Справа № 570/476/17
Номер провадження 2/570/742/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

покликаючись на збільшення витрат на дитину, позивач у поданій до суду 09 лютого 2017 року позовній заяві просить збільшити розмір аліментів на її користь на утримання їх неповнолітнього сина по 845 грн. щомісячно та додаткових витрат по 300 грн. щомісячно.

Сторін відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах вони просять справу слухати у їх відсутність, позивач позов підтримує частково, зменшивши суму аліментів до 510 грн. та додаткових витрат до 160 грн. щомісячно, відповідач змінені позовні вимоги визнає повністю. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 350 грн. та 77 грн. 34 коп. як додаткові витрати (в порядку ст.185 СК України), щомісячно, починаючи з 07 лютого 2014 року, і до повноліття дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно змісту ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину, визначений, за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд виходить з того, що у позивача після ухвалення попереднього рішення змінився матеріальний стан, що в силу ст.192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів.

Визначаючи розмір щомісячних аліментів на дитину, суд виходить, що відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч.1 ст.141 СК України), виходячи з того, що відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину та разом із позивачем забезпечити їй рівень життя, необхідний та достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача у подальшому щомісячних аліментів на дитину у визначеному сторонами розмірі, який при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину є обґрунтованим, не є заниженим в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітньої дитини та її потреб, відповідає засадам розумності і справедливості.

При збільшенні розміру додаткових витрат суд виходить з аналогічних підстав та вимог закону про обов"язок батька брати участь у додаткових витратах на дитину. При цьому визначаючи їх розмір, враховує захворювання дитини та витрати на її лікування, матеріальний і сімейний стан сторін та те, що відповідач не має постійного місця роботи та стабільного доходу, має на утриманні малолітню дитину у другому шлюбі.

Не дивлячись на задоволення позову, суд не вирішує питання відшкодування понесених судових витрат на підставі ст.88 ЦПК України у зв»язку з диспозитивністю цивільного процесу, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та додаткових витрат на дитину.

Стягувати з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_5, виданий 20 березня 1997 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_6, виданий 19 січня 2004 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_4) на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 510 грн. 00 коп. та додаткові витрати у розмірі 160 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Кушнір Н.В.