У Х В А Л А

05 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - виконуючий обов'язки ректора Національного університету харчових технологій Українець Анатолій Іванович, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства освіти і науки України від 17 листопада 2014 року № 591-к «Про дострокове розірвання контракту з ректором національного університету харчових технологій ОСОБА_3».

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства освіти і науки України від 17 листопада 2014 року № 592-к «Про виконання обов'язків ректора».

Поновлено ОСОБА_3 на посаді ректора Національного університету харчових технологій з 17 листопада 2014 року.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року апеляційні скарги Міністерства освіти і науки України та виконуючого обов'язки ректора Національного університету харчових технологій Українця А.І. задоволено частково, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства освіти і науки України від 17 листопада 2014 року № 591-к «Про дострокове розірвання контракту з ректором національного університету харчових технологій ОСОБА_3» і поновлення ОСОБА_3 на посаді ректора Національного університету харчових технологій з 17 листопада 2014 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення відповідно до якого на підставі ст. 235 КЗпП України змінено формулювання причини дострокового розірвання контракту № 1-47 від 29 квітня 2011 року зазначеної в наказі Міністерства освіти і науки України «Про дострокове розірвання контракту з ректором національного університету харчових технологій ОСОБА_3» № 591-к від 17 листопада 2014 року та його звільнення, вказавши, що підставою для дострокового розірвання контракту № 1-47 від 29 квітня 2011 року та звільнення ОСОБА_3 з посади ректора Національного університету харчових технологій є абзац 1 пункту 26 контракту № 1-47 від 29 квітня 2011 року та ст. 7, п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених п. 26 контракту (за обставин, передбачених трудовим законодавством), ст. 7 КЗпП України порушення встановленого статтею 39 Закону України «Про вищу освіту» порядку обрання кандидатур претендентів на посаду керівника вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - виконуючий обов'язки ректора Національного університету харчових технологій Українець А.І., про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства освіти і науки України від 17 листопада 2014 року № 591-к «Про дострокове розірвання контракту з ректором національного університету харчових технологій ОСОБА_3» та про поновлення на роботі, відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5, відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року залишено без змін.

У січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, яка не є стороною у справі, проте вважає, що оскаржуваним рішенням апеляційного суду порушено її права як члена трудового колективу, який реалізував своє право на обрання ОСОБА_3 ректором університету, у зв'язку з чим, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Ураховуючи наведені в касаційній скарзі доводи, та виходячи з того, що зі змісту рішень суду першої та апеляційної інстанцій не вбачається, що ОСОБА_2 брала участь у справі, чи про її права та обов'язки суд вирішив питання, вважаю касаційну скаргу такою, що підлягає поверненню, оскільки подана особою, яка не має передбаченого ст. 324 ЦПК України права на касаційне оскарження.

Керуючись ст. 324 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року разом з доданими до неї матеріалами повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур