АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 617/1684/16-ц Головуючий суддя І інстанції Уханьова І. С.
Провадження № 22-ц/790/5511/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Аквалар» на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Аквалар» до ОСОБА_3, Вовчанська районна державна адміністрація, треті особи відділ Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області, Державне підприємство «Вовчанське лісове господарство», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про усунення перешкод в користування лісовою ділянкою та Приватного підприємства «Аквалар» до ОСОБА_8, Вовчанська районна державна адміністрація, треті особи відділ Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області, Державне підприємство «Вовчанське лісове господарство», ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, про усунення перешкод в користування лісовою ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року Представник ПП «Аквалар» звернувся до суду із вказаними позовами, в яких посилалась на те, що 27 липня 2007 року Харківська обласна державна адміністрація Розпорядженням № 480 «Про надання лісової ділянки в довгострокове тимчасове користування» надала ПП «Аквалар» лісову ділянку площею 3,7000 га в довгострокове тимчасове користування лісами за рахунок земель лісового фонду, що знаходяться в постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство», у кварталі 100 вид.2, 9, кварталі 101 вид.1 Рубіжанського лісництва для рекреаційних цілей строком на 49 років. На виконання вищезазначеного розпорядження 10 січня 2008 року між ДП «Вовчанське лісове господарство» та ПП «Аквалар» був укладений договір № 29 довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою. Договір зареєстрований у Харківському облуправлінні лісового та мисливського господарства, про що у книзі реєстрації договорів на право тимчасового довгострокового користуванні внесено запис від 18 січня 2008 року за №39. Невід'ємними частинами договору є: розрахунок розміру плати за користування земельною ділянкою, викопіювання з матеріалами в лісовпорядкування з зазначенням місця розташування лісової ділянки, план лісової ділянки, акт прийома-передачі лісової ділянки, акт підписаний представниками: ДП «Вовчанське лісове господарство», земельних ресурсів Вовчанського району, ПП «Аквалар». В акті приймання-передачі лісової ділянки зазначено різновид рослинності, яка росла на зазначений лісовій ділянці, із зазначенням віку дерев. Межі лісової ділянки закріплені межовими знаками у кількості 29 шт. у вигляді металевих, дерев'яних стовпчиків. 22 лютого 2016 року при виїзді на місце розташування лісової ділянки, наданої в оренду ПП «Аквалар», було встановлено, що невідомі особи захопили ділянку лісу, побудували капітальний паркан, за ними вбачаються капітальні будівлі, про що комісією був складений акт. Фактично ПП «Аквалар» було позбавлено можливості провести обстеження наданої в оренду лісової ділянки, та використовувати її в зв'язку із захопленням її новими незаконними користувачами. Після звернення до ДП «Вовчанське лісове господарство» було встановлено, що земельні ділянки Рубіжанського лісництва ДП «Вовчанське лісове господарство» (квартал 100 виділи 2,9 та квартал 101 виділ 1) вказані відповідно матеріалів лісовпорядкування 2000 року. За даними матеріалів лісовпорядкування 2010 року, які діють по підприємству, це ділянки в кварталі 100 виділи 1-7,24 та кварталі 101 виділ 1,5 Рубіжанського лісництва. Дані земельні ділянки належать до земель, наданих в постійне користування ДП «Вовчанське лісове господарство». Представник позивача зазначив, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах лісової ділянки, переданої ПП «Аквалар» у довгострокове користування, передані у право власності 10 громадянам Вовчанською районною державною адміністрацією. Виділеним земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери: НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7; НОМЕР_8; НОМЕР_9; НОМЕР_10. Земельні ділянки з вищезазначеними кадастровими номерами належать на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_8 Розпорядженням Вовчанської РДА № 334 від 18.06.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель запасу рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_13, які знаходяться за межами населених пунктів на території Революційної сільської ради Вовчанського району, Харківської області, передана вказаним громадянам у власність земельні ділянки із земель запасу рекреаційного призначення площею 0,1000 га за кожним та оформлені документи на право власності на землю та видані державні акти НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20. Позивач просив зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_8 усунути перешкоди в користуванні лісовою ділянкою, наданою в тимчасове довгострокове користування ПП «Аквалар» шляхом демонтажу паркану і надання дозволу вільного доступу до лісової ділянки, розташованої в кварталі 100 виділи 1-7.24 та кварталі 101 виділи 1.5 Рубіжанського лісництва загальною площею 3,5880 га. Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 18.06.2012 року № 334 «Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель запасу рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Революційної сільської ради Вовчанського району Харківської області» в частині передачі гр.. ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_13 у власність земельних ділянок, загальною площею 0.10 га кожна та скасувати державні акти на право власності на землю НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПП «Аквалар» в апеляційній скарзі просить вказане рішення скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Вказано, що судом до спірних правовідносин безпідставно було застосовано строки позовної давності, оскільки позивачеві не було відомо про Розпорядженням Вовчанської РДА від 18 червня 2012 року № 334 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель запасу рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_13, які розташовані за межами населених пунктів на території Революційної сільської ради Вовчанського району Харківської області, та передано вищезазначеним громадянам у власність земельну ділянку із земель запасу рекреаційного призначення площею 0,1000 га кожному для індивідуального дачного будівництва з подальшою видачею Державних актів на право власності на земельні ділянки (т. 1 а. с. 13). Зазначено, що Вовчанська РДА публікує свої прийняті рішення на сайті, без зазначення інформації про осіб, в інтересах яких прийняті відповідні рішення. З тексту розпорядження Вовчанської РДА взагалі неможливо зробити висновок, кому і де саме виділено ту чи іншу земельну ділянку. Зауважено, що суд дійшов вірного висновку про порушення процедури передачі згаданих ділянок у власність, проте не застосував наслідки, передбачені п. а) ст. 143 ЗК України.

Колегія суддів, вислухавши пояснення осіб, що з'явилися, відповідно до ст. 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах розглянутого судом позову, доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Вовчанської РДА від 18 червня 2012 року № 334 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель запасу рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_13, які розташовані за межами населених пунктів на території Революційної сільської ради Вовчанського району Харківської області, та передано вищезазначеним громадянам у власність земельну ділянку із земель запасу рекреаційного призначення площею 0,1000 га кожному для індивідуального дачного будівництва з подальшою видачею Державних актів на право власності на земельні ділянки (т. 1 а. с. 13).

Крім того, гр. ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_13 були отримані Державні акти про право власності не земельну ділянку серія НОМЕР_11, серія НОМЕР_12, серія НОМЕР_13, серія НОМЕР_14, серія НОМЕР_15, серія НОМЕР_16, серія НОМЕР_17, серія НОМЕР_18, серія НОМЕР_19, серія НОМЕР_20.

15.10.2013 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 2584, посвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_3, номер запису про право власності 2888190; 13.09.2013 року укладено договір купівлі -продажу земельної ділянки № 2316, засвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_3, номер запису про право власності 2484072; 13.09.2013 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № 2314, засвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_3, номер запису про право власності 6956076.

10.09.2014 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 876, засвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_8, номер запису про право власності 6956134; 10.09.2014 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 880, засвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_8, номер запису про право власності 6956180; 10.09.2014 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 872, засвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_8, номер запису про право власності 6956076; 10.09.2014 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 868, засвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_8, номер запису про право власності 6955980; 20.06.2014 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 572, засвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_8, номер запису про право власності 6084199; 02.04.2014 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 572, засвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_8, номер запису про право власності 5199605; 20.06.2014 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 567, засвідчений приватним нотаріусом і право власності перейшло до ОСОБА_8, номер запису про право власності 6083567.

Відмовляючи у задоволенні позову з передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України підстав, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було без поважних причин пропущено загальний трирічний строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом. При цьому суд не встановив недоведеності позову.

Колегія суддів, виходячи з презумпції застосування позовної давності лише при доведеності позову, погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Отже, виходячи із змісту вказаної норми Конституції України особа може бути позбавлена права власності, лише у випадках передбачених законом, при наявності відповідних правових підстав.

Статтею 378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Спеціальним законом, що регулює земельні правовідносини Україні є Земельний Кодекс України.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава гарантує захист прав на землю, тобто наявних у особи і дійсних прав на землю, зареєстрованих у встановленому законом порядку, а також встановлює способи такого захисту.

Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені ст. 140 ЗК України, відповідно до якої, такими підставами є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Підстави примусового припинення права на земельну ділянку саме у судовому порядку передбачено ст. 143 ЗК України у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) не усунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Додатковим рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року було доповнено резолютивну частину рішення, було відмовлено у задоволенні позовів ПП «Аквалар» в частині визнання незаконними та скасування розпорядження голови Вовчанскої РДА та скасування державних актів на право власності на землю (а.с. 17 т. 3).

До суду першої інстанції представником відповідачів ОСОБА_17 було подано заяви про застосування позовної давності щодо заявлених вимог.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем у даній справі було пропущено строк позовної давності для звернення до суду. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на спростування такого висновку, не були вони надані і під час апеляційного перегляду рішення суду.

Так, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Районним судом було вірно встановлено, що розпорядженням Вовчанської РДА від 18 червня 2012 № 334 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель запасу рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_13, які розташовані за межами населених пунктів на території Революційної сільської ради Вовчанського району Харківської області та передано вищезазначеним громадянам у власність земельну ділянку із земель запасу рекреаційного призначення площею 0,1000 га кожному для індивідуального дачного будівництва з подальшою видачею Державних актів на право власності на земельні ділянки (т. 1 а.с. 13).

Таким чином, останнім днем, коли можна було звернутися з позовною заявою до суду щодо розпорядження від 18 червня 2012 року є 18 червня 2015 року.

Посилання ПП «Аквалар» на те, що фактично про існування спірного розпорядження їм стало відомо пізніше колегія суддів відхиляє, за його недоведеністю.

У даному випадку підлягає врахуванню правова позиція викладена Верховним Судом України за наслідками розгляду справи 6-2469цс16, в якій зазначено, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він, діяючи як розсудливий і добросовісний користувач орендованого майна, не зміг на протязі тривалого часу, який значно перевищує строк позовної давності, дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Таким чином, оскільки позивачем не було доведено поважності причин пропуску визначеного законом трирічного строку для звернення з даним позовом до суду, виходячи із загального принципу правової визначеності, як складової частини принципу верховенства права у цивільному судочинстві, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано застосував передбачені у ч. 4 ст. 267 ЦК України наслідки і відмовив у позові з цих підстав.

Враховуючи викладене, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано вимог закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін .

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-392 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Аквалар» - залишити без задоволення.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий -

Судді -