Справа № 308/5986/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою,

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою.

Посилається на те, що 11.06.2013 р. в м. Ужгороді по вул. Берчені з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні зазначеного ДТП підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2013 р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Опель, н/з НОМЕР_2, що належав на момент ДТП ОСОБА_2 Відповідно до звіту про оцінку автомобіля № 60 від 17.07.2013 р., складеного оцінювачем ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Опель, становить 7057 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/268169 терміном дії з 24.04.2013 р. до 23.04.2014 р. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 6780 грн. 25.11 2013 р. МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів (962 грн.). На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ.

На підставі ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат: 7742 грн. основний борг, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1378 грн. та 1500 грн. витрат на правову допомогу, всього стягнути з відповідача на користь МТСБУ 106209 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, так як відповідно до прохальної частини позову просить розглянути справу у відсутності представника МТСБУ, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 червня 2013 року, приблизно о 18 год. 55 хв., в м. Ужгороді, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухаючись по вул. Берчені в напрямку пл. Корятовича, біля будинку № 68 виїхав на смугу зустрічного руху, та допустив зіткнення з автомобілем «Опель», н/з НОМЕР_4, який рухався в зустрічному напрямку, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 11.3 ПДР України. Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.07.2013 р. було ОСОБА_1 визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 4).

В силу приписів ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, судом встановлено, що в результаті зазначеної ДТП з вини відповідача ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль «Опель», н/з НОМЕР_4, що на момент ДТП належав ОСОБА_2

Матеріалами справи встановлено, що 23 квітня 2013 року між Закарпатською філією ПрАТ «СТ «Іллічівське» та ОСОБА_2 укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0268169, а саме, забезпечений транспортний засіб марки «Опель», н/з НОМЕР_4, терміном дії з 24 квітня 2013 року до 23 квітня 2014 року (а.с. 6).

Потерпілий ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою від 10 липня 2013 року, до якої було додано копію полісу № АС/0268169. У заяві останній просив МТСБУ відшкодувати йому шкоду, заподіяну під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11 червня 2013 року, зазначив, що взаєморозрахунки між учасниками зазначеної вище ДТП не проводилися та підтвердив відсутність можливості задовольнити вимоги щодо відшкодування нанесеної шкоди на підставі договорів інших видів страхування (а.с. 5).

Згідно звіту № 60 про оцінку автомобіля НОМЕР_5, від 17 липня 2013 року, складеного оцінювачем ПП ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 11 червня 2013 року складає 13837 грн., утилізаційна вартість автомобіля станом на вказану дату складає 7057 грн. (а.с. 7-9).

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п. 35.1. ст. 35 вказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

За змістом ст. 22 даного закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП.

У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі ОСОБА_2 в розмірі 6780 грн., що стверджується платіжним дорученням № 1/20964 від 20 листопада 2013 року (а.с. 11).

25 листопада 2013 року МТСБУ звернулося до відповідача ОСОБА_1 з листом № 3/1-05/33195 про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з проведенням регламентної виплати потерпілому (а.с. 12), однак, на даний час в добровільному порядку відповідачем витрати МТСБУ не компенсовано.

Статтею 11 ЦК України регламентовано, що виникнення цивільних прав та обов'язків із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами у справі, останні регулюються спеціальними нормами, а саме, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 даного закону.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому ст. 1188 ЦК Країни регулюється відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими у розумінні ч. 1 ст. 1187 ЦК України є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання по відшкодуванню шкоди.

Таким чином, у звязку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику МТСБУ набуло право регресу до винної у ДТП особи відповідача ОСОБА_1

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно з вимогами ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості.

З урахуванням наведеного, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь МТСБУ виплати страхового відшкодування у сумі 6780 грн. є підставними і підлягають до задоволення.

Що стосується вимог про стягнення з ОСОБА_1 витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів у сумі 962 грн., то такі задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, повязана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оплата за послуги аварійних комісарів на суму 962 грн., яку здійснив позивач згідно платіжного доручення № 3345 від 4 жовтня 2013 року і просить відшкодувати (а.с. 11), не охоплюється складом указаної правової норми.

Позивач також просить стягнути з відповідача 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст.ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Відповідно до вимог вище зазначених норм процесуального закону та розяснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 - витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки позивач надав лише додаткову угоду № 138 від 8 лютого 2016 року до контракту про надання правової допомоги № 80 від 19 грудня 2012 року (без документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку цих витрат), то в задоволенні вимоги про стягнення 1500 грн. витрат на правову допомогу належить відмовити (а.с. 14).

Водночас, на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді судового збору в сумі 1378 грн. належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 11, 1166, 1188, 1191 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 6780 (шість тисяч сімсот вісімдесят) гривень страхового відшкодування та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.