Справа № 289/1863/17
Номер провадження 2/289/1016/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Невмержицького І.М.,

при секретарі Прокопчук А.Ю.,

за відсутності сторін,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макалевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Макалевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців немає, тому просив суд визнати за ним у порядку спадкування після смерті батька право власності на житловий будинок № 40-а з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.О.Босого у с.Макалевичі, Радомишльського району, Житомирської області.

Позивач у попереднє судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги задовольнити повністю.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України в звязку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався.

Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в попередньому судовому засіданні, враховуючи вимоги ст. 174 ЦПК України.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, народився 07.06.1967 року у с. Макалевичі, Радомишльського району Житомирської області.

Батько позивача ОСОБА_2 помер 11.11.2000 року у віці 59 років в с.Макалевчі, Радомишльського району, Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №174219 яке видане Виконавчим комітетом Макалевицької сільської ради.

Як вбачається з матеріалів справи Рішенням Радомишльського районного суду від 14.08.2017 року встановлено факт того, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_2 який помер 11.11.2000 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить цілий житловий будинок № 40-а з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. О.Босого в с.Макалевичі, Радомишльського району, Житомирської області.

З Довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 12.05.2017 № 296 про наявність (відсутність) зареєстрованого майна вбачається що, право власності на житловий будинок № 40-а по вул. О.Босого у с.Макалевичі, Радомишльського району, Житомирської області не зареєстровано.

Проте, відповідно до п. 4 ч. 2 п.п. 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31.01.1966 за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1996 (яка була чинною до 13.12.1995) державній реєстрації підлягали тільки будинки і домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

Відповідно до виписки з погосподарських книг виконавчого комітету Макалевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області за померлим ОСОБА_2 рахується будинок, який знаходиться за адресою: с. Макалевичі, Радомишльського району, Житомирської області, вул. О.Босого, 40-а.

Позивач оформити право власності на будинок № 40-а, що знаходиться по вул. О.Босого у с.Макалевичі, Радомишльського району Житомирської області не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказаний спірний будинок за спадкодавцем.

З Довідки від 05.10.2017 № 290, виданої виконавчим комітетом Макалевицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадщину фактично прийняв його син ОСОБА_1.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч. 1ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно дост. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, на час звернення до суду права позивача в частині визнання права власності на спадкове майно, не були порушені та ніким не оспорюються, а тому на підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №40-а, що розташований по вул. О.Босого в с. Макалевичі, Радомишльського району, Житомирської області в порядку спадкування за законом є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1223, 1235, 1236, 1268-1270, 1297ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Макалевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 40-а, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул.О.Босого у с.Макалевичі, Радомишльського району, Житомирської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 11.11.2000 року у віці 59 років в с.Макалевичі, Радомишльського району, Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький