Справа № 128/2034/16-ц Провадження № 22-ц/772/161/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Рибчинського В.П.,

суддів: Зайцева А.Ю., Кучевського П.В.,

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.04.2006 року помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на майно, що знаходиться в с. Писарівка по вул. Немирівське шосе, 13, Вінницького району Вінницької області. Заповіт спадкодавець не залишив. Позивач є одним із спадкоємців першої черги за законом, тому вважає, що має право прийняти спадщину за законом на частину майна, яка належала його батьку. Спадщину позивач у строк, встановлений ст. 1261 ЦК України, не прийняв, оскільки був необізнаний у порядку прийняття спадщини і ніхто йому, в тому числі і працівники сільської ради, в цьому не посприяли. До того ж, після смерті батька він сам захворів і тривалий час лікувався.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07.11.2016 року відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.04.2006 року в с. Писарівка, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 335916, виданого повторно 15.12.2015 року (а.с. 18), а також копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 024770, виданого 06.04.2006 року (а.с. 52).

Відповідно до копії довідки № 560, виданої виконкомом Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 25.04.2016 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25.12.1984 року по день смерті 05.04.2006 року (а.с. 56).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно.

Позивач ґрунтує своє право на подачу даного позову, оскільки належить до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, як син померлого.

Іншими особами, які після смерті ОСОБА_2П відносилися до спадкоємців першої черги за законом є дружина спадкодавця ОСОБА_5 та його син ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-УР № 101536 від 20.08.1959 року (а.с. 54) та копією свідоцтва про народження серії ІV-УР № 048488 від 30.07.1962 року (а.с. 54).

14.06.2012 року в с. Писарівка, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 247671, виданого повторно 16.11.2012 року (а.с. 19), а також копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 233522, виданого 15.06.2012 року (а.с. 53).

Згідно копії довідки № 561, виданої виконкомом Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 25.04.2016 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 08.04.1985 року по день смерті 14.06.2012 року (а.с. 56).

20.05.2014 року в с. Писарівка, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 335745, виданого повторно 08.12.2015 року (а.с. 20), а також копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 295332, виданого 21.05.2014 року (а.с. 51).

Відповідно до копії довідки № 136, виданої виконкомом Писарівсткої сільської ради Вінницького району Вінницької області 18.02.2015 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 24.11.2011 року по день смерті 20.05.2014 року (а.с. 57).

Спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії ІV-АМ № 322052 (а.с. 55).

З копії ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2016 року вбачається, що розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.06.2015 року по справі № 128/1911/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права в порядку спадкування за законом, апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, а рішення скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не отримав обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а також те, що ним не надано жодного доказу того, що він хворів онкологічним захворюванням на момент відкриття спадщини після смерті батька, в звязку з чим змушений був постійно лікуватись і не мав змоги вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне:

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК.

Статтею 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обов'язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, оскільки відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 вказував те, що він був необізнаний у порядку прийняття спадщини і ніхто йому, в тому числі і працівники сільської ради, в цьому не посприяли. До того ж, після смерті батька він сам захворів і тривалий час лікувався.

Однак, разом з цим, ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що він дійсно хворів онкологічним захворюванням на момент відкриття спадщини після смерті батька, в звязку з чим був змушений постійно лікуватись і не мав змоги вчасно звернутись з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

В сенсі ст. 1272 ЦПК України, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що посилання позивача на юридичну необізнаність щодо порядку подання заяви про прийняття спадщини не є поважною причиною для визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини.

Поряд з іншим, колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що він разом з дружиною та дітьми проживав спільно з батьками на час смерті його батька - ОСОБА_4, а тому вважав себе таким, що прийняв спадщину, оскільки з матеріалів справи, зокрема з копії домової книги для реєстрації громадян, вбачається, що у будинку № 13 по вулиці Немирівське шосе в с. Писарівка Вінницького району ОСОБА_2 був зареєстрований лише з 25.12.1984 року по 25.07.1998 року.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_4 прийняла спадщину його дружина ОСОБА_5, оскільки проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 проживав разом з батьком на час його смерті останнього, суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом вірно: ОСОБА_7