Ширяївський районний суд Одеської області
14.03.2017 Справа №: 518/1603/16-ц Провадження № 2/518/337/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року Ширяївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: Палія С.А.,

при секретареві: Чумаченко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ширяєве цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Ширяївського району Одеської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Одеської області про визнання права власності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовними вимогами, які уточнив в ході судового розгляду та просив суд: визнати недійсним Державний акт серії РІ № 479194 від 23.10.2001 року на право власності на земельну ділянку площею 2,88 гектара, яка розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Ширяївського району Одеської області, масив № 26, ділянка № 15, виданий на імя покійної на той час його матері ОСОБА_3.

Визнати незаконним та скасувати Рішення ОСОБА_2 селищної ради від 27.09.2001 року № 221 «Про передачу в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) та видачу Державних актів на право приватної власності на землю» в частині, що стосується його матері, ОСОБА_3.

Мотивуючи її тим, що 06.04.2000 року померла його мати, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої залишилося спадкове майно. Нотаріус видати свідоцтво на спадщину їй не може, з тих підстав, що Державний акт серії В1 № 479194 видано на імя його матері 23.10.2001 року, тобто після смерті останньої та рекомендовано звернутися до суду. У звязку з чим він був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Ширяївського району Одеської області в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Одеської області в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників провадження.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та їх докази суд дійшов висновку про таке.

На підставі рішення Виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради Ширяївського району Одеської області від 27 вересня 2001 року № 221 на імя ОСОБА_3 видано Державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії Р1 № 479194 площею 2,88 га, яка розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Ширяївського району Одеської області і який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 898.

06.04.2000 року ОСОБА_3 померла.

23.10.2001 року ОСОБА_2 селищною радою Ширяївського району Одеської області на її імя було видано Державний акт серії Р1 № 479194 на земельну ділянку площею 2,88 га, яка розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Ширяївського району Одеської області.

Нотаріусом спадкові права позивача не були оформлені з причини, що вище вказаний Державний акт, виданий після смерті його матері та запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Ст. 393 ЦК передбачено, що правовий акт державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається незаконним та скасовується.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.02.2013 року у справі № 6-169цс12.

Таким чином суд вважає, що оспорюваний державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий 23.10.2001 року на імя ОСОБА_3, тобто після її смерті 06.04.2000 року суперечить нормам чинного законодавства а тому є недійсним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 21, 57-66, 208, 209, 212 - 214, 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт серії РІ № 479194 від 23.10.2001 року на право власності на земельну ділянку площею 2,88 гектара, яка розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Ширяївського району Одеської області, масив № 26, ділянка № 15, виданий на імя покійної на той час ОСОБА_3.

Визнати незаконним та скасувати Рішення ОСОБА_2 селищної ради від 27.09.2001 року № 221 «Про передачу в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) та видачу Державних актів на право приватної власності на землю» в частині, що стосується ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: