АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 636/137/16-ц Головуючий суддя І інстанції Панаід І. В.
Провадження № 22-ц/790/1528/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: пр стягненн язаборгованості
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Малінської С.М.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі представника Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №DNH4KP50400709 від 02.02.2006 року в розмірі 64885,76 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що відповідно до укладеного 02.02.2006 року кредитного договору № DNH4KP50400709, відповідач отримала кредит у розмірі 2626,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В зв'язку з порушенням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 08.10.2015 року вона має заборгованість перед банком у розмірі 64 885, 76 грн., яка складається з: 2626, 00 грн. - заборгованості за кредитним договором; 17032, 23 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 41661,54 грн. - пені за несоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 3065, 99 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 02 грудня 2016 рокувідмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк».

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача в межах строку позовної давності, оскільки нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення дії договору не припиняється.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить відхилити її за безпідставністю доводів та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 02.02.2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № DNH4KP50400709, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 2626,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобов'язання за вказаним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі.

ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, в наслідок чого станом на 08.10.2015 рокуутворилася заборгованість за кредитом у розмірі 64 885, 76 грн., яка складається з: 2626, 00 грн. - заборгованості за кредитним договором; 17032, 23 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 41661,54 грн. - пені за несоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 3065, 99 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до заяви позичальника ОСОБА_4 та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) відповідач повинна була виконувати свої зобовязання за кредитним договором щодо повернення позики щомісячно частинами.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як вбачається з копії Заяви Позичальника № DNH4KP50400709 кредитний договір укладено на 24 місяці, тобто до 02 лютого 2008 року.

Останній платіж ОСОБА_4 було сплачено 29 січня 2008 року.

Відповідно до умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», Стандарт») термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами строком на 5 років, тобто до 02 лютого 2013 року.

У даному випадку договірні відносини між сторонами припинилися і не продовжені, тому заявлені в цій справі вимоги про стягнення заборгованості, яка склалася вже після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, перебувають поза межами позовної давності.

Виходячи з наведеного, районний суд дійшов правильного висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та спростовуюится матеріалами справи, тому не можуть бути прийняті судом в порядку ст.60 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в відповідності до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: