Справа № 464/608/15 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/976/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Бойко С.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Брикайло М.В.,

за участю адвоката ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та Шостої Львівської державної нотаріальної контори, в якому просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликався на те, що 15 листопада 2013 року помер ОСОБА_6, який є його дідом. Після смерті діда відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. 26.05.2003 року ОСОБА_6 склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті він зробив розпорядження, яким заповів все своє майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_2, йому та ОСОБА_4 Однак, позивачем пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини у звязку з тим, що він проживає в Російській Федерації та про смерть діда йому стало відомо лише у липні 2014 року. Враховуючи те, що строк подачі заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 2-5, 32-33).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08 квітня 2015 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_5 додатковий строк три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась 15.11.2013 року після смерті ОСОБА_6 (а.с. 46-47).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_4

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є факт проживання позивача на території Російської Федерації.

Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що позивачем 29.12.2014 року було складено заяву про прийняття спадщини у приватного нотаріуса нотаріального округу Санкт-Петербурга ОСОБА_7, а відтак вважає, що позивач в такий самий спосіб міг скласти відповідну заяву протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини та направити її в Шосту Львівську держнотконтору (а.с. 55-57).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року (якою рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 квітня 2015 року було залишено без змін), а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 140-141).

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_8 (а.с. 11-13), будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 161), в судове засідання не зявився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

До суду апеляційної інстанції також поступило клопотання від адвоката ОСОБА_9 про відкладення апеляційного розгляду справи у звязку з його зайнятістю „у розгляді іншої судової справи, підписане згаданим адвокатом, як представником позивача, з приміткою „договір є в матеріалах справи (а.с. 163).

В той же час, оглядом матеріалів справи встановлено, що у ній наявним є лише один договір укладений між позивачем ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_9, а саме Договір про надання правової допомоги (на представництво інтересів в суді) № 25/15 від 30 січня 2015 року, згідно п.1.2 якого предметом даного договору є „представництво інтересів Довірителя в Сихівському районному суді м. Львова у справі за позовом Довірителя до Шостої Львівської державної нотаріальної контори та інших про встановлення строку на прийняття спадщини. (Справа № 464/608/15-ц. Суддя Бойко О.М.) (а.с. 34), а договір про надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції (Апеляційному суді Львівської області) у матеріалах справи відсутній.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задоволення позову суд мотивував тим, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки проживає на території Російської Федерації (а.с. 46).

Колегія суддів вважає, що вище наведені висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Судами встановлено та стверджується матеріалами справи, що 26 травня 2003 року ОСОБА_6 склав заповіт на позивача ОСОБА_5 (свого внука) та на відповідача ОСОБА_4 (а.с. 8).

15 листопада 2013 року ОСОБА_6 помер (а.с. 14) і після його смерті відкрилась спадщина.

Як вбачається з положень ст. 1269 ЦК України та аналізу положень розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини: при цьому законодавець не обумовлює подання такої заяви долученням до неї будь-яких інших документів. Зокрема, п. 207 вище згаданої Інструкції ... встановлено, що нотаріус зобовязаний прийняти таку заяву та завести спадкову справу навіть у випадку, коли ця заява надійшла поштою і справжність підпису спадкоємця на ній ніким не засвідчена.

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1), а ч. 3 ст.1272 ЦК України - що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування міститься розяснення про те, що суду при дослідженні причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15), які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів.

Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 26.09.2012 року у справі за позовом ОСОБА-10 до Головного управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини Верховний Суд України прийшов до висновку про те, що правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як стверджує позивач, про смерть 15 листопада 2013 року спадкодавця ОСОБА_6 (його дідуся!) йому стало відомо в липні 2014 року, проте з заявою про прийняття спадщини позивач звернувся лише 29 грудня 2014 року шляхом подачі заяви через нотаріальну контору в м. Санкт-Петербурзі Російської Федерації (а.с. 9). При цьому жодних причин, які б перешкоджали позивачу звернутися з такою ж заявою про прийняття спадщини раніше даного строку, останнім не наведено.

За вище наведених обставин у суду були відсутніми правові підстави для задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а відтак оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3, 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні його позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: