Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________ Справа № 514/334/17
Провадження по справі № 2-з/514/7/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року смт Тарутине

Суддя Тарутинського районного суду Одеської області у складі ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з останнього грошові кошти, три відсотки річних від простроченої суми та проценти за користування грошовими коштами в розмірі 300791 гривня .

Також ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом :

накладення арешту на будинок №10, загальною площею 59.9 кв.м, житловою площею 29.8 кв.м, який розташований за адресою : Одеська область, Тарутинський район, с.м.т. Тарутине, вулиця Леніна;

накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер: :02:002:0242 площею 0.1447 га, яка розташована за адресою : Одеська область, Тарутинський район, с.м.т. Тарутине, вулиця Леніна, 10.

Відповідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення її по суті, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено такий види забезпечення позову як накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, заявником надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 07 березня 2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 належить нерухоме майно, а саме : земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.1447 га та житловий будинок розташовані за адресою : Одеська область, Тарутинський район, с.м.т. Тарутине, вулиця Леніна, 10, вартість якого станом на дату державної реєстрації 19 березня 2013 року становить 45308 гривень.

Таким чином ОСОБА_2 просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача, яке йому належить та знаходиться у нього.

Однак, вартість майна вказана станом на 19 березня 2013 року, що унеможливлює встановити його співмірність з позовними вимогами на дату звернення до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази. Проте, підстави викладені ОСОБА_2 у заяві про забезпечення позову щодо можливих складнощів у виконанні рішення суду, є тільки його припущенням і жодними доказами по справі не підтверджені.

Заявником також не наведено обґрунтування необхідності застосування саме такого виду заходу забезпечення позову та доказів ймовірності відчуження майна відповідачем.

Враховуючи викладене приходжу до висновку, що у порушення вимог ст.ст.151,152 ЦПК України заявником не надано доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зокрема щодо співмірності ціни позову із вартістю майна, на яке він просить накласти арешт. Крім того, нічим необґрунтоване припущення, про те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявникові.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів повернути заявникові.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Тончева