Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/8275/15 Головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/778/164/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Георгія Миколайовича про визнання дій приватного нотаріуса незаконними та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М. про визнання дій приватного нотаріуса незаконними та відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.10.2011 року Гармашовим Г.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, було посвідчено спадковий договір між нею та ОСОБА_5 Предметом спадкового договору була квартира за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно умов договору до неї переходить вищевказана квартира після смерті ОСОБА_5

За два тижні до укладення спадкового договору, від імені ОСОБА_5 була посвідчена довіреність на підготовку документів для наступного укладання спадкового договору. При цьому в довіреності були зазначені умови майбутнього договору, відповідно до яких набувач зобов'язується виконувати доручення щодо надання допомоги у забезпеченні необхідними продуктами харчування, ліками, медичним доглядом, інше; організувати поховання відчужувача за християнськими звичаями на кладовищі; зробити запис про дату смерті на встановленій надмогильній споруді; відзначати роковини смерті відчужувача відповідно до християнських звичаїв.

Жодної з вказаної умови у довіреності в договорі зазначено не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

У серпні 2012 року сином ОСОБА_5 до неї було подано позов про визнання спадкового договору недійсним та витребування безпідставно набутого майна.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2012 року вказаний позов було задоволено частково шляхом витребування від неї вищевказаної квартири та скасування ТОВ «ЗМБТІ» запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.11.2012 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вважає, що приватний нотаріус порушив вимоги законодавства при посвідченні спадкового договору, що потягло за собою визнання договору неукладеним, чим позивач понесла збитки у вигляді позбавлення права власності на квартиру.

Також діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими і, як наслідок, погіршення здоров'я. Її було позбавлено майна, на яке вона розраховувала, в квартирі збиралась проживати самостійно. До того ж в період з серпня 2012 року по квітень 2013 року мусила звертатись до юристів за правовою допомогою, ходити до суду, що є значним стресом.

На підставі зазначеного просила стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 466 272 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2016 року вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено вчинення приватним нотаріусом недбалості, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.04.2013 року не встановлено порушень діючого законодавства з боку приватного нотаріуса.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 21.10.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. Договір зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №4447.

За змістом вказаного договору ОСОБА_3 зобов'язується виконувати розпорядження ОСОБА_5 і в разі його смерті набуває право власності на квартиру АДРЕСА_1.

За змістом ст.ст. 1166, 1167 ЦК України матеріальна та моральна шкода, заподіяна особі і майну громадянина або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Спадкові договори, предметом яких є нерухоме майно, посвідчуються нотаріусом з дотриманням загальних правил посвідчення договорів відчуження.

Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій визначені ст. 49 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення.

Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на його майно.

За змістом ст.1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Відповідно до п.36 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що встановивши наміри сторін, а також ті обставини, що договір і не носить характеру мнимої та удаваної угоди, а також не є зловмисною угодою та вказавши про це в п.9 спадкового договору приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію.

Диспозиція ст. 27 Закону України "Про нотаріат", у якій передбачено можливість відшкодування потерпілому завданої шкоди за наявності у діях приватного нотаріуса вини у формі необережності та у виді недбалості, не виключає необхідності встановлення решти складових правопорушення, за наявності яких настає цивільна відповідальність за завдану шкоду.

Відмовляючи у задоволенні позову до приватного нотаріуса про відшкодування шкоди, суд правильно виходив із того, що порушень чинного законодавства у вчиненні нотаріальних дій приватний нотаріус не допустив, стосовно нього немає вироку суду, яким було б підтверджено його незаконні дії або недбалість, що призвели до спричинення шкоди, а також немає судового рішення, що набрало законної сили, яким визнано дії приватного нотаріуса незаконними і встановлено причинно-наслідковий зв'язок між цими діями та заподіяною позивачці шкодою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 вересня 2010 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Посилання апеляційної скарги на наявність рішення Орджонікідзескького районного суду м.Запоріжжя від 11.09.2012 року не заслуговує на увагу, оскільки зазначеним рішенням не встановлено неправомірності дій приватного нотаріуса.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про те, що не є підставою для задоволення позову наявність довіреності від відчужувача для подальшого укладання договору із зазначенням умов майбутнього договору, оскільки при посвідченні спадкового договору приймав участь сам відчужувач ОСОБА_5, а не уповноважена на підставі довіреності особа - ОСОБА_6, який погодився з усіма умовами договору та правом якого було зобов'язати набувача вчинити певну дію.

Наступні доводи ОСОБА_3 є черговим повторенням викладення обставин, які зазначалися позивачем у позовній заяві та перевірені судом першої інстанції і не знайшли підтвердження. Вказані доводи висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367,374,375,381,382,383,384ЦПК України , колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді: