Головуючий суду 1 інстанції - Крівоклякіна Н.В.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 433/1488/16-ц
Провадження № 22ц/782/910/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів : Дронської І.О., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря - Попової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Компаньйон» на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Компаньйон» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 17241грн. 61 коп., з яких сума кредиту - 8000грн., сума нарахованих планових відсотків - 7365грн. 47 коп., а також судові витрати.

В обгрунтування свого позову позивач вказав, що 27.12.2013 року між КС «КОМПАНЬЙОН» та ОСОБА_3 на підставі поданої ним заяви про отримання кредиту був укладений договір кредитування № К-6427/27.12.2013-Кр, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_3 кредит в сумі 8000,00 грн., а відповідач зобов'язався з 27.12.2013 року по 27.12.2016 року погасити суму кредиту 8000 грн. і суму нарахованих планових відсотків 7365 грн. 47 коп. З метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язання з повернення кредиту та сплаті відсотків між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № К-6428/27.12.2013-ПР від 27.12.2013 року, за умовами якого, остання взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями боржника ОСОБА_3 в повному обсязі у солідарному порядку. Позивач надав відповідачу ОСОБА_3 визначену договором грошову суму, натомість відповідач недобросовісним чином виконував свої обов'язки за кредитним договором: частково робив оплати за нарахованими відсотками; не погашав основну суму кредиту, тобто не виконував умови договору, у зв'язку з чим утворилась вищезазначена заборгованість. Відповідачам в телефонному режимі робились нагадування про наслідки невиконання договірних зобов'язань, крім того були відправлені листи, якими КС «КОМПАНЬЙОН» вимагала погасити заборгованість, однак кредит погашений не був, у зв'язку з чим просили задовольнити позов.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 25 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Кредитна спілка «КОМПАНЬЙОН», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернулися з апеляційною скаргою, просили скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання сторони, тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явилися, судом неодноразово були виконані дії щодо повідомлення сторін про день та час розгляду справи відповідно до ст.74 ЦПК України. Розгляд справи призначався на 07.12.2016 року, відповідач ОСОБА_3 особисто отримав судову повістку про розгляд справи, відповідач ОСОБА_4 судову повістку не отримала, у зв'язку з чим розгляд справи було перенесено на 21.12.2016 року. Згідно поштових повідомлень судові повістки не отримані у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Справу відкладено на 11.01.2017 року, судові повістки також повернулися до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання, у зв'язку з чим судова колегія відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, визнала повідомлення відповідачів належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що такі вимоги судом першої інстанції не були виконані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що, позивач при зміні місцезнаходження у семиденний строк повинен був повідомити боржника, у зв'язку з чим кредитодавец порушив умови договору кредитування, боржник та поручитель не отримували поштових повідомлень про наявність заборгованості, а тому дійшов висновку про необґрунтованість позову.

Цей висновок суду є помилковим.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27.12.2013 року між Кредитною спілкою «КОМПАНЬЙОН» та ОСОБА_3 був укладений Договір кредитування № К-6427/27.12.2013 - КР, відповідно до якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 8000,00 грн на соціальні потреби, на умовах строковості, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надавався готівкою у касі або шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заяві, строком на 36 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту, з 27 грудня 2013 року по 27 грудня 2016 року. Процентна ставка за даним кредитним договором фіксована і становила 0,134246% на день від суми залишку кредиту, виходячи із річної ставки 49%. Сторони домовились, що погашення кредиту та процент здійснюється згідно графіка розрахунків, всі розрахунки ведуться в національній валюті України. Зобов'язання позичальника щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування забезпечується договором поручительства.

Відповідно до розділу 5 Договору кредитування від 27.12.2013 року, позичальник, зокрема зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням; надавати кредитодавцю всі необхідні документи для здійснення перевірки цільового використання кредиту; вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків; укласти договір щодо забезпечення виконання зобов'язання позичальником перед кредитодавцем за даним договором.

27.12.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 була укладена Додаткова угода до договору кредитування, згідно якої процентна ставка за використання кредиту становить 0,36986% на день від суми залишку кредиту, виходячи із річної ставки 135%; а також договір був доповнений пунктом 3.10, відповідно до якого у разі стягнення боргу у судовому порядку плата за користування кредитом становить 135% річних з залишку основної суми кредиту за весь період користування кредитом. При цьому кредитна спілка проводить перерахунок оплати.

При цьому, як вбачається з вказаної Додаткової угоди до договору кредитування, поручитель ОСОБА_4 також була ознайомлена з умовами цієї Додаткової угоди, підтвердженням чого є її підпис в графі «поручитель1».

27.12.2013 року між кредитором Кредитною спілкою «КОМПАНЬЙОН» з однієї сторони та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поручительства №К-6427/27.12.2013 -Пр1, за умовами якого поручитель взяла на себе обов'язок відповідати по зобов'язаннях боржника, яким згідно з Договором кредитування №К-6427 від 27.12.2013 року є ОСОБА_3. Відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник не виконує або неналежним чином виконує свої зобов'язання відповідно до Договору кредитування. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, тобто повернення кредиту, виплату відсотків за користування ним, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, заподіяних кредиторові невиконанням або неналежним виконанням боржником умов договору кредитування. Відповідно до п.3.3 Договору поручительства, поручитель несе повну відповідальність перед кредитором у випадку, якщо місце знаходження боржника стає невідомим .

Позивач виконав свої зобов'язання по кредитному договору перед відповідачем, передавши ОСОБА_3 8 000,00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.12.2013 р

Вказані обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, виникла заборгованість, яка складає 17241грн.23 коп., з яких сума кредиту 7400грн.23 коп. та 9841грн.38 коп. - відсотки за користування кредитом.

Вказана сума була підтверджена наданим позивачем на виконання ст.10,60 ЦПК України розрахунком заборгованості, який відповідачами не спростований.

Крім цього, позивачем на підтвердження суми заборгованості було надано в суді апеляційної інстанції розрахунковий лист на дату подачі справи до суду, що підтверджує формулу розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Отже, враховуючи те, що відповідачами не були виконані умови договорів, у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом щодо захисту свого порушеного права.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ч. І ст. 1054 ЦК України.

Відповідно до п.3.8 договору кредитування від 27.12.2013 року, позичальник проводить погашення кредиту та процентів за користування кредитом через касу кредитодавця за її місцезнаходженням у відповідні робочі дня або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, визначений розділом 10 договору.

Зазначений договір кредитування був укладений у м.Луганську, згідно вказаних реквізитів у договорі, адреса КС «КОМПАНЬЙОН»: м.Луганськ, вул.50-річчя утворення СРСР, буд.54-а, офіс 1.

Як вбачається з графіку-розрахунку погашення заборгованості ОСОБА_3 згідно договору №К-6427 від 27.12.2013 року, останнє погашення основної суми заборгованості та нарахованих планових відсотків було здійснене 18.04.2014 року, про що також зазначив позивач в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідно п. 5.3.1 договору кредитування від 27.12.2013 року, кредитодавець зобов'язався письмово повідомляти позичальника про зміни місцезнаходження, а також інші обставини, спроможні вплинути на виконання зобов'язань сторін за цим договором, в семиденний строк з моменту їх виникнення.

Згідно з п.6.2 договору кредитування, порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору.

Згідно витягу зі змін до статуту КС «КОМПАНЬЙОН», місцезнаходженням кредитної спілки визначено: м.Лисичанськ, вул..Первомайська, б.104 .

Державна реєстрація змін до установчих документів проведена 05.12.2014 року, номер запису 7001376, про що свідчить штамп на першій сторінці зазначених змін до статуту.

Відповідно до ст. ст. 2, 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і п. 1 ст. 46 Конвенції рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Судова колегія звертає увагу що поняття «майно» яке міститься у статті 1 Першого Протоколу Європейської Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст.41 Конституції України та чинному ЦК України. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать і боргові вимоги відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування власністю, зазначене положення висвітлено в рішенні «Гайдук та інші проти України» (ухвала щодо прийнятності від 02 липня 2002 року).Отже, керуючись принципом restitutio in integrum, що полягає у відновленні настільки, наскільки це можливо, попереднього стану, який позивач мав до порушення Конвенції і протоколів до неї відносно нього, судова колегія дійшла висновку, про наявність підстав для задоволення законних вимог позивача.

Отже, враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку про те, що неповідомлення боржника письмово в семиденний строк з моменту зміни свого місцязнаходження кредитодавцем, не є підставою для відмови у задоволенні позову щодо стягнення з боржників суми заборгованості, оскільки не припиняють право позивача на повернення своїх коштів за кредитним договором та обов'язку відповідачів щодо їх повернення.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, боржнику ОСОБА_3 10.11.2014 року направлялось повідомлення про погашення заборгованості, в якому зазначалось необхідні реквізити для її погашення, а також номера телефонів у разі виникнення запитань. Вказаний лист було відправлено з адреси КС «КОМПАНЬЙОН»: 93113 Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Першотравнева 104/6, яка, згідно державної реєстрації змін до установчих документів і є юридичною адресою позивача на сьогоднішній день.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що він не отримував цей лист, підпис в зворотному повідомлені належить не йому, на може бути прийнятий до уваги, оскільки нічим не підтверджений у відповідності до ст.10,60 ЦПК України.

Натомість, в матеріалах справи є поштове повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу ОСОБА_3, де в графі «отримано», вказано «особисто», що не було спростовано останнім.

Також, на адресу відповідача ОСОБА_4 також направлялись листи щодо солідарної відповідальності останньої за кредитним договором між ОСОБА_3 та КС «КОМПАНЬЙОН».

Згідно п.3.4 Договору поручительства, поручитель зобов'язаний щомісячно перевіряти стан дотримання боржником графіку розрахунків, а у випадку виявлення заборгованості зобов'язаний сплатити суму кредиту боржника, сплати відсотки за користування ним, відшкодувати збитки і т.д., що не було виконано поручителем.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин відповідно п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції повинно бути скасовано, з постановленням нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.1), а тому ця сума також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. 303,307, 309, 313,315, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «КОМПАНЬЙОН» задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 жовтня 2016 року скасувати, постановити нове рішення, яким позовні вимоги Кредитної спілки «КОМПАНЬЙОН» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 у солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «КОМПАНЬЙОН» заборгованість за кредитним договором № К-6427/27.12.2013-Кр . від 27.12.2013 року, що утворилась станом на 20 червня 2016 року у загальній сумі 17241,61грн., що складається з суми кредиту (тіло) - 7400,23грн. та суми 9841,43грн.- відсотків за користування кредитом, а також судовий збір по 689,00грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду Луганської області набирає чинності негайно, може бути оскаржено до касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий Єрмаков Ю.В.

Судді : Карташов О.Ю.

Дронська І.О.