадкодавця, дії для прийняття спадщини мали бути вчиненні спадкоємцем протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Суд констатує, що 01 січня 2004 року вступив в силу новий та діючий Цивільний кодекс України, пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень якого визначає, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_5 виділено земельну частку(пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Горького с.Теліжинці, Ізяславського району.

ОСОБА_5 був включений в списки на отримання сертифікату на право на земельну частку(пай), сертифікат на право на земельну частку(пай) серії РН № 926231 розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах був виданий на ім'я останнього вже 28 травня 2002 року.

Разом з тим, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) РН № 926231 розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах був виданий на ім'я батька ОСОБА_3 28 травня 2002 року, тобто після його смерті є єдиним можливим способом захисту спадкових прав позивача є право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) у порядку з п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_2 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 10,11,209, 212, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай), розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться в КСП ім. Горького с. Теліжинці Ізяславського району Хмельницької області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 12.02.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя Король О.В.