НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 березня 2017 рокуСправа № 322/1105/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

до: ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості.

08 листопада 2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 24 576,50 грн. за кредитним договором б/н від 10.07.2015, яка складається з наступного: 16 912,96 грн. заборгованість за кредитом; 2 005,35 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3 332,55 грн. заборгованість за пенею та комісією; 2 325,64 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукти кредитних карт б/н від 10.07.2015 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 20 769,34 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У звязку із зазначеними порушеннями відповідач станом на 21.10.2016 має заборгованість в розмірі 24 576,50 грн.

Виходячи з наведеного, та посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив задовольнити його вимоги.

У судове засідання представник позивача не прибув, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому також зазначено, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач заперечень проти позову не надав, а в судовому засіданні позов визнав.

У судовому засіданні 09.03.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

встановив:

10 липня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань по кредитному договору № ZPJCRG61280251 від 28.08.2013 (договір 1), № SAMDN5781 від 20.12.2012 (договір 2), відповідно до якої:

- заборгованість по договору 1 з дати підписання генеральної угоди становить 9 522,69 грн. (п. 1.1.2), дата остаточного погашення заборгованості за договором 1 31.07.2018 (п. 1.1.3);

- заборгованість по договору 2 з дати підписання генеральної угоди становить 12 586,66 грн. (п. 1.2.2), дата остаточного погашення заборгованості за договором 2 31.07.2018 (п. 1.2.3);

- з метою погашення заборгованості за договорами позичальник зобовязується в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в банку рахунку в розмірі 1340,00 грн. (п. 1.3);

- банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 20 769,35 грн. на строк 36 місяців, з 10.07.2015 по 31.07.2018, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 20 769,35 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у зазначені в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється наступним чином: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 753,51 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат, відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.07.2018 (п. 2.1);

- за наявність простроченої заборгованості за генеральною угодою позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2 325,81 грн. (п. 2.2).

Станом на 21.10.2016 відповідач через неналежне виконання умов генеральної угоди від 10.07.2015 має заборгованість у розмірі 24 576,50 грн., а саме: 16 912,96 грн. заборгованість за кредитом; 2 005,35 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 332,55 грн. заборгованість за комісією; штраф 2 325,64 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене та зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнає його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До позовної заяви додано платіжне доручення від 26.10.2016, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1378,00 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2015 року в розмірі 24 576,50 грн. (двадцять чотири тисячі пятсот сімдесят шість гривень 50 коп.), а саме: 16 912,96 грн. заборгованість за кредитом; 2 005,35 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 332,55 грн. заборгованість за комісією; 2 325,64 грн. штраф.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360570) судовий збір в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Гасанбеков