Дата документу 13.01.2017
Справа № 501/5109/15-ц

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Журавля П.І.,
при секретарі - Тейбаш Н.Д.,
представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
17.11.2010 року за зазначеним позовом судом було винесено заочне рішення (т.1 а.с.89-90).
11.09.2015 року ухвалою суду заочне рішення від 17.11.2010 року було скасовано (т.1 а.с.158-159).
27.11.2015 року ухвалою суду (суддя Семенов О.А.) було замінено позивача по справі - ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника - ПАТ «Дельта Банк» (т.1 а.с.247).
12.11.2015 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали до суду зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину (т.3 а.с.7-13).
27.01.2016 року ухвалою суду за клопотанням сторін до участі в справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «УкрСиббанк» у якості співвідповідача було залучено ПАТ «Дельта Банк» (т.3 а.с.42-43).
27.01.2016 року ухвалою суду цивільні справи: за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 і за позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» - були об`єднані в одне провадження (т.3 а.с.44-45).
Позивач ПАТ «Дельта Банк» (ПАТ «УкрСиббанк») до Вознюків просить суд:
Стягнути у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму сплачених судового збору в розмірі 1 378.51 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 51 коп.) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 (сто двадцять грн.) та інші судові витрати.
Вимоги не уточнювались і не змінювались.
Відповідно до положень зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, Відповідач 1 зобов`язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки.
Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит Відповідачем 1 не дотримуються.
У забезпечення виконання зобов`язань за даним договором, Банк прийняв в заставу рухоме майно, а саме: транспортний засіб - марки CHEVROLET модель LACETTІ, рік випуску 2006, колір чорний, тип ТЗ легковий седан, номери агрегатів: шасі НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 13.10.2006р., зареєстрованим РЕВ 1-го МРВ УДАЇ ГУМВС України в Одеській області. Про передачу автомобілю в заставу 26.10.2006 складено договір застави транспортного засобу.
Згідно пунктів 1.3, 1,4 Договору поруки Поручитель (Відповідач 2) відповідає перед Кредитором (Позивачем) у тому ж обсязі, що й Позичальник (Відповідач 1), у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в Кредитному договорі. Ці пункти Договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя.
Причини невиконання Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобов`язань по даному договору.
Відповідно до пункту 2.2 Договору поруки у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими до виконання. Однак, взяті на себе зобов`язання за договором поруки Відповідачем 2 також не виконані.
Згідно з розділом 11 Кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за даним договором, Банк має право визнати термін дострокового повернення кредиту таким, що настав. При цьому кредит вважається обов`язковим до повернення з моменту отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. В цьому випадку Позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін у повному обсязі, а саме: протягом 31 календарних днів, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку. Терміни дострокового погашення кредиту та сплати плати за кредита вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі з 32 календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку), або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.
Враховуючи викладене, 01.08.2009р. Відповідачу 1 рекомендованою кореспонденцією за останнім відомим місцем його проживання направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, яку згідно зі зворотнім повідомленням отримано 11.09.2009р. Проте, заборгованість досі не погашено.
Аналогічне повідомлення 01.08.2009р. направлено Відповідачу 2.
Через невиконання Відповідачами своїх зобов`язань перед Позивачем по Кредитному договору розмір заборгованості Відповідачів перед Позивачем станом на 06.09.2010р. складає 17 431.52 дол. США (сімнадцять тисяч чотириста тридцять один долар США 52 цент.), що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9082) на зазначену дату складає 137 851.95 гри. (сто тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривня 95 коп.), які складаються з:
- заборгованості за основним боргом та простроченим кредитом - 12 820.43 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 101 386.52 гри.;
- заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом - 3 345.50 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 26 456.88 грн.;
- суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 854.35 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 6 756.37 грн.;
- суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 411.24 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 3 252.18 грн.
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у своєму позові (зустрічному) просять суд:
- Застосувати наслідки недійсності правочинів відповідно до норм цивільного кодексу України;
- Стягнути з відповідача на користь позивачів витрати по оплаті судового збору.
Вважають даний договір недійсним з наступних підстав:
- У кредитному договорі відсутня довідка, яка повинна бути підписана позивачами лід час отримання кредиту про загальну суму кредитних коштів та загальну суму подорожчання кредиту. Даний документ є обов`язковим документом, який повинен банк надавати перед отриманням коштів позивачам. Обов`язковість цього документу встановлена Законом України «Про захист прав споживачів».
- У кредитному договорі зазначено, що грошові кошти надаються у доларах США, однак коштів у доларах США позивачі не отримували, оскільки кошти за автомобіль перераховувались у гривні. Тобто в даному випадку мав місце обман боржників, оскільки кредитор коштів у національній валюті йому не надавав.
- У кредитному договорі зазначена не реальна відсоткова ставка, що досить легко перевіряється правилами математичного перерахунку. На підтвердження своєї позиції по справі будемо просити проведення судової бухгалтерсько-економічної експертизи;
- У кредитному договорі підвищена відсоткова ставка була додатково прихована за скритими комісіями та платежами на користь третіх осіб однак які так чи інакше співпрацювали у свій час із банком відповідача.
В судовому засіданні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , представники Вознюків адвокати: Філіппова Т.О. і Рибальченко Л.М. підтримали вимоги своїх довірителів, просять їх задовольнити, категорично заперечували проти вимог ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк».
Представник ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні не висловив своєї позиції, щодо вимог позову Вознюків, не надав своїх письмових заперечень, а 29.11.2016 року надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (т.3 а.с.119), в якій підтримав вимоги ПАТ «Дельта Банк» і заперечує проти вимог Вознюків, без будь якого обґрунтування.
Представник ПАТ «Укрсиббанк» жодного разу в судові засідання не з`явився не надав суду будь-яких пояснень заперечень проти позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до умов договору споживчого кредиту ОСОБА_3 отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 15.638,00 доларів США.
Цільовим призначенням наданого кредиту є придбання автомобіля «Шевроле Лачетті».
В забезпечення виконання кредитного договору 26 жовтня 2007 року було укладено договір застави транспортного засобу автомобіля «Шевроле Лачетті» (т.1 а.с.47-49).
Грошові кошти у гривні у розмірі еквіваленту 15.638 доларів США 00 центів були перераховані банком продавцю вищевказаного автомобіля «Шевроле Лачетті». Тобто, ОСОБА_3 взагалі не отримувала будь-яких коштів у касі банку (т.3 а.с.115).
Автосалон, в свою чергу, мав право приймати як платіжний засіб лише українську гривню, а не долар США.
В свою чергу, ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» не надали суду підтвердження отримання ОСОБА_3 грошових коштів саме в іноземній валюті. Таким підтвердженням міг послужити видатковий ордер.
Судом також встановлено, що договір про надання споживчого кредиту не містив права банку перерахувати кредитні кошти на рахунок автосалону для оплати автомобіля, відповідач ОСОБА_3 не зверталась до банку із заявою про обмін коштів та про перерахування даних коштів на рахунок автосалону.
У матеріалах кредитної справи відсутня довідка, яка повинна бути підписана ОСОБА_3 , ОСОБА_4 під час отримання кредиту про загальну суму кредитних коштів та загальну суму подорожчання кредиту. Даний документ є обов`язковим документом, який повинен банк надавати перед отриманням коштів позивачам. Обов`язковість цього документу встановлена Законом України «Про захист прав споживачів».
Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК ( 435-15 ) та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК.
Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків.
Суд звертає увагу на те, що з 02.03.2015 року Нацбанк України прийняв постанову про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатіжноздатних (т.3 а.с.125-126).
Крім того, в самому позові ПАТ «Укрсиббанку» зазначається, що кошти стягнути з Вознюків на користь ПАТ «Укрсиббанк», а після заміни сторони позивача по первинному позову ПАТ «Дельта Банк» не уточнив своїх вимог, хоча ПАТ «Укрсиббанк» і відмовився від своїх вимог. Виходить, що ПАТ «Дельта Банк» ніяких вимог до Вознюків так і не заявив.
Керуючись ст.ст. 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 215, 626-628, 1054 ЦК України, суд, -
Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судові витрати.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Іллічівського міського суду Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Журавель П.І.