ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/53/17
Провадження № 2-з/210/5/17
У Х В А Л А

іменем України

"12" січня 2017 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2 розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд , -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-Колект" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування.

До суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій вони просять суд забезпечити позовну заяву ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування майном, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом встановлення заборони ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право користування майном, а саме щодо проживання в квартирі і вільного доступу до неї, входження, встановлення охоронної сигналізації, заміна замків.

Заяву обґрунтовано тим, що позивач вважає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду .

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд заяв про забезпечення позову» передбачено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до цього ж п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником не надано жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, суд вважає дане клопотання передчасним, оскільки рішення по справі не прийнято, а забезпечення позову подібним шляхом буде порушувати права відповідача він зможе зазнати втрат немайнового характеру, які полягають у приниженні його честі та гідності, порушенні його права власності, посяганні на права, визначені ст.ст.30 та 32 Конституції України ( недоторканість житла особи та права на невтручання в її особисте життя). Згідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7 ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Заявником не надано жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В даному випадку задоволення заяви про забезпечення позову є вирішенням позову по суті, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ТОВ «Кейт-Колект» про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С. В. Ступак