Справа №489/976/17 26.12.2017
Провадження №22-ц/784/2643/17
Категорія 27 Єдиний унікальний номер справи 489/976/17
Номер провадження 22-ц/784/2643/17
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Шагай О.А.,

за участю відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке ухвалено під головуванням судді Тихоновою Н.С. 22 листопада 2017 року в приміщенні Ленінського районного суду м. Миколаєва о 11 год.50 хв. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ»ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и л а

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 22 березня 2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідно до умов договору вона зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором.

Проте, відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконала, в звязку з чим станом на 31 січня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача 25 155 грн.82 коп., з яких 1 549 грн. 69 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 18 737 грн. 84 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 194 грн. 20 коп. - заборгованість з комісії, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 174 грн. 09 коп. - штраф (процентна складова) та судовий збір.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на необґрунтованість, незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права, недостатньо повне дослідження письмових доказів та дійсних обставин справи, що мають значення для справи, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення виконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 22 березня 2006 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», укладено Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 5 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 36,00 % на рік на залишок заборгованості, а також зобовязувалась сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до умов Договору Клієнт ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 8.6 Договору у випадку порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш, ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобовязання перед кредитодавцем належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 31.01.2017 р. заборгованість відповідачки складає 25 155 грн. 82 коп., а саме: 1 549 грн. 69 коп. заборгованість за тілом кредиту, 18 737 грн. 84 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 194 грн. 20 коп. заборгованість з комісії, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1 174 грн. 09 коп. штраф (процентна складова) .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 257, 267 ЦК України та дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушеного цивільного права з пропуском загального строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.1 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідно календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 та у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Із наданого до суду позивачем витягу з особового рахунку вбачається, що останній платіж відповідач здійснила, шляхом переказу особистих коштів - 19 жовтня 2013 року, отже з цього часу почався перебіг позовної давності.

Банк звернувся до суду з даним позовом у лютому 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності за вимогами про стягнення кредитної заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції, із висновками якого погоджується колегія суддів, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України ( в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення), а також встановивши обставини справи, дійшов вірного висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, про застосування якого просив відповідач та відмовив у задоволенні позову з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем перервано перебіг позовної давності, оскільки останнє погашення боргу відбулося 08 травня 2014 року, а з позовом Банк звернувся 19 лютого 2017 року, тобто в межах цього строку, не заслуговують на увагу, оскільки із витягу особового рахунку вбачається, що останній раз відповідач перераховувала кошти в рахунок погашення 19 жовтня 2013 року. Інших даних щодо надходження коштів від відповідача на погашення заборгованості за кредитом витяг не містить.

Сума переказу 28 квітня 2015 року - 5 грн.80 коп., також не є свідченням переривання перебігу позовної давності, так як це переказ між рахунками, який здійснюється без особистої участі боржника, як й інші автоматичні списання процентів, штрафів та інших нарахувань з використанням рахунку боржника безпосередньо банком.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України з дня складання її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

ОСОБА_3

___________________________________________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 26 грудня 2017 року