АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві про стягнення виплат,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві про стягнення виплат, в якому просила стягнути з відповідача: одноразову допомогу на сім'ю у зв'язку зі смертю годувальника у розмірі 1 173 709,94 грн., одноразову виплату для дружини у розмірі 228 741, 96 грн. та одноразову виплату для дочки у розмірі 228 741, 96 грн., суму щомісячних страхових виплат за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 року по 01.08.2015 року у розмірі 190 618,20 грн. для дружини та у розмірі 190 618,20 грн. для дочки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 20.06.2009 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася донька - ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року з її чоловіком ОСОБА_2 на виробництві стався нещасний випадок, у результаті чого, останній загинув, що підтверджується висновком комісії зі спеціального розслідування вказаного нещасного випадку.

На час загибелі ОСОБА_2, позивач та їхня дочка повністю перебували на його утриманні, оскільки з 13.09.2010 року позивач перебувала у декретній відпустці та займалася вихованням дитини.

За таких обставин, враховуючи, що відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» близьким родичам померлого підлягають до виплати одноразова допомога на усіх членів сім'ї померлого та щомісячна пенсія, якщо члени сім'ї померлого були на його утриманні, позивачем 09.07.2013 року в присутності приватного нотаріуса Севастопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за офіційною формою було складено заяву про призначення страхових виплат, яку 11.07.2013 року надіслано засобами поштового зв'язку відповідачу. Дата отримання відповідачем: 12.07.2013 року.

Справа № 752/13676/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2520/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Антонова Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Також 13.08.2013 року засобами факсимільного зв'язку та кур'єрською поштою на адресу відповідача уповноваженими особами Управління виконавчої дирекції фонду у м. Севастополі було направлено офіційний лист з відповідними додатками, а саме: заява про страхову виплату на адресу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, свідоцтво про смерть, акт цивільного стану та інші.

Також на вимогу установи були надані додаткові документи, які не передбачені ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», з урахуванням яких було сформовано справу щодо страхових виплат.

Разом з тим, станом на дату звернення до суду, страхові виплати у зв'язку зі смертю потерпілого ОСОБА_1 не призначено, згідно листа Управління виконавчої дирекції Фонду у м. Києві № 11-49/08-61 від 20.05.2015 року повідомлено про відсутність правових підстав для призначення страхових виплат та роз'яснено право звернутися судових або правоохоронних органів за захистом своїх прав та інтересів, що й стало підставою для звернення позивача до суду.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що судом першої інстанції не врахував, що позов є передчасним, оскільки позивачу не було відмовлено у виплаті належних їй сум, а виплата була призупинена, у зв'язку із тим, що позивачем не усунуті недоліки в подачі документів.

Крім того, посилається на те, що суд взяв до уваги не правильні розрахунки сум позивача, навіть, якщо взяти до уваги надані вихідні дані.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 31.01.2013 року, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 7)

З акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 11.04.2013 року за формою Н-1 (а.с. 22-26) та акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався від 11.04.2013 року за формою П-5 (27-38) вбачається, що нещасний випадок ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який стався з ОСОБА_2 визнано таким, що пов'язаний з виробництвом.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено у позові відповідачу про скасування вище зазначе6ного акту Н-1.

Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню той факт, що нещасний випадок ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який стався з ОСОБА_2 є таким, що пов'язаний з виробництвом.

Також судом встановлено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, що стверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_2 від 20.06.2009 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печорського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8).

Від вказаного шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають доньку - ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Як вбачається з доказів наданих стороною позивача. 09.07.2013 року ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Правобережного відділу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві було складено заяву про призначення страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника, як посвідчено приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу (а.с. 39)

Згідно опису вкладення листа з оголошеною цінністю, який було направлено позивачем

11.07.2013 року на адресу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (м. Київ, вул. Фрунзе. 160. корп. Б) позивачем було надано перелік документів необхідних для отримання страхових виплат (а.с. 40). Як вбачається зі зворотнього повідомлення про вручення поштового направлення, вказаний лист отримано адресатом 12.07.2013 року.(а.с. 42).

Додатково листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Севастополі № 10/4171 від 13.08.2013 року направлено на ім'я начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві заяву про призначення страхових виплат, згоду на збір та обробку персональних даних та копію паспорту ОСОБА_1 (а.с 43-44).

Як встановлено судом та не заперечувалося стороною відповідача і після вирішення по суті позову про скасування актів про нещасний випадок за формами Н-5 та Н-1, та набрання рішенням апеляційної інстанції законної сили, відповідачем не було прийнято рішення про призначення позивачу, у тому числі як законному опікуну ОСОБА_3, страхових виплат.

Доказів того, що уповноваженими особами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення виплат вживалися заходи до з'ясування розбіжностей у довідках про заробітну плату ОСОБА_2, суду надано не було.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як органом уповноваженим призначати та здійснювати страхові виплати, не було прийнято відповідного рішення про призначення позивачу та її малолітній дитини одноразової допомоги на сім'ю, виплати однорічного заробітку потерпілого,щомісячних страхових виплати у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в той час, як судом було встановлено наявність відповідних правових підстав для їх призначення та виплати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має правові підстави для отримання страхових виплат, а відповідачем безпідставно дане питання не вирішується.

Не обґрунтованими є посилання апелянта на те, що рішення суду є передчасним, оскільки позивачу не було відмовлено у виплаті належних їй сум, а виплата була призупинена, у зв'язку із тим, що позивачем не усунуті недоліки в подачі документів.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 09.07.2013 року ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Правобережного відділу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві було складено заяву про призначення страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника, як посвідчено приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу (а.с. 39)

Згідно опису вкладення листа з оголошеною цінністю, який було направлено позивачем 11.07.2013 року на адресу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (м. Київ, вул. Фрунзе, 160. корп. Б) позивачем було надано необхідний перелік документів необхідних для отримання страхових виплат (а.с. 40).

Як вбачається зі зворотнього повідомлення про вручення поштового направлення, вказаний лист отримано адресатом 12.07.2013 року.(а.с. 42).

Додатково листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків па виробництві та професійних захворювань у м. Севастополі № 10/4171 від 13.08.2013року направлено на ім'я начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві заяву про призначення страхових виплат, згоду на збір та обробку персональних даних та копію паспорту ОСОБА_1 (а.с. 43-44)

Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції від 09.12.2012 року, Фонд соціального страхування від нещасних випадків приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які подаються відповідними організаціями в триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу державної реєстрації актів цивільного стану про смерть

потерпілого:

2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім'ї померлого, в тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;

3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншої о члена сім'ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли 8-річного віку;

4) довідки навчального закладу про те, що член сім'ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право па відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання

5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім'ї потерпілого, який право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

На підставі ч. 3 ст. 36 Закону відповідачем листом № П-128/07-114 від 20.11.2013 року було повідомлено позивача про затримання страхових виплат у зв'язку з виявленими розбіжностями у довідках про середню заробітну плату ОСОБА_2, а також у зв'язку із подання позову до суд про скасування актів про нещасний випадок за формами Н-5 та Н1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено у позові відповідачу про скасування вище зазначе6них актів.

Щодо розбіжностей у довідках про середню заробітну плату ОСОБА_2, то як вбачається з Акту перевірки достовірності даних про розмір середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат, була проведена відповідна перевірка якою встановлено, що дані довідки №87-12/12369 від 07.06.2013р., яка була надана позивачем, співпадають з даними особового рахунку працівника ОСОБА_2 (а.с.122).

В матеріалах справи наявні довідки про середню заробітну плату потерпілого із іншими даними, проте суд першої інстанції правильно вказав, що доказів того, що уповноваженими особами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення виплат вживалися заходи до з'ясування розбіжностей у довідках про заробітну плату ОСОБА_2, суду надано не було.

Доводи представника відповідача, про те, що на утриманні загиблого ОСОБА_2 була його мати ОСОБА_8, яка померла у 2016 р., та за законом мала право на страхові виплати, а у зв'язку з ненаданням її документів, визначення розміру страхових виплат на усіх утриманців не було можливим, колегія суддів не приймає до уваги. Мати ОСОБА_2 мала можливість особисто звернутись до відповідача з питання отримання страхових виплат, але даних з приводу того чи зверталась вона до відповідача, суду не було надано.

Колегія суддів вважає, що відповідачу надано відповідним законом право на проведення виплат чи відмови у їх отриманні.

Питання затримання здійснення страхових виплат відповідно до ч. 3 ст. 36 Законами України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності", для з'ясування підстав їх виплат, колегія суддів вважає необґрунтованими та без підставними.

Таким чином колегія суддів вважає, що відповідачем безпідставно не здійснено жодних дій для нарахування, у встановленому законом порядку, позивачу та її донці страхових виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим, законним та справедливим рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача належних їй та її дочці страхових виплат.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на арифметичні помилки у наданому позивачем розрахунку, що призвело до стягнення надмірної суми одноразової допомоги на сім'ю у зв'язку зі смертю годувальника.

19 061,83 * 60 місяців = 1 143 709,8 грн., в той час як суд помилково стягнув 1 173 709,94 грн., а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки слід вказати правильну суму стягнення.

Таким чином, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково та змінює рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року в частині стягуваної одноразової допомоги на сім'ю, у зв'язку зі смертю годувальника.

В іншій частині рішення суду першої інстанції колегія суддів колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції в цій частині не впливають.

Керуючись ст.ст.218, 303-305, 307, 309, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, в частині стягнення з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві на користь ОСОБА_1 одноразової допомоги на сім'ю, у зв'язку зі смертю годувальника у розмірі 1 173 709,94 грн., змінити, зменшивши стягувану суму до 1 143 709,8 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді