Справа № 212/7099/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 березня 2017 року м. Кривого Рогу Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Чайкіна І.Б., секретарі судового засідання Гавеля Ю.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, при заочному розгляді у залі суду міста Кривого Рогу, цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди .

08.02.2017 року позивач подав уточнену позовну заяву за його позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 10922,28 грн. - шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 1000 грн. - франшизи; витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., витрати на проведення експертизи з оцінки суми завданої шкоди в розмірі 1500 грн., а також витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1102,40 грн., а всього 17524,68 грн. Також, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 10000 грн. моральної шкоди.

В судове засідання позивач не з'явився,його представник ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив.

Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Суд встановив, що 20.04.2016 року на перехресті вулиць Мусоргського - Новостройок в м. Кривому Розі Дніпропетровської області внаслідок ДТП належний ОСОБА_2 автомобіль «Hyundai I10» , реєстраційний номер НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень. Постановою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні даної ДТП. ( а.с.7). Але спочатку відповідач ОСОБА_3 не повідомив позивача про наявність в нього страхового полісу, дана інформація була також відсутня і на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ). У зв'язку з чим, 29.04.2016 року судовим експертом був зроблений висновок експертного авто товарознавчого дослідження № Д48/04/16 щодо розрахунку завданої мені матеріальної шкоди на суму 40838,28 грн.( а.с.8-13) Після отримання зазначеного висновку та зібравши всі необхідні документи, ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування, яке згідно зворотного повідомлення вручено 14.06.2016 року. ( а.с.23). Через місяць він зателефонував до МТСБУ та поцікавився станом його справи, де йому було повідомлено, що відмовлено в отриманні страхової виплати, у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» (далі ПрАТ «УТСК»), поліс серії НОМЕР_4 та було рекомендовано звернутись до них для вирішення цього питання.( а.с.24)

07.10.2016 року ПрАТ «УТСК» виплачено ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 29908 грн. 85коп.( а.с.51-59).

Таким чином, невідшкодованими залишилось 10922,28 грн. завданих ОСОБА_2 матеріальних збитків.

Вказана сума складається із: 3747,65 грн. втрата товарної вартості; 1000 грн. франшизи та податок на додану вартість в сумі 6181, 78 грн.

Сума франшизи, яка має ОСОБА_2 компенсована відповідачем ОСОБА_3 становить 1000 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № Д48/04/16 від 29.04.2016 року вбачається , що матеріальний збиток, заподіяний володільцю автомобіля ОСОБА_2 марки «Hyundai I10» номерний знак НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 40838,28 грн. (а.с. 8-13).

Суд вважає вказані позовні вимоги частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

За загальним правилом згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В той же час норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (п.22.1 ст.22 - межами ліміту відповідальності; ст.29 - вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (у випадку його наявності), розрахованого у порядку, встановленому законодавством; відповідно до пункту 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п.12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту).

Враховуючи вищевказане, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (який відшкодовує страховик згідно з Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує безпосередньо особа, яка завдала збитків.

Отже, страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України має відшкодовувати безпосередньо особа, яка завдала збитків.

Даний висновок підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02.12.2015р. у справі №6-691цс12.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові № 6-691цс15 від 02 грудня 2015 року, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

При цьому не передбачено стягнення матеріальної шкоди в солідарному порядку, оскільки позивачем пред'явлено позов шляхом звернення до страховика, то в подальшому він має пред'явити позов до заподіювача шкоди.

Таким чином, 3747,65 грн. втрати товарної вартості підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2

Щодо стягнення суми ПДВ то позивачем не надано доказів, що вказаний автомобіль було відремонтовано, чи оплачено позивачем грошові кошти за ремонт ТЗ, та чи ремонт ТЗ виконаний особою, що є платником податку ПДВ, оскільки з'ясування вказаних обставин впливає на розмір страхового відшкодування.

За таких обставин, суд вважає належними до стягнення суми без врахування ПДВ. Таким чином, до стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає 3747,65 грн. + 1000 грн. (франшиза) = 4 747 грн. 65 коп.

Крім заподіяння матеріальної шкоди, позивачу по справі була заподіяна і моральна шкода, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження автомобіля та неможливості користування ним. Позивач вважає, що відповідач спричинив йому моральну шкоду, яку оцінює у 10 000 гривень., суд вважає таку необхідним компенсацію моральної шкоди зменшити до 1000 грн., що буде належною. та такою, що відповідає принципу розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84,88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, позивачем документально не підтверджені витрати на правову допомогу, в матеріалах справи відсутні дані та розрахунки про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги фахівець по даній цивільній справі, з чого складаються ці витрати, та те, що втни сплачені, а отже задоволенню ці вимоги не підлягають.

Так, за подання позовної заяви позивачем ОСОБА_2 сплачено 551 грн. 20 коп. згідно квитанції № 0..1 від 22.11.2016 року та 551 грн. 20 коп. відповідно до квитанції № 0.0.657360195.1 від 22.11.2016 року , витрати на проведення експертизи з оцінки суми завданої шкоди в розмірі 1500 грн. згідно квитанції № 004558 від 28.04.2016 року, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.1166 Цивільного Кодексу України, ст. 10,11,60, 88, 212-214, 224-225 ЦПК України - суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3), ІНФОРМАЦІЯ_2, 4 747 (чотири тисячі сімсот сорок сім) гривень 65 копійок - шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; суму компенсації за завдану моральну шкоду у розмірі 1000 грн., витрати на проведення експертизи з оцінки суми завданої шкоди в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн., а також судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1102 ( одна тисяча сто дві) грн. 40 коп,

В іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: І. Б. Чайкін