У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 22 лютого 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю прокурораЗавгородньої І.М., Коротуна В.М., Березалової Т.М., Мазур Л.М., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Березанського району Миколаївської області в інтересах держави до Березанської районної державної адміністрації, Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконними та скасування розпорядження та рішення, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року, в с т а н о в и л а: У липні 2015 року прокурор Березанського району Миколаївської області в інтересах держави звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що розпорядженням Березанської районної державної адміністрації від 07 квітня 2006 року № 269 «Про продаж земельної ділянки для несільськогосподарського призначення» вирішено продати приватному підприємцю ОСОБА_7 земельну ділянку для рекреаційного призначення під розміщення існуючої бази відпочинку, площею 3,84 га за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільради Березанського району Миколаївської області. На підставі вказаного розпорядження 07 квітня 2006 року між Березанською районною державною адміністрацією та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) (АДРЕСА_1), на якій знаходиться спальний корпус на 84 місця (незакінчений будівництвом), належний покупцеві на підставі рішення Господарського суду Миколаївської області від 02 серпня 2005 року. 05 грудня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, на підставі якого 26 квітня 2007 року відповідач отримала державний акт про право власності на землю серії НОМЕР_2. Посилаючись на те, що при прийнятті оскаржуваного розпорядження не враховано місцезнаходження земельної ділянки, яка розміщена у межах прибережної захисної смуги та відноситься до земель водного фонду, у зв'язку з чим не може передаватися у приватну власність, а також порушено порядок її продажу, прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації від 07 квітня 2006 року № 269; визнати недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07 квітня 2006 року та державний акт від 26 квітня 2007 року. Крім того, зазначав, що на підставі рішення виконавчого комітету Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 11 травня 2011 року № 39 визнано право власності на котедж на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери за адресою: зона відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», АДРЕСА_1, за ОСОБА_7, на підставі чого 25 травня 2011 року видано свідоцтво про право власності. 19 липня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу вказаних котеджів, посвідченого приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Мартинюк О.Б. та того ж дня Березанською філією ММБТІ здійснено державну реєстрацію права власності відповідача на вказане нерухоме майно. Оскільки при будівництві та оформленні права власності на вказані об'єкти нерухомого майна відповідач ОСОБА_7 не мала права власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані котеджі, а також нею (як замовником будівництва) не здійснювалась реєстрація документів дозвільного або декларативного характеру, що засвідчують відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації державним будівельним нормам, стандартам і правилам, прокурор просив також визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Коблівської сільради від 11 травня 2011 року № 39 в частині визнання за ОСОБА_7 права власності на котеджі на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 травня 2011 року; договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19 липня 2011 року; витребувати у ОСОБА_8 на користь Коблівської сільради спірну земельну ділянку. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року позовні вимоги про витребування земельної ділянки залишено без розгляду за заявою прокурора на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року, позов задоволено. Ухвалено визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області № 269 від 07 квітня 2006 року. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07 квітня 2006 року, укладений Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ПП ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. та зареєстрований у реєстрі за № 531. Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_2 від 26 квітня 2007 року на право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Коблівської сільської ради № 39 від 11.05.2011 року в частині визнання права власності за ОСОБА_7 на котеджі на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери за адресою: АДРЕСА_1. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.05.2011 року, яке підтверджує право власності ОСОБА_7 на нерухоме майно - котеджі на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери за адресою: АДРЕСА_1. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19 липня 2011 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Мартинюк О.Б. та зареєстрований у реєстрі за № 1293. Вирішено питання про стягнення судового збору. У касаційній скарзі представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судаминорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Судами встановлено, що на підставі договору оренди, укладеного 08 вересня 2004 року з Березанською районною державною адміністрацією, ОСОБА_7 надана земельна ділянка рекреаційного призначення загальною площею 3,03 га у строкове платне володіння та користування під розміщення бази відпочинку у межах Коблівської сільської ради за межами с. Коблеве (кадастровий номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6, площею 2,5615 га та 0,4685 га відповідно). На підставі рішення Господарського суду Миколаївської області від 02 серпня 2005 року за приватним підприємцем ОСОБА_7 визнано право власності на нерухоме майно - незавершене будівництво бази відпочинку спального корпусу на 84 місця у зоні відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за межами с. Коблеве Березанського району Миколаївської області (зі ступенем готовності 35,2 %) - та зобов'язано Березанську районну державну адміністрацію Миколаївської області видати свідоцтво про право власності на вказаний об'єкт незавершеного будівництва. Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації від 07 квітня 2006 року № 269 «Про продаж земельної ділянки для несільськогосподарського призначення» вирішено продати приватному підприємцю ОСОБА_7 земельну ділянку для рекреаційного призначення під розміщення існуючої бази відпочинку, площею 3,84 га, за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільради Березанського району Миколаївської області. На підставі вказаного розпорядження 07 квітня 2006 року між Березанською районною державною адміністрацією та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на якій знаходиться незакінчений будівництвом спальний корпус на 84 місця. Згідно зі ст. ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі сільськогосподарського призначення, землі рекреаційного призначення, землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ст.116 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття спірного розпорядження) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (у редакції, що діяла на час прийняття спірного розпорядження) до повноважень місцевих державних адміністрацій віднесено розпорядження землями державної власності відповідно до закону. Порядок продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності врегульовано ст. ст. 127, 128 ЗК України. Так, згідно зі ст. 127 ЗК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності громадянам та юридичним особам, які мають право на набуття земельних ділянок у власність, а також іноземним державам відповідно до цього Кодексу. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок (ч. 2 ст. 127 ЗК України). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЗК України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради. У заяві зазначаються бажане місце розташування земельної ділянки, цільове призначення та її розмір. До заяви додається, зокрема, державний акт на право постійного користування землею або договір оренди землі. Особам, які подали заяви (клопотання) про придбання (купівлю) земельної ділянки, що не перебуває у їх користуванні, продаж цієї ділянки здійснюється не пізніше 30 днів після розроблення землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки (ч.4 ст.128 ЗК). За положеннями ст. 88 Водного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Землі, зайняті прибережними захисними смугами, віднесено до земель водного фонду (ст. 58 ЗК України). За змістом ст. 59 ЗК України землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. Як вбачається з повідомлення відділу Держземагентства України у Бережанському районі Миколаївської області від 03 липня 2015 року № 10-14.08-0.3-1433/2-15 та приватного підприємства «Південь ЗЕМ» з планом-схемою місця розташування земельної ділянки, межі земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 знаходяться на відстані від 185 до 585 метрів від урізу води Чорного моря. Врахувавши, що існування прибережних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України), тому відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку, що спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги. 05 грудня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), на підставі якого 26 квітня 2007 року відповідач отримала державний акт серії НОМЕР_2 про право власності на землю. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Згідно зі ст. 126 ЗК України (у редакції, чинній на час видачі державного акта) право власності, користування земельною ділянкою і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України (в редакції, чинній на час видачі державного акта) у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Встановивши, що розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області від 07 квітня 2006 року № 269 «Про продаж земельної ділянки для несільськогосподарського призначення» видане з порушенням норм чинного законодавства, що потягло недійсність укладеного на його виконання правочину, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правомірно визнав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку недійсним. Поряд з цим на підставі рішення виконавчого комітету Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 11 травня 2011 року № 39 за ОСОБА_7 визнано право власності на котеджі на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери за адресою: зона відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», АДРЕСА_1, на підставі якого 25 травня 2011 року видано свідоцтво про право власності. 19 липня 2011 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. за № 1293 із змінами, внесеними договором про внесення змін від 18 січня 2012 року, ОСОБА_7 відчужила ОСОБА_8 комплекс, котеджі на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери по АДРЕСА_1. Вказаний комплекс знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_7, площею 3,84 га. Того ж дня на підставі вказаного договору Березанською філією ММБТІ здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на вказане нерухоме майно. Згідно з пп «а» п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (у редакції, чинній на час прийняття рішення від 11 травня 2011 року № 9), оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності проводиться органами місцевого самоврядування, зокрема, фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Як вбачається з повідомлення Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 25 червня 2015 року у базах даних Управління будь-яких зареєстрованих документів дозвільного та декларативного характеру у період з 01 січня 2008 року по теперішній час ОСОБА_7 як замовник будівництва об'єкта по АДРЕСА_1 не зареєстрована, пошук у Єдиному реєстрі за реквізитом «Осадчук» результатів не дав. Згідно з даними відділу Держземагентства у Березанському районі Миколаївської області від 17 липня 2015 року інформація щодо реєстрації за період з 2007 по 2011 роки договорів оренди землі або суперфіції щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, за якими орендарем виступає ОСОБА_7, відсутня. Земельна ділянка з вказаним кадастровим номером відноситься до земель рекреаційного призначення. Встановивши, що на час прийняття виконавчим комітетом Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області рішення від 11 травня 2011 року № 9 «Про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна» земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_7), на якій розміщені котеджі на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери, не перебувала у власності чи користуванні ОСОБА_7 та, врахувавши відсутність документа, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, рішення від 11 травня 2011 року № 9 «Про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна» в частині визнання за ОСОБА_7 права власності на котеджі на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери обґрунтовано визнано незаконним та скасовано на підставі ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з визнанням недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно (котеджі на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери) від 25 травня 2011 року, виданого на ім'я ОСОБА_7 на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування. З урахуванням викладеного висновок суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19 липня 2011 року (із змінами, внесеними договором про внесення змін від 18 січня 2012 року), предметом якого є - комплекс, котеджі на НОМЕР_3 та НОМЕР_4 номери по АДРЕСА_1, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_7, площею 3,84 га, укладеногоміж ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, є законним та обґрунтованим. Поряд з цим за змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи -носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст.45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо. Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у ст.46 ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до ст.45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Отже, норми, передбачені ст. 261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються і на звернення прокурора до суду із заявою про захист цієї особи. Встановивши, що прокуратура Березанського району Миколаївської області повідомлена про порушення земельного законодавства при передачі у власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 з листа Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області від 25 червня 2015 року, а позов пред'явлено в інтересах держави у липні 2015 року (а не в інтересах Коблівської сільської ради), суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування строку позовної давності, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа № 6-68цс15). Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - відхилити. Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур О.В. Попович В.І. Мартинюк