Дата документу 09.03.2017
Справа № 334/8450/16-ц
Провадження № 2/334/1202/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Добрєва М.В.,

при секретарі - Матвієнко О.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Луганській області про звільнення майна з-під арешту

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до Головного Управління Національної поліції в Луганській області, про звільнення майна з-під арешту , вказавши, що 08 травня 2015 року помер її чоловік, ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло №580 від 27.08.2008 року, виданого Ленінською районною адміністрацією ОСОБА_3 міської ради.

Позивачка ОСОБА_1 своєчасно звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після померлого 08 травня 2015 року чоловіка, ОСОБА_2, та на підставі її заяви була заведена спадкова справа після його смерті /а.с.18/, однак, 30.11.2016р. отримала з Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Довідку № 2192/02-14, згідно якої, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого гр. ОСОБА_2 згідно Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна було виявлено арешт всього майна, власником якого був ОСОБА_2. Обтяження майна було накладено 03.01.1985 року на підставі постанови №1905 Слідчого відділення Попаснянського МВ УМВС, Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним № 2965477.

Довідкою державного нотаріуса ОСОБА_4 від 30.11.2016р. №2192/02-14, позивачці ОСОБА_1 було повідомлено, що 12.04.2016 року на запит Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори № 605/02-14 від 10.03.2016р., Першою Артемівською державною нотаріальною конторою було надано відповідь за вих. №533/01-16 про те, що надати данні для ідентифікації гр. ОСОБА_2, на майно якого було накладено арешт не має можливості, так як всі нотаріальні документи передані на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, який знаходиться на окупованій території.

Таким чином, ОСОБА_3 державна нотаріальна контора не має можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд зняти арешт з майна, а саме квартири АДРЕСА_2, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2, накладений 03.01.1985р. Першою Артемівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови №1905, виданої Слідчим відділенням Попаснянського МВ УМВС.

До судового засідання позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на підставі наданих до заяви документів.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення по суті справи, у яких зазначає, що з метою належного представництва інтересів Головного управління в суді, відділом правового забезпечення ГУНП в Луганській області за вих. № 97/111/28-2017 від 21.02.2017 було здійснено запит до Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області щодо наявності кримінальних справ відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по яким було накладено арешт на майно. 27.02.2017 з Попаснянського слідчого відділу ВП ГУНП в Луганській області надійшов лист в якому зазначено що кримінальних справ та кримінальних проваджень відносно ОСОБА_2 немає.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

15.02.1980 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрований Ленінським ВРАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 108 /а.с.7/.

08 травня 2015 року ОСОБА_2, чоловік позивачки, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8 ).

Після його смерті спадщина на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло №580 від 27.08.2008 року, виданого Ленінською районною адміністрацією ОСОБА_3 міської рад (а.с.6).

Позивачка своєчасно звернулася до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після померлого 08 травня 2015 року, ОСОБА_2, однак, 30.11.2016р. отримала з Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Довідку № 2192/02-14, в якої вказано, що при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого гр. ОСОБА_2 згідно Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна було виявлено арешт невизначеного усього майна, власником якого був гр. ОСОБА_2, накладений 03.01.1985 року на підставі постанови №1905 Слідчого відділення Попаснянського МВ УМВС, Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним № 2965477 /а.с.9/. При цьому, згідно листа Першої Артемівської державної нотаріальної контори № 533/01-16 від 12.04.2016р., надати данні для ідентифікації гр. ОСОБА_2, на майно якого було накладено арешт не має можливості, так як всі нотаріальні документи передані на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, який знаходиться на окупованій території /а.с. 20-21/.

Таким чином ОСОБА_3 державна нотаріальна контора не має можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка.

Позивачка пояснила, що ОСОБА_2, за життя ніколи не мешкав та не відвідував ні місто Артемівськ, ні інші населенні пункти Донецької області, постійно проживав та працював в м. Запоріжжя, що підтверджується довідкою від 08.07.2016р. №13/159, згідно якої її чоловік з 20.11.1975 року по 17.09.2001 року постійно працював у ПАТ «УКРГРАФІТ» (а.с.10), копією довідки ВАТ «УКРАІНСКИЙ ГРАФІТ» від 04.08.2010 №10/991 про стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 01.12.1975р. по 06.08.1991р. (а.с.11), копією військового білету серії НО № 2563129. згідно якого ОСОБА_2 знаходився на військовому обліку в Ленінському РВК м. Запоріжжя з 02.03.1982р. по 08.08.1987р. (а.с.12) та довідкою №1989 від 15.03.2016р. з ЦОА №9 про місце його реєстрації в АДРЕСА_3 /а.с.14/. Тому вона зазначає, що арешт« невизначеного усього майна», був помилково накладений на майно її чоловіка, ОСОБА_2, а не на майно громадянина з ідентичним прізвищем, імям та по батькові - «Сидоренко Леонід Миколайович».

07.11.2015р. після прийняття ЗУ «Про національну поліцію», Закон України «Про міліцію» втратив чинність. На підставі Закону України «Про національну поліцію» всі УМВС України в України ліквідовано та утворені Головні Управління Національної Поліції, які фактично є правонаступниками органів міліції, а тому суд вважає, що ГУ НП в Луганській області є відповідачем по справі. До того ж, представник Відділу правового забезпечення ГУ НП в Луганській області надав суду письмові пояснення /залучені до матеріалів справи/, в яких не заперечує проти того, що саме вони є відповідачами по справі, тому, для належного представництва інтересів у суді по даній справі, ними було здійснено запит до Попаснянського ВП щодо наявності кримінальних справ відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та згідно листа Попаснянського СВ ВП ГУНП в Луганській області від 27.02.2017 р., кримінальних справ та проваджень відносно ОСОБА_2 немає.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Також, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК).

Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка у відповідності до ст.1261 ЦК України, як дружина померлого ОСОБА_2.

У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне зняти арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Луганській області, про звільнення майна з під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного 03.01.1985 року Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним № 2965477на підставі постанови №1905 Слідчого відділення Попаснянського МВ УМВС, на невизначене майно, все майно, власником якого значиться ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 08.05.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.