Справа № 309/518/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ДЖУГИ С.Д., КОЖУХ О.А.

при секретарі СОЧЦІ І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/518/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 21 серпня 2017 року, головуючий суддя Кемінь В.Д., -

встановив:

ОСОБА_1 14.02.2017 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи наступним. Сторони з 17.02.1998 перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Виконавчому комітеті Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 14, у якому народилося двоє синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне життя у подружжя не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, у стані алкогольного спяніння поводиться неадекватно, ображає, принижує позивача і, зрештою, заподіяв йому тілесні ушкодження. Припинити таку поведінку відповідач не бажає, на відповідні прохання позивача не реагує. Оскільки шлюб існує лише формально та суперечить інтересам позивача, поведінка відповідача погано впливає на психологічний стан і виховання дітей, сімю зберегти неможливо, шлюб слід розірвати.

Діти сторін перебувають на повному утриманні позивача, витрати, необхідні для їх виховання і забезпечення розвитку, постійно зростають. Позивач наразі не працює і не може самостійно забезпечити матеріальне утримання дітям у необхідному розмірі, відповідач не бере участі в матеріальному утриманні дітей, що ставить позивача із дітьми у скрутне становище. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає. Відповідач офіційно не працює, але постійно працює за наймом, має стабільні неофіційні заробітки, здоровий, не має інших утриманців, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей.

Посилаючись на ці обставини, на положення СК України щодо припинення шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, виходячи також із динаміки прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, позивач ОСОБА_1 просила: розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 17.02.1998 Виконавчим комітетом Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 14; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мацунич»; стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Хустського районного суду від 21.08.2017 позов задоволено:

шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 17.02.1998 за актовим записом № 14 у Виконкомі Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, розірвано;

після розірвання шлюбу залишено позивачу прізвище «Мацунич»;

стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 14.02.2017 і до досягнення ними повноліття.

стягнуто з відповідача на користь позивача 640,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору та судовий збір у сумі 640,00 грн на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні цієї вимоги відмовити. На думку відповідача, рішення в оскарженій частині є незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, суд не врахував, що обовязок утримання дітей покладається на обох батьків, тому вирішуючи відповідне питання суду слід було виходити з того, що з батька на утримання дітей належить лише половина відповідного розміру прожиткового мінімуму. Крім того, мати дітей часто виїжджає на заробітки за межі України і в цей час діти перебувають на утриманні батька, що не було враховано.

У письмових запереченнях на апеляцію позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_6, вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6, яка апеляцію не визнала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, підстав позову та вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, і з урахуванням положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу не робить висновків щодо судового рішення по суті в неоскарженій частині (ст. 367 ч.ч. 1, 3 ЦПК України). Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обовязку батьків утримувати дитину та його виконання в редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9, 45). Діти перебувають на утриманні матері, шлюб між сторонами, що був укладений 17.02.1998, розірвано рішенням Хустського районного суду від 21.08.2017 (а.с. 50-52). Ці обставини підтверджуються довідкою Виконкому Золотарівської сільської ради Хустського району від 31.01.2017 № 101 (а.с. 7), іншими документами, встановлені зазначеним рішенням суду, яке в іншій, окрім стягнення аліментів, частині не оспорюється.

На час предявлення позову діяла редакція СК України, яка передбачала, зокрема, що:

батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 ч. 3);

при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ст. 182);

частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 ч. 1);

якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною 2 статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

На час ухвалення судом першої інстанції рішення в справі діяла редакція СК України, що набрала чинності з 08.07.2017, відповідно до якої:

батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч. 3);

при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182);

частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 ч. 1);

суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Отже, матеріальне утримання дитини є обовязком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Як на час предявлення позову, що розглядається, так і на час вирішення справи судом першої інстанції присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускалося і допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, а можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі наразі перестала повязуватися з наявністю у платника нерегулярного, мінливого доходу, одержання частини доходу в натурі.

Власне недостатність у матері коштів на утримання дітей сумнівів не викликає, відповідні доводи позивача відповідачем не спростовані, а його твердження про те, що підстави для сплати аліментів взагалі відсутні, оскільки у час перебування матері дітей на заробітках за кордоном діти перебувають на утриманні батька, безпідставні, ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України) і враховані бути не можуть. Сама по собі періодична чи епізодична участь батька в утриманні дітей за відповідних обставин, якщо така й має місце, не звільняє його від обовязку систематично (постійно) надавати дітям матеріальне утримання. Водночас відповідна позиція сторони вказує на її спроможність надавати матеріальне утримання дітям.

Поряд із цим, певною мірою заслуговують на увагу доводи відповідача в частині, яка зводиться до необхідності за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обовязку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у межах від 1689,00 грн до 1860,00 грн (ст. 7), тож половина відповідного значення складає від 844,50 грн до 930,00 грн. Беручи до уваги результат виконання сторонами обовязку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для відступу від засад щодо загалом рівного обовязку батьків у матеріальному утриманні дітей.

За встановлених у справі обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача по 1500,00 грн аліментів щомісячно на кожну дитину не є достатньо обґрунтованою і належно доведеною. Не можна погодитись й із позицією відповідача про необхідність визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, позаяк таких вимог закон не містить, а відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не звязаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки зростання розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, аліменти у твердій грошовій сумі 1000,00 грн на кожну дитину протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання у розмірі, близькому до половини розміру відповідного прожиткового мінімуму, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Відтак, оскільки суд першої інстанції дійшовши правильного по суті висновку про необхідність стягнення аліментів як такого повною мірою наведеного не врахував, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ч. 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції у частині стягнення аліментів змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів до суми в 1000,00 грн щомісячно на кожну дитину, а врешті на підставі ст. 375 цього Кодексу залишити рішення суду щодо стягнення аліментів без змін.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 3, ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ч. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Хустського районного суду від 21 серпня 2017 року у частині стягнення аліментів змінити, у четвертому абзаці резолютивної частини рішення слова і цифри «по 1500 гривень» замінити словами і цифрами «по 1000,00 грн (одній тисячі гривень 00 коп.)», у решті залишити рішення суду щодо стягнення аліментів без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 21 грудня 2017 року.

Судді