Провадження №4-с/760/142/17
Справа №760/7757/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Хілюк І.О., Гак Г.М.

представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Євгена Віталійовича, заінтересована особа: ОСОБА_4, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із скаргою і просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Є.В. та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 502771284.

Посилається в скарзі на те, що на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року у цивільній справі № 2-5645/12 за його позовом до ОСОБА_4 10 грудня 2014 року був виданий дублікат виконавчого листа про примусове виконання рішення суду шляхом стягнення з ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 454 398, 20 гр.

На підставі даного виконавчого листа 15 грудня 2014 року ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 45831249.

В ході проведення виконавчих дій посадовими особами ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві майна у боржника виявлено не було, однак встановлено, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в м. Києві, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Воровського, 16, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.

03 серпня 2015 року зазначене виконавче провадження було передано за належністю до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві в порядку ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2015 рік).

Він неодноразово звертався до ВДВСВ Солом'янського РУЮ у м. Києві та до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з запитами про надання інформації стосовно руху виконавчого провадження, однак лише 25 квітня 2017 року на його адресу надійшла постанова про повернення виконавчого документа від 14 грудня 2016 року, яка мотивована тим, що у боржника не виявлено майна, на яке можна звернути стягнення.

Враховуючи викладене, вважає постанову відповідача незаконною та просить задовольнити скаргу.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заперечень проти скарги не подали.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення,дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Виходячи з цього та належного повідомлення суб»єкта оскарження та заінтересованої особи про час розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» / в редакції на момент виникнення спірних правовідносин/ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 6 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи, щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Судом встановлено, що 10 грудня 2014 року заявнику на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року був виданий дублікат виконавчого листа в справі за позовом заявника про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в сумі 454 398, 20 гр.

15 грудня 2014 року старшим державним виконавцем Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №45831249.

В ході проведення виконавчих дій від Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві надійшла відповідь про те, що боржник перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Воровського, 16, що згідно адміністративно - територіального розподілу вулиць м. Києва відноситься до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

03 серпня 2015 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.10 ст.49 Закону, а виконавчий лист направлено за належністю до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

/ а. с. 10; 14-16 /

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного управління Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Норки Є.В. від 14 грудня 2016 року виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України « Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» / в редакції, яка діяла на момент винесення постанови/, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, з постанови вбачається, що в ході проведених виконавчих дій належне боржнику на праві власності майно, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

Однак, відповідно до ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З фотокопій матеріалів виконавчого провадження, наданих представником заявника, вбачається, що 25 лютого 2016 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 50271284 та постанова була направлена сторонам.

25 лютого 2016 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ м. Київ ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_4, який перебував на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 Закону заходами примусового виконання рішення суду є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем як не проведено жодних дій з розшуку майна боржника, так і не звернуто стягнення стягнення на пенсію боржника.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи обставини, викладені вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість скарги та її задоволення.

Керуючись ст.ст.1, ч.1 ст. 2, п. 1 ч. 2 ст. 11, п.9 ч.1 ст.47, ч.ч.1,4 ст.51 Закону України « Про виконавче провадження», ст. 383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Є.В.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Є.В. від 14 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя