Провадження № 2/641/369/2017 Справа № 641/9608/16-ц
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Чайка І.В.,
за участю секретаря Алієвої І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, -
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, а також зазначив, що заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з»явилися , про місце, день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили та письмових заперечень проти позову до суду не надали.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані суду докази в їх сукупності , приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування.
Судом встановлено, 25.08.2016 року у місті Харкові на перехресті вул. Броненосця Потьомкіна та пр-ту Московського, біля будинку № 96 сталася дорожньо-трансопртна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, яким керував позивач, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальні збитки.
Відповідно до ст. 6 Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до статті 33.2 Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
Як роз»яснено в п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відсутність постанови (ухвали) або вироку суду про визнання особи винною у вчиненні ДТП не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому, відповідні документи, що стосуються ДТП є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.
Згідно копії полісу № АЕ/9451520 від 25.04.2016 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Honda Accord держ.номер НОМЕР_1, що страхувальником якого є ОСОБА_2, застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське».(а.с. 8).
Згідно копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.08.2016 року вбачається, що учасниками ДТП, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено повідомлення з зазначенням страхувальника, автомобілів НОМЕР_2 та Honda Accord держ.номер НОМЕР_1, з викладенням обставин ДТП та із зазначенням схеми пригоди, яке підписане обома учасниками. Крім того, водій ОСОБА_3 у вказаному повідомленні зазначив, що винним в ДТП вважає водія автомобіля Хонда, а водій ОСОБА_2 в свою чергу визнав себе винним у ДТП (а.с. 7).
Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем на адресу ПрАТ СТ «Іллічівське було направлено повідомленя про дорожньо-транспортну пригоду ( а.с.9)
Крім того, позивачем до ПрАТ СТ «Іллічівське» було подана заява про виплату страхового відшкодування, яка була отримана адресатом 10.10.2016 року, вхід. № ХаУ-503. ( а.с.10)
Відповідно до ст. 22.1 Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Як визначено у ст. 29 Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст. 33.2. Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Відповідно до ст. 36.1. Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно до ст. 9.2 Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Згідно положення п. 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України", затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з 01.02.2016 року - в розмірі 50 000,00 гривень потерпілому.
Згідно п. 24 постанови № 4 від 01 березня 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України".
Згідно із ст. 36.3. Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону, тобто відшкодовується, зокрема, вартість матеріального збитку (відновлювальний ремонт з врахуванням зносу).
Вказаний висновок на думку суду, який наданий позивачем, об»єктивно відображає фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, оскільки розрахунок відповідних цін вартості ремонту та вартості деталей (які підлягають заміні) був складений станом на 25.10.2016 року, що прямо вказує на розмір відновлюваного ремонту автомобіля позивача на момент його пошкодження, зважаючи на загальновідомі інфляційні процеси знецінення грошових коштів та відповідно підвищення цін на товари та послуги, з врахуванням ринкових цін станом на дату пошкодження автомобіля позивача.
Наведений розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля станом на день його пошкодження також узгоджується із вимогами ст.1192 ЦК України (розмір збитків, які підлягають стягненню, розраховуються станом на день їх завдання та мають дорівнювати розміру відновлювального ремонту пошкодженого майна саме на час пошкодження.
Крім того, згідно акту № 339/16 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) за проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу позивачем було сплачено в розмірі 650,00 грн. ( а.с.16 зворот)
Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ч.1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213-215, 224 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди- задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІН- невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІН-НОМЕР_3) завдану матеріальну шкоду в розмірі 1465 грн.28 коп.
Стягнути в рівних частках з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (код ЄДРПОУ -25186738) та з ОСОБА_2 ( ІН- невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІН-НОМЕР_3) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 275 грн.60 коп. з кожного.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. В. Чайка