Справа № 536/150/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Дяденко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 січня 2017 року звернулася до суду з позовом до Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, якій належав житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1. Вона являється спадкоємцем її майна за заповітом, але 06 січня 2017 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просив визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1, який складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «б», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», убиральні літ. «Г», літньої кухні-сараю літ. «Д», навісу літ. «дн», ганку літ. «аг», вимощення літ. «І», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач Максимівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов визнали, проти його задоволення не заперечують.

Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність.

Суд, дослідивши надані матеріали справи, матеріали спадкової справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим 23 вересня 2011 року Максимівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 27.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулася ОСОБА_1, яка є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 06 жовтня 1995 року секретарем виконкому Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 245.

Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 52221484.

06 січня 2017 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, порушивши її законні права і інтереси, які необхідно поновити.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з довідки виконкому Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 13 червня 2012 року за № 553 згідно запису погосподарської книги за № 871-3 ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1, 1953 року забудови.

Згідно технічного паспорта виданого 22 серпня 2012 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «б», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», убиральні літ. «Г», літньої кухні-сараю літ. «Д», навісу літ. «дн», ганку літ. «аг», вимощення літ. «І», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, вартість якого відповідно до звіту про проведення незалежної оцінки для визначення вартості нерухомого майна від 31 січня 2017 року становить 63 247 грн.

Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена, як зазначено в довідці Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 22 вересня 2016 року за № 61/3533.

Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, тому ОСОБА_1 набуває на нього право власності в порядку спадкування.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Керуючись ст. ст.10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1, який складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «б», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», убиральні літ. «Г», літньої кухні-сараю літ. «Д», навісу літ. «дн», ганку літ. «аг», вимощення літ. «І», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя С. М. Клименко