УХВАЛА

11 січня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/22259/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення вищезгаданого позову, зазначивши, що відповідач не приклав жодних зусиль щодо повернення боргу, розмір якого згідно позиції позивача складає 576631 грн. 09 коп., а тому заявник вважає, що має місце злісне ухилення відповідача від виконання його зобовязань за договором позики та повне ігнорування вимог позивача, при цьому заявник вважає, що захист прав та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, в силу чого, заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на все майно, що належить ОСОБА_2, в межах заявлених вимог на загальну суму 576631 грн. 09 коп., в тому числі на квартиру, яка розташована АДРЕСА_1.

Розглянувши заяву, вивчивши письмові матеріали справи, вважаю, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено слідуючі види забезпечення позову: накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зміст позовної заяви та доданих до неї документів, зазначають, що між сторонами був укладений договір позики, копію якого, без відповідної розписки про одержання коштів відповідачем, позивач надає суду в обгрунтування своїх позовних вимог про стягнення з відповідача коштів у розмірі 576631 грн. 09 коп., при цьому, заявник просить суд накласти арешт на все майно відповідача, не надаючи доказів належності відповідачу майна станом на дату звернення до суду з такою заявою, оскільки надана суду копія договору купівлі-продажу квартири підтверджує придбання відповідачем квартири 26.04.2002 року, тобто більше 14 років тому, що унеможливлює суд накласти арешт на чітко визначене майно, належність якого відповідачу станом на дату прийняття відповідного рішення судом - не можливо однозначно встановити, крім цього заявник не додає доказів вартості належного відповідачу майна, що позбавляє суд додержатись принципу співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами і виконати норму ч 3 ст. 152 ЦПК України, а саме: види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, крім того заявник не надав суду жодного доказу про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, посилаючись лише на власні припущення, що не може взятись до уваги судом, в силу чого, суд вважає заявлену вимогу такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України , суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпеченні позову по справі № 127/22259/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя