Справа № 314/4665/17
Провадження № 2/314/1773/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2017 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

секретар Рясна А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа КЗ "Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в інтересах малолітньої ОСОБА_3, 08.03.2005р.н., звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому просять позбавити її батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3, вказавши, що ОСОБА_2 неналежно виконує свої батьківські обовязки щодо доньки, безвідповідально ставиться до них.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, вказуючи, що на підставі скарги мешканців району про неналежне виконання матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських обовязків відносно дитини ОСОБА_3, 08.03.2005р.н., було здійснено 20.12.2016 року комісійне обстеження умов проживання ОСОБА_2, 31.01.1968р.н., яка мешкає без реєстрації разом з донькою ОСОБА_3, 08.03.2005р.н., за адресою: м.Запоріжжя, вул.Трудова, буд.2/5 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2). За результатами обстеження встановлено, що умови проживання незадовільні, у будинку звалище з брудних речей, сміття, відсутнє водопостачання, газопостачання, електропостачання, опалення пічне. Зі слів матері, через недостатність коштів даними речами та одягом вона опалює будинок. У приміщенні стійкий неприємний запах, місце обмежено для руху. Вся територія біля будинку засипана сміттям, брудом, непотрібними речами.

Дівчинка на той час навчалася у 5-А класі КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 2» ЗОР.

На підставі заяви матері ОСОБА_2 за направленням відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради малолітню ОСОБА_3, 08.03.2005р.н., було влаштовано 21.12.2016 до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР до вирішення її подальшої долі.

За інформацією Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді за період перебування з 20.12.2016 родини ОСОБА_3 на обліку, як такої, що опинилась в складних життєвих обставинах, враховуючи попередньо проведену роботу з родиною, ситуація на краще не змінилась. Належні умови для повноцінного життя та розвитку дитини не створені.

За інформацією КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 13.10.2017 № 01-14/237 ОСОБА_2, 1968р.н., за час перебування дитини в закладі відвідувала свою доньку 8 разів. До адміністрації КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР або відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з питання повернення дитини в сімю мати не зверталась.

З метою вирішення подальшої долі дитини ОСОБА_3, 08.03.2005р.н., спеціалістами відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з фахівцями з соціальної роботи відділу соціальної роботи по Шевченківському району Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді було здійснено 11.10.2017 комісійне обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Трудова, буд.2/5, за результатами якого встановлено, що умови проживання не змінились. Запаси продуктів відсутні. Для дитини умови проживання не створені.

Також, представник позивача зазначила, що це вдруге у ОСОБА_2 відбирають доньку Мартиніану, проте ніяких дій щодо створення належних умов для її проживання вона не здійснює. Старша, вже повнолітня, донька також не проживає разом з відповідачкою, а живе у своїй хрещеній матері.

У судовому засіданні відповідачка заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що дитину вона дуже любить, не ображає, на теперішній час винаймає півдома в м.Запоріжжя, неофіційно працює і буде робити ремонт у своєму будинку.

На підтвердження належного ставлення до дитини надала суду характеристику своїх сусідів, які позитивно її характеризують.

Представник третьої особи КЗ "Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР до суду не зявився, надіслав лист із проханням розглядати справу у його відсутності, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матірю неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_2, що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини (арк.с.9). Відомості про батька ОСОБА_3 до запису про реєстрацію акту про народження внесені зі слів матері відповідно до положень ст. 135 СК України (арк.с.12).

З листа Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 26.12.2016 № 3013/03-Ш вбачається, що родина ОСОБА_3 перебуває на обліку ЗМЦСССДМ з 20.12.2016 як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. За результатами оцінки потреб дитини та її сімї (початкової оцінки) від 20.12.2016 спеціалістами ЗМЦСССДМ було обстежено місце проживання родини ОСОБА_3 та встановлено, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, буд.2/5. Вказаний будинок має дві житлові кімнати, коридор. Приміщення надто засмічене, повсюди складений брудний одяг, сміття та речі, якими, зі слів ОСОБА_2, вона вона розпалює піч. У будинку антисанітарні умови, місця для дозвілля та відпочинку не має. У кімнаті, в якій сплять мати з донькою, є два окремих ліжка (постільна білизна брудна), окремої шафи для одягу та місця для навчальних занять не має. Опалення у будинку пічне, однак відсутній димохід, через що повітря у приміщенні сперте, наявний сталий запах кіптяви. Водопостачання підведене до будинку, газо-, електропостачання відсутнє (арк.с. 15).

Це підтверджується також і копією акта обстеження умов проживання родини ОСОБА_2 від 20.12.2016 (арк.с.19).

З характеристики, наданої за місцем проживання ОСОБА_2 головою квартального комітету № 113 від 12.10.2017, вбачається, що в будинку та навколо нього суцільне звалище сміття, всі сусіди, які проживають поруч, просять допомоги у наведенні порядку в загальному дворі, неможливо спокійно жити з цим сміттям та толпами пацюків (арк.с.24).

Малолітня ОСОБА_3 з 21.12.2016 знаходиться в КЗ "Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР. Мати відвідує доньку, приносить їй гостинці, але мати до центру з питань повернення дитини в сімю не зверталася (арк.с.22).

22.03.2017 постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_2 була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП (арк.с.49).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 30.10.2017 № 10/01-34/0803 визнано доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3 (арк.с. 7-8).

Відповідачкою суду не надано жодних доказів з приводу того, за рахунок яких саме коштів існує вона сама та утримує доньку. Також не надано належних доказів того, що на теперішній час вона винаймає інше, придатне для проживання житло.

Надана ОСОБА_2 характеристика від сусідів, які ідентифіковані, містить посилання на її позитивні людські якості, проте не спростовує наданих суду доказів того, що відповідачка належним чином виконує свої батьківські обовязки щодо створення належних умов для проживання та навчання дитини.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як зазначено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789 від 27.02.1991 року, вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 27 Конвенції визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Досліджені судом письмові докази у своїй сукупності підтверджують підстави, на які посилався позивач як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав, а саме що ОСОБА_2 не виконує батьківських обовязків належним чином, не забезпечила своїй доньці належних умов для проживання та навчання, у звязку з чим ОСОБА_3 не має мотивації до навчання, не прищеплені правила догляду за собою (арк.с.23).

Суд також взяв до уваги той факт, що дівчинку вже вдруге було відібрано від матері, що визнала відповідачка по справі, проте нею не здійснено жодних дій, щоб довести суду, що вона здатна забезпечувати належні умови для проживання та навчання своєї доньки. Це підтверджується актом обстеження умов проживання від 11.10.2017, згідно якого за 10 місяців ніяких поліпшень житла здійснено не було (арк.с.20).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 батьківські обов'язки належним чином не виконує, належного морального виховання та матеріального забезпечення на час розгляду справи судом доньці надати не здатна, проживання дитини разом із відповідачкою фактично створює для малолітньої ОСОБА_4 та інших оточуючих небезпеку для здоровя, тому є передбачені законом підстави для позбавлення її батьківських прав.

З урахуванням положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164 СК України ст.ст. 76-80, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа КЗ "Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 31.01.1968р.н., стосовно малолітньої ОСОБА_3, 08.03.2005р.н..

Передати малолітню ОСОБА_3, 08.03.2005р.н., органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району для вирішення її подальшої долі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_5, не працює, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другійстатті 358 ЦПК України.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

26.12.2017