Справа № 351/655/16-ц
Провадження № 22-ц/779/504/2017
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі про стягнення невиплаченої пенсії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 07 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з указаним позов і зазначала, що постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2014 року, залишеної без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року визнано неправомірними дії УПФУ в Снятинському районі щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті їй пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язано УПФУ в Снятинському районі провести перерахунок та виплатити їй призначену пенсію як інваліду 3 групи згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» на 2014 рік, з 01.01.2014 року з урахуванням проведених виплат. Посилаючись на те, що Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі здійснило перерахунок призначеної їй пенсії по 03.08.2014 року. Однак, виплату суми нарахованої пенсії на виконання рішення суду не здійснило. У зв'язку з цим, просила стягнути на її користь з УПФУ в Снятинському районі кошти в сумі 55875,59 грн., з яких 34801,78 грн. невиплачена пенсія та 21074,15 грн. компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Рішенням Снятинського районного суду від 07 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що саме УПФУ в Снятинському районі зобов'язане виплатити їй 34801,78 грн. невиплаченої пенсії та 21074,15 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, оскільки з вини пенсійного фрнду не виплачені кошти та відсутність таких коштів не є підставою для відмови у виплаті боргу, встановленого судовим рішенням.

Сторони судове засідання не з'явились, хоч у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Позивачка ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і має право на пільги і компенсації відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та отримує пенсію як інвалід ІІІ групи відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2014 року, залишеної без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року визнано неправомірними дії УПФУ в Снятинському районі щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язано УПФУ в Снятинському районі провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2призначену пенсію як інваліду 3 групи згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» на 2014 рік, з 01.01.2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Встановлено, що на виконання зазначеної постанови УПФУ в Снятинському районі проведено перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії як інваліду 3 групи згідно із ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року і сума перерахунку становить у розмірі 34801,78 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що немає вини відповідача у невиплаті нарахованих сум на виконання рішення суду в адміністративній справі, оскільки виплата таких коштів передбачена ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і здійснюється Державною казначейською службою. На розрахункові рахунки Управління Пенсійного фонду в Снятинському районі не поступають кошти на виконання рішення суду, що є підставою для відмови у виплаті таких коштів та не доведено завдання позивачу шкоди з вини відповідача, так як має місце відсутність бюджетного фінансового забезпечення.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

У ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналіз наведених норм права вказує на те, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією ( у даній справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідачем зазначено, що виконати рішення суду УПФУ в Снятинському районі не має можливості через відсутність фінансового ресурсу, у зв'язку з чим є наявна заборгованість по виплатах за рішенням суду перед ОСОБА_2 у розмірі 34801,78 грн.

Згідно правової позиції Верховного суду України висловленій у постанові від 24.03.2015 року невиконання судового рішення управлінням в частині виплати грошових коштів за фактичної відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

З цього випливає про відсутність вини управління по невиконанню судового рішення у випадку відсутності відповідних коштів .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що невиконання судового рішення управлінням в частині виплати грошових коштів у зв'язку з фактичною відсутністю відповідного фінансового забезпечення та відсутністю коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Суд відхиляє доводи про те, що не виплачена на користь позивача пенсія у розмірі 34801,78 грн. за своєю правовою природою є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і є сумою, яка підлягає виплаті позивачу відповідно ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначено, що пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом, оскільки зазначена норма стосується призначення та виплати пенсії згідно із вказаним Законом (ст. 1).

Пенсія ОСОБА_2 призначена та виплачується згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, для відшкодування шкоди потрібна наявність чотирьох складових цивільно-правової відповідальності: протиправної дії відповідача; вина відповідача; шкоди та причинного зв'язку між ними, які позивачем не доведені у судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Снятинського районного суду від 07 жовтня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Судді: В.Д.Фединяк

Я.Д.Горблянський

Р.Й.Матківський