АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/5365/16-ц Головуючий суддя І інстанції Маслов М. І.
Провадження № 22-ц/790/1166/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів страхування
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря - Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення шкоди завданої смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компаній «Провідна» про стягнення шкоди завданої смертю фізичної особи задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 84478,08 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю її чоловіка під час дорожньо-транспортної пригоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «Страхова компаній «Провідна» просить скасувати рішення та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .А. в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку що перебування позивача на пенсійному забезпеченні за вислугою років та той факт, що позивач є членом сімї загиблого є достатнім доказом перебування позивача на утриманні у загиблого.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.10.2014 року внаслідок ДТП за участю транспортного засобу «CHERY», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, від отриманих тілесних ушкоджень на місці події загинув чоловік позивача ОСОБА_3.

У листопаді 2014 року правоохоронними органами було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 286 КК України, яке вручене його близьким родичам. 28 листопада 2014 року органами прокуратури було складено постанову, якою кримінальне провадження було закрито у зв'язку зі смертю підозрюваного - ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 І-ВЛ № 467150 від 14.10.2014 року ОСОБА_3 помер 12.10.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 14451.

Цивільно-правова відповідальність гр. ОСОБА_2, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована за полісом обовязкового страхування №АС/4640381 від 06.11.2013 року в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Провідна". Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховою компанією видано 06.11.2013 року, транспортний засіб «CHERY», державний номер НОМЕР_1, забезпечений строком до 06.11.2014 року. Відповідно до пункту 2 вищезазначеного страхового полісу ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю складає 100 000 грн.

Таким чином належний гр. ОСОБА_2 автомобіль «CHERY», державний номер НОМЕР_1 на дату скоєння цієї пригоди був застрахований в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 мав чинний договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Зокрема, шкода відшкодовується дружині, яка досягла пенсійного віку - довічно. Цим особам шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1961-ІV, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, повязаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоровю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідач наполягає, що позивачем не доведено факт знаходження її на утриманні загиблого чоловіка.

Між тим, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є дружиною загиблого внаслідок ДТП ОСОБА_3, вони були зареєстровані за однією адресою.

ОСОБА_1 досягла пенсійного віку та отримує пенсію за вислугу років, розмір якої на час загибелі чоловіка становив 1062,31 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що середньомісячний дохід ОСОБА_3 з урахуванням заробітної плати, яку він отримував працюючи в ТОВ «Татнефть-АЗС-Україна» (а.с. 8) та пенсії (а.с. 10) на час загибелі становив 4400 грн.

Таким чином, ОСОБА_1, в розумінні вимог ст. 1200 ЦК України мала право та одержувала від чоловіка утримання.

Представник відповідача вказував, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог визначивши суму стягнення не частинами, а однією сумою.

Між тим зазначені доводи суперечать обставинам справи, не ґрунтуються на законі, оскільки позивачка у п.1 позовних вимог просила стягнути з відповідача 100000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, що не суперечить ст. 27 Закону № 1961-ІV, згідно якої відшкодування може бути виплачено у вигляді одноразової виплати, .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді