Номер справи 220/1592/17
Номер провадження № 2/220/596/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю серетаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду про визнання за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_5 не складав, а тому спадкування здійснювалось за законом. Вказану спадщину мала була отримати її мати ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Але в зв'язку зі своєю необізнаністю вчасно не оформила спадок на себе. 29.09.2017 року вона звернулась до Великоновосілківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку зі спливом шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Зазначене змушує її звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача - виконавчого комітету Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує проти визнання за ОСОБА_2 права власності на спірний будинок. Вподальшому просила про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1, виданого Виконкомом Комарської сільської ради 15.03.2001 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Згідно довідки Комарської сільської ради Великоновосілкіського району Донецької області №204 від 05.09.2017 року ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на території Комарської сільської ради заповіту при житті не складав (а.с.12).

Відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини . Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49285115 від 29.09.2017 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилась (а.с.24).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі технічного паспорту належить житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.18-22).

Згідно довідки Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 208 від 05.09.2017 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, на підставі погосподарської книги (особистий рахунок №978) значився за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с.16).

Згідно довідки Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 206 від 05.09.2017 року, ОСОБА_4 мешкав постійно по день смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1. На момент смерті проживав з дружиною ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17).

Згідно довідки Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 207 від 05.09.2017 року, ОСОБА_6 мешкала постійно по день смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1. На момент смерті проживала з онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49285055 від 29.09.2017 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 не заводилась (а.с.25).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 02.02.1988 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 96, на підставі рішення Комарської сілької Ради народних депутатів від 26.11.1997 року, ОСОБА_4 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,182 га. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Відповідно до інформаційної довідки з КП «Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації» №684 від 11.12.2017 року згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до відомостей Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого станом на 09.08.2017 р. ФОП ОСОБА_8, інвентаризаційна справа № 11/23, ОСОБА_4 було побудовано у 1958 році житловий будинок (А-1) загальною площею 53,7 м 2, з якої житлової - 29,4 та допоміжної - 24,3, погріб (П-1) - у 1960 році, веранда (а-1) - у 1960 році, тамбур (б-1) - у 1981 році, прибудова (г-1) - 1970 році, літня кухня (Б-1) у 1980 році, сарай (В-1) - у 1956 році, гараж (Г-1) - у 1952 році, сарай (Д-1) - у 1952 році, сарай (Е-1) - у 1990 році, сарай (К-1) - у 1952 році, сарай (С-1) - у 1982 році, убиральня (У-1) - у 1988 році, ганок (а) - у 2000 році, яма вигрібна (I) - у 1990 році, ворота (№2) - у 1960 році. (а.с.18-22).

Отже, будинок збудований на земельній ділянці, яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відомості відсутні.

Отже, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді зазначеного нерухомого майна. Спадкоємцем першої черги за законом є дружина померлого ОСОБА_6 та донька - позивач по справі ОСОБА_2, які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу у права володіння спадковим майном, оскільки ОСОБА_6 проживала разом з чоловіком на момент його смерті, а ОСОБА_2 розпорядилась його речами, однак своє право власності не зареєстрували.

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3, виданого виконкомом Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 18.08.2010 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.14).

Згідно довідки Комарської сільської ради Великоновосілкіського району Донецької області №205 від 05.09.2017 року ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, на території Комарської сільської ради заповіту при житті не складала (а.с.12).

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач по справі є донькою померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження (а.с.8), а також копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб та свідоцтва про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_2 (а.с.9-10), а отже спадкоємцем першої черги за законом.

Постановою державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_6 в зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу на будинок, а також неподанням у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини (а.с.23-24).

Згідно заяви про відмову від прийняття спадщини від 23.11.2017 року засвідченої секретарем виконкому Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області Давідовой Т.Л., дочка померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_11 відмовилась від прийняття спадщини за законом на користь сестри - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.45).

Разом з тим, спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 є її онука ОСОБА_3, яка проживала разом зі спадкодавцем на момент її смерті, і яка є дочкою позивачки. В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що не претендує на спадщину, і не заперечувала проти визнання права власності на будинок за її матір'ю ОСОБА_2

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Відповідно до зазначеної Інструкції реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі.

Зазначені вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Отже, доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі та визнає за позивачем право власності на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями, яка входять до складу спадщини після смерті її батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Якішина

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2017 р.

Суддя О.М. Якішина