Справа № 462/400/15 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/1563/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта(позивача) ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

відповідачки - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну способу виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 грудня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 (треті особи: Львівське комунальне підприємство «Сяйво», Львівська міська рада) про приведення приміщень до попереднього стану, усунення перешкод в користуванні майном, визнання незаконним та скасування розпорядження,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну способу виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 грудня 2015 року - відмовлено.

Дану ухвалу суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі, представник апелянта зазначає, що дана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає до скасування оскільки зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про приведення власним коштом приміщення загальної вбиральні в будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану не є нерозривно пов'язане з особами відповідачів, а тому таке зобов'язання може бути виконане іншою особою. Зазначає, що ОСОБА_2 погодилася власним коштом привести приміщення загальної вбиральні в будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану при наданні їй доступу до зазначеного приміщення для виконання необхідних будівельних робіт та не перешкоджанні їй у цьому зі сторони ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та за умови подальшого стягнення з останніх витрат по приведенню спірного приміщення до переднього стану. Відмовивши ОСОБА_2 у задоволенні заяви про заміну способу виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 грудня 2015 року, Залізничний районний суд м. Львова фактично протиправно позбавив ОСОБА_2 її власності. Відтак, просить суд скасувати ухвалу Залізничного районного суду від 27 грудня 2016 року і постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, відповідачки ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Аналогічне положення закріплено у ст. 373 ЦПК України.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду районний суд виходив з того, що неможливо змінити спосіб і порядок виконання судового рішення у немайнових справах, за якими боржник присуджується до вчинення певних дій, оскільки це призведе до зміни самого рішення суду, а згідно з ч. 2 ст. 218 ЦПК після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду із наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 грудня 2015 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова позов ОСОБА_2 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 (треті особи: Львівське комунальне підприємство «Сяйво», Львівська міська рада) про приведення приміщень до попереднього стану, усунення перешкод в користуванні майном, визнання незаконним та скасування розпорядження задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 16 травня 2013 року № 285 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_6.».

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 власним коштом привести приміщення загальних вбиралень в будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 використовувати загальні вбиральні в будинку АДРЕСА_1 за призначенням, надавши доступ ОСОБА_2 до приміщення загальних вбиралень в будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 730 гривень 80 коп. в рівних частках, тобто по 243 гривні 60 коп. з кожного.

В решті позову відмовлено.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 30 червня 2016 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Макухіної І.В. були винесенні постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання зазначеного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 грудня 2015 року (а.с.227-229).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до вимог ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів сім"ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Підставою для застосування правил цієї статті є наявність обставин, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в цивільній справі - ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення.

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення, в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим.

У заяві про зміну способу і порядку виконання рішення заявник покликається на те, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07.12.2015 року залишається невиконаним.

Колегія суддів не погоджується з аргументами представника позивача ОСОБА_3 про те, що невиконання рішення суду відповідачами є підставою для зміни способу виконання рішення шляхом встановлення приведення самим позивачем ОСОБА_2 власним коштом приміщень до попереднього стану та стягнення вартості робіт і послуг у зв'язку із приведенням спірних приміщень до попереднього стану, оскільки виконання рішення у такий спосіб свідчитиме не про зміну способу виконання рішення, а про зміну рішення, що набрало законної сили.

Зміна способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення - п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди - п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) фактично є зміною рішення суду по суті та самостійно змінюється спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року (справа № 6-1829цс15).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.312 ч.1 п.1, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета