Справа № 450/1047/15 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/1420/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в якому просив скасувати наказ № 616-К від 14.04.2015 року про припинення трудового договору та поновити його на посаді провідного юрисконсульта у ПАТ «Укртелеком», стягнути з ПАТ «Укртелеком» в його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути з ПАТ «Укртелеком» в його користь моральну шкоду у розмірі 35 000, 00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.08.2005 року, він був на прийнятий на посаду юрисконсульта у Львівську філію Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком". У травні 2007 року, був переведений на посаду юрисконсульта в інший структурний підрозділ товариства - Центр технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 6 філії "Дирекція первинної мережі ВАТ "Укртелеком", який потім неодноразово змінював свою назву. 15 березня 2013 року, його було переведено на посаду провідного юрисконсульта філії "Дирекція первинної мережі ПАТ "Укртелеком". 12 лютого 2015 року, його було ознайомлено із попередженням № 310 від 06.02.2015 року про майбутнє звільнення з 14 квітня 2015 року. 14 квітня 2015 року, його було звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку із скороченням штату працівників) на підставі наказу № 616-К від 10.04.2015 року. Вважає, своє звільнення неправомірним, оскільки на день видачі попередження про його майбутнє звільнення та й на момент самого звільнення в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ та організацій не було відомостей щодо закриття (ліквідації) філії "Дирекція первинної мережі" в зв'язку з чим була відсутня підстава для скорочення штату. Також йому, не поступала пропозиція про можливість переведення його на іншу роботу. Окрім того, звільнення працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, що у даному випадку не було здійснено. Також, внаслідок звільнення він зазнав суттєвих змін в організації життя, був позбавлений на отримання законного доходу, для забезпечення та утримання себе та своєї родини. На підставі наведеного вважає, своє звільнення незаконним, а його порушенні права на працю такими, що підлягають захисту та належному відновленню.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 липня 2015р., залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2015р. в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.(т.1 а.с. 166-170,190-191)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016р. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій доводів позивача належним чином не перевірили та належної оцінки їм не дали, не мотивували, якими доказами підтверджується ознайомлення позивача із усіма наявними вакансіями у філіях ПАТ «Укртелеком» на території України. Крім того, позивач посилався також на те, що на засідання профспілкового комітету, де розглядалось подання роботодавця про розірвання з ним трудового договору, його не викликали та участі у ньому він не брав, від участі в засіданні він не відмовлявся. Судами також не з'ясовано: чи повідомляли працівника про розгляд подання роботодавця про його звільнення, чи була письмова заява працівника про розгляд такого подання за його відсутності, та не перевірили, чи було дотримано вимоги ч. 2 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

При повторному розгляді справи, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Дане рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом не взято до уваги вказівки суду касаційної інстанції, зокрема: з якими вакансіями було ознайомлено позивача та якими доказами це підтверджується, чи були дотримані вимоги ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії" при проведенні засідання профспілкового комітету. Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий суд не врахував положення ч. 1 ст. 60 ЦПК України, яка покладає обов'язок доказування правомірності рішення про звільнення працівника на роботодавця. Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України, яка викладена в ухвалі від 15.12.2010 р. по справі № 6-20213св09, згідно якої в справах у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Тобто, надання належних доказів - це обов'язок відповідача. Якщо відповідач не має змогу підтвердити кожну обставину, то суд, з врахуванням ч. 1 ст. 60 ЦПК України, зобов'язаний задовольнити позовні вимоги та визнати звільнення незаконним. При повторному розгляді справи відповідач не долучив жодних доказів, які б підтверджували факт ознайомлення позивача із вакансіями, долученими до матеріалів справи. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Пустомитівський районний суд вдруге використав сфальшовані документи, які були надані представником відповідача. Про недостовірність зазначених доказів суд було повідомлено клопотанням про фальшивість доказів від 14.06.2016 р. та клопотанням про виключення із числа доказів по справі від 11.11.2016 р.. Матеріали справи містять два документи про ознайомлення його із списком вакансій, а саме: 12.02.2015 р. та 23.02.2015 р.. Дійсно, у зазначені дні йому було запропоновано вакансії ПАТ "Укртелеком" у межах Львівської області від яких він відмовився - про що власноруч поставив підпис у відповідних документах. Проте, відповідач долучив до матеріалів справи перелік різного роду професій та спеціальностей, стверджуючи, що це вакансії з якими його було ознайомлено 12.02.2015р. та 23.02.2015 р.. Вказаний перелік не містить числа коли він сформований, станом на яку дату визначені перелічені професії та спеціальності і т.д.. При наданні пояснень свідок ОСОБА_3 визнала, що акт від 12.03.2015 р. про відмову ОСОБА_2 від ознайомлення із запропонованими вакансіями підписувався нею без присутності осіб, які в ньому згадуються. Також, звертає увагу суду на те, що в самому акті від 12.03.2015 р. зазначено, що позивач ознайомлений із списком вакансій, але від підпису про ознайомлення відмовився. Текст даного акту свідчить, що дії згаданих осіб мали носити колегіальний та публічний характер, проте фахівець з кадрів ОСОБА_4 одноособово склала вищезгаданий акт та почергово його підписала, а тому він вважає його нікчемним. Окрім того, свідок ОСОБА_3 засвідчила, що засідання профспілкового комітету, на якому нібито було ухвалений протокол № 11-8 від 01.04.2015 р. про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2, як такого не відбувалося, працівників на нього не запрошувались, а сам документ був виготовлений головою профспілкового комітету, а особи які у ньому згадуються, просто його підписали. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про дотримання роботодавцем норм законодавства при проведенні засідання профспілкового комітету та надання ним згоди на звільнення працівника.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України, розглянути справу у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки судом не було встановлено порушень ПАТ «Укртелеком» законодавства про працю при звільненні його посади провідного юрисконсульта у ПАТ «Укртелеком».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ПАТ «Укртелеком» філії «Дирекція первинної мережі» № 233-к від 14.03.2013 року, ОСОБА_2 переведений до відділу правового забезпечення філії «Дирекції первинної мережі» на посаду провідного юрисконсульта (на виносне робоче місце в РЦТЕТТМ-5 м. Львів).

30 січня 2015 року ПАТ «Укртелеком» було видано наказ № 55 «Про скорочення штату працівників ПАТ «Укртелеком» на підставі рішення Наглядової Ради ПАТ «Укртелеком» про закриття (ліквідації) філії «Дирекція первинної мережі» ПАТ «Укртелеком» (протокол від 10.10.2014 року № 231) та наказу ПАТ «Укртелеком» від 03.11.2014 року № 591 «Щодо закриття ліквідації) філії «Дирекція первинної мережі» ПАТ «Укртелеком», згідно якого скорочено штат працівників філії «Дирекція первинної мережі» ПАТ Укртелеком і у зв'язку з чим внесено зміни до штатного розпису ПАТ «Укртелеком» (в частині філії «Дирекція первинної мережі» ПАТ Укртелеком), затвердженого наказом ПАТ Укртелеком від 30.12.2014 року № 764 «Про затвердження штатного розпису ПАТ «Укртелеком» станом на 01.01.2015 року, а саме вивести посади зі штатного розпису згідно з додатком. Серед посад, які були скорочені та виведені зі штатного розпису філії рахується посада на якій працював ОСОБА_2, а саме провідний юрисконсульт.

Вищезгадані накази не оскаржувалися, не є скасованими, а відтак є чинними.

Згідно Наказу ПАТ «Укртелеком» філія «Дирекція Первинної мережі» № 616-К (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), з 14 квітня 2015 року ОСОБА_2 звільнений з посади провідного юрисконсульта Відділу правового забезпечення (врм РЦТЕТТМ-5) у зв'язку із скороченням штату працівників, згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України. З вказаним наказом ОСОБА_2 ознайомився 10.04.2015 року, що стверджується підписом позивача на вказаному наказі.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено порядок вивільнення працівників, дотримання якого є обов'язковим, в тому числі і при звільненні працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, зокрема, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці; при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на робот, передбачене законодавством; одночасно з попередженням про звільнення у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Частиною 1ст.42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Частиною другою цієї ж статті визначеного працівників, яким надається перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Також, судом встановлено, що позивача ОСОБА_2, про майбутнє звільнення зі займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників, було попереджено, що стверджується попередженням про майбутнє звільнення № 310 від 05.02.2015 року, згідно якого позивача попереджають, що звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України відбудеться 14.04.2015 року. У відповідності з вимогами ст. 49-2 КЗпП України із вказаним попередження, позивач ознайомився 12.02.2015 року, що стверджується підписом позивача на вказаному попередженні.

Одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_2 було запропоновано ознайомитись з переліком вакантних посад по ПАТ «Укртелеком» станом на 02.02.2015р., позивач своїм підписом засвідчив, що запропоновані посади йому не підходять(т.1 а.с.66).

Судом першої інстанції встановлено, що протягом двох місяців з моменту попередження та до моменту звільнення ОСОБА_2 ознайомлювали з вакантними посадами ПАТ "Укртелеком" а саме: 23.02.2015р. (перелік вакантних посад ПАТ "Укртелеком" станом на 23.02.2015р.); 12.03.2015р. (перелік вакантних посад ПАТ "Укртелеком" станом на 11.03.2015р.)(т.1 а.с.105-110,112-157).

Доводи апелянта про те, що наданий йому перелік вакансій із різного роду професій та спеціальностей є не тим переліком із яким його ознайомлено, оскільки не містить числа коли він сформований та станом на яку дату є безпідставними, оскільки як вбачається Переліку вакантних посад ПАТ «Укртелеком» дата формування міститься на зворотній стороні останнього аркушу переліку, який прошито та скріплено печаткою (т.1 а.с.103, 110,157)

Доводи апеляційної скарги про те, що звільнення відбулось без отримання згоди профспілкової організації є необґрунтованими із врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Згідно ч.4 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності» подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Як роз'яснено у п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення.

На виконання вимог, передбачених ст.43 КЗпП України, 01.04.2015 року на спільному засіданні адміністрації та профкому первинної профспілкової організації РЦТЕТМ-6, надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується протоколом №П-08 від 01.04.2015р.(т.1 а.с.160).

Таким чином, судом встановлено, що на момент звільнення позивача, а саме 14.04.2015р. роботодавець отримав згоду профспілкового комітету (а.с. 160), про що зазначено в наказі № 616-к про припинення трудового договору (контракту )від 14.04.2015р. (а.с.4).

Проаналізувавши вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що при звільненні ОСОБА_2 з займаної посади не було допущено порушень чинного законодавства про працю, дотримано порядку вивільнення працівників, встановленого ст. 49-2 КЗпП України, не було допущено порушень прав та законних інтересів позивача при його звільненні на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Рішення профспілки за зверненням роботодавця про надання згоди на звільнення працівника за своєю природою не підлягає окремому оскарженню та повинне розглядатись в сукупності із іншими доказами по справі про правомірність дій роботодавця при звільненні працівника та дотримання прав працівника при цьому.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що профспілкова організація філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» виведена зі складу організаційних ланок Об'єднаної профспілкової організації та перебуває у стані ліквідації, що підтверджується відповідною постановою(т.2 а.с.10-13).

Крім того, як вбачається із повідомлення ПАТ «Укртелеком» (т.2 а.с. 117), документи (запрошення на засідання профспілки, чи письмова заява від працівників про можливість розгляду подання без їх участі) щодо проведення засідань первинної профспілкової організації РЦТЕТТМ-6 не збереглись, а відтак встановити факт запрошення позивача на засідання профспілки, чи письмової заяви від нього про можливість розгляду подання без його участі є неможливим.

Доказів протилежного позивачем не надано.

На думку колегії суддів, зазначені позивачем обставини не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, не свідчать про порушення роботодавцем порядку вивільнення працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета

згідно оригіналу:

Судове рішення набрало законної сили: 27.02.2017

Суддя Апеляційного суду

Львівської області О.М. Ванівський

Дата оформлення копії: 01.03.2017

Помічник судді: О.З. Березюк