УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю.М., при секретарі Родак Н.А., розглянувши у попередньому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області та скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

17.08.2017 року заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Кальміуського ВДВС м. Маріуполя та скасування арешту. В скарзі зазначає, що є власником рухомого та нерухомого майна, в тому числі автомобілю тойота Авенсіс державний номер НОМЕР_1. Вказував, що в провадженні Іллічівського ДВС знаходиться виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 39336,42 грн. В рамках виконавчого провадження, державний виконавець наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, в тому числі на будинок та автомобіль. Вважає дії державного виконавця з приводу винесення постанови про арешт всього майна боржника є таким, що не відповідає приписам закону, та порушує права скаржника. Просив визнати дії державного виконавця щодо накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 протиправними. Скасувати арешт та заборону відчуження майна ОСОБА_1, скасувати арешт автомобіля тойота Авенсіс державний номер НОМЕР_2.

Заявник до судового засідання не зявився з невідомих суду причин.

Представник заінтересованої особи до судового засідання не зявилась, надала суду заперечення на скаргу. Вказувала, що 28.11.2017 року в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя (виконавчий лист виданий 18.08.2016 року) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ ПриватБанк» заборгованості в розмірі 42524,75 грн., накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів. 06.12.2016 року на прийом до державного виконавця зявилась представник боржника, яка надала договір про надання юридичних послуг. Представнику боржника в усній формі було розяснено підстави відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно та винесення постанови про звернення стягнення на пенсію. Вважала скаргу безпідставною та просила відмовити у її задоволенні.

Постановою пленуму ВССУ N 14 від 26.12.2003р. передбачено, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК (1501-06, 1502-06, 1503-06) і ГПК (1798-12), та містити відомості, перелічені в пунктах 3 5 ч. 3 ст. 85 Закону N 606-XIV (606-14) (п.3).

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК (1501-06, 1502-06, 1503-06), якими врегульовано аналогічні питання, зокрема: ст. 5 ЦПК (1501-06) про порушення цивільної справи в загальному суді; статей 98, 99 і гл. 14 ЦПК (1501-06) щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статей 90, 93 ЦПК (1501-06) про судові виклики та повідомлення; гл. 20 ЦПК (1502-06) про судовий розгляд; глав 40, 41 ЦПК (1501-06) -щодо апеляційного та касаційного оскарження рішень суду першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби розглядаються загальними судами згідно зі ст. 248-23 ЦПК (1502-06) за участю як заінтересованих осіб державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби (у тому числі начальника відділу цієї служби при оскарженні відмови у відводі державного виконавця). За змістом ст. 248-23 ЦПК (1502-06) неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги, заяви чи подання (п.4).

Судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст. 26, ч. 4 ст. 57 Закону N 606-XIV ( 606-14 ), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами ст. 248-22 ЦПК ( 1502-06 ). Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтями 85, 89 ЦПК ( 1501-06 ), залишається без розгляду (п.5).

Судам слід мати на увазі, що встановлений ч. 1 ст. 248-23 ЦПК (1502-06) десятиденний строк розгляду справи за скаргою на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби відповідно до загальних правил ст. 148 цього Кодексу (1502-06) обчислюється з дня, наступного після закінчення підготовки справи до судового розгляду (п.6).

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк.

Згідно зі ст. ст. 72, 73 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

В скарзі відсутні будь які відомості щодо отримання боржником постанови про накладення арешту на його майно, так само, як і дати коли йому стало відомо про дії державного виконавця на які він скаржиться. До скарги боржником додано виклик-попередження від 21.11.2016 року з якого вбачається, що останній був викликаний до Кальміуського ВДВС на 22.11.2016 року, та попереджався, що в разі неявки боржника на його майно буде накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Вказане унеможливлює вирішення питання про поновлення заявнику строку на звернення із вказаною скаргою.

Крім того, згідно із запереченнями державного виконавця, представнику ОСОБА_1 ще в грудні 2016 року розяснено підстави відкриття провадження та повідомлено про винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на його майно.

Оскільки скарга подана з пропуском встановленого законом строку і клопотання про його поновлення заявник не подає, скаргу слід залишити без розгляду, що не позбавляє права повторного звернення до суду з урахуванням вищенаведеного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72, 73, 385 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області та скасування арешту майна залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом 5 днів з дня отримання її копії. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3