Справа № 204/3929/17
Провадження № 2/204/1414/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям цієї особи з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку 28 липня 2017 року уточнив та остаточно просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позову позивач вказав, що йому на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 14.04.2014 року належить 37/100 частин домоволодіння № 30 по вул. Щепкіна в м. Дніпро (раніше Дніпропетровськ), які (37/100 частин) в цілому складають квартиру № 5. На сьогоднішній день в належному йому будинку прописані: він та відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією домової книги. Відповідач за адресою місця постійної прописки: АДРЕСА_1 - ніколи не проживав та не ночував жодного дня. За вказаною адресою він був прописаний 30.04.2009 року його батьком, попереднім власником вказаного нерухомого майна, який на теперішній час помер, а він прийняв це майно як спадщину. Відповідач обіцяв покійному батькові, що випишеться з квартири, як тільки працевлаштується, але потім вони втратили з ним звязок та більше його не бачили. Де він зараз невідомо. Проте, з квартири він так й не виписався. Оскільки, відповідач не є власником квартири і не являється членом його сімї, його реєстрація носить формальний характер. Він не можу повноправно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Більш того, змушений сплачувати за нього особисті кошти за оплату житлово-комунальних послуг, які нараховуються на всіх зареєстрованих осіб у будинку, що також є вкрай не вигідним для нього та змушує нести безпідставні додаткові витрати. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не зявився, але від нього до суду надійшла заява, в якій позивач просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечував.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений засобами масової інформації, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.04.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 3-362, належить 37/100 частин домоволодіння № 30 по вул. Щепкіна в м. Дніпро (раніше Дніпропетровськ), які (37/100 частин) в цілому складають квартиру № 5. Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за ним в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з цього реєстру від 14.04.2014 року за № 20467442.

Як вбачається з копії домової книги, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, та відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

У відповідності до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ст. 64 ЖК України.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного суд дійшов висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, та у звязку з тим, що у 14.04.2014 року право власності на спірний будинок набув новий власник на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме позивач ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 5 у будинку № 30 по вулиці Щепкіна у м. Дніпро.

Що стосується вимоги щодо зняття ОСОБА_2 з реєстрації, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки вона є передчасною. Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 640 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 156 ЖК України, ст. ст. 3, 10, 57-61, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям цієї особи з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 5 у будинку № 30 по вулиці Щепкіна у м. Дніпро.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову у розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Дубіжанська