АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6688/17 Головуючий 1 інст. Лосєв Д.К.
Справа № 625/69/17-ц Доповідач Бурлака І.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на заочне рішення Коломацького районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсними договорів оренди землі,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія». В обґрунтування свого позову посилався на те, що 05 серпня 2011 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія» укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Коломацькому районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі при Коломацькій селищній раді вчинено відповідний запис від 25 лютого 2014 року № 4777452.

Зазначив, що згідно до умов договору він зобовязався передати у строкове платне користування відповідачу належну йому на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Коломацької селищної ради.

Вказав, що договір оренди землі не містить усіх, передбачених чинним законодавством, істотних умов, а саме: не вказаний кадастровий номер, що унеможливлює ідентифікацію земельної ділянки; порядок внесення орендної плати, оскільки відповідач частково сплачував орендну плату готівковими коштами, а іншу частину наявною сільськогосподарською продукцією. Крім того, сільськогосподарська продукція, яка видавалася, доставлялася ним за власний рахунок без укладення відповідних актів; відсутнє положення щодо визначення строку дії оренди земельних ділянок з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою; не досягнуто згоди щодо індексації орендної плати, у звязку з чим не була проведена індексація орендної плати, що призвело до порушення його права на отримання орендної плати в належному розмірі; в договорі відсутня довідка про визначення нормативної грошової оцінки обєкту оренди, на підставі якої визначався розмір орендної плати за землю.

Зазначив, що відсутність у договорі належним чином оформлених додатків таких як: план, схема земельної ділянки, яка передається в оренду та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), унеможливлює ідентифікацію земельної ділянки. В акті приймання-передачі не вказана дата передачі земельної ділянки, номер договору, кадастровий номер земельної ділянки, яка передається, що є значним порушенням порядку оформлення додатків до договору.

Вказав, що за умовами пункту 13 договору розмір орендної плати переглядається один раз на рік, зокрема, у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, однак ні перерахунку у відповідності до норм чинного законодавства, ні виплати індексації не здійснено, що призвело до істотного порушення умов договору.

Зазначив, що 05 серпня 2011 року з відповідачем укладено спірний договір та з цього ж моменту відповідач почав фактично використовувати земельну ділянку, хоча договір зареєстрований у державному реєстрі лише 20 лютого 2014 року.

Вважав, що з 01 січня 2013 року здійснюється тільки державна реєстрація права, а договір набирає чинності з моменту реєстрації такого права, однак 25 лютого 2014 року відбулась реєстрація виключно договору.

Вказав, що на момент укладення та реєстрації договору, договір оренди відповідно до законодавства повинен бути нотаріально посвідчений.

Просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений 05 серпня 2011 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія»; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача; стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія». В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 22 серпня 2007 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія» укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Коломацькому районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в книзі № 1 записів державної реєстрації договорів оренди землі при Коломацькій селищній раді вчинено відповідний запис від 20 лютого 2008 року № 77.

Зазначила, що згідно до умов договору вона зобовязалася передати у строкове платне користування відповідачу належну їй на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Коломацької селищної ради. Відповідно до умов договору орендна плата вноситься у формі та розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 50651,87 грн. і дорівнює 506,52 грн., обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції.

Вказала, що договір оренди землі не містить усіх, передбачених чинним законодавством, істотних умов, а саме: не вказаний кадастровий номер, що унеможливлює ідентифікацію земельної ділянки; порядок внесення орендної плати, оскільки відповідач частково сплачував орендну плату готівковими коштами, а іншу частину наявною сільськогосподарською продукцією; що сільськогосподарська продукція, яка видавалася, доставлялася нею за власний рахунок без укладення відповідних актів; відсутнє положення щодо визначення строку дії оренди земельних ділянок з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою; не досягнуто згоди щодо індексації орендної плати, у звязку з чим не була проведена індексація орендної плати, що призвело до порушення її права на отримання орендної плати в належному розмірі; в договорі відсутня довідка про визначення нормативної грошової оцінки обєкту оренди, на підставі якої визначався розмір орендної плати за землю.

Зазначила, що відсутність у договорі належним чином оформлених додатків таких як: план, схема земельної ділянки, яка передається в оренду та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), унеможливлює ідентифікацію земельної ділянки. В акті приймання-передачі не вказана дата передачі земельної ділянки, номер договору, кадастровий номер земельної ділянки, яка передається, що є значним порушенням порядку оформлення додатків до договору.

Вказала, що 22 серпня 2007 року з відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки № 262 та з цього ж моменту відповідач почав фактично використовувати земельну ділянку, хоча договір зареєстрований у державному реєстрі 20 лютого 2008 року.

Зазначила, що за умовами пункту 13 договору розмір орендної плати переглядається один раз на рік, зокрема, у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, однак ні перерахунку у відповідності до норм чинного законодавства, ні виплати індексації не було здійснено, що призвело до істотного порушення умов договору.

Вказала, що з 01 листопада 2011 року набрав чинності податковий кодекс України, яким передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки, однак в період з 01 листопада 2011 року по 02 липня 2013 року розмір орендної плати становив 1% від нормативної грошової оцінки, у звязку з чим вона не отримала орендну плату у відповідному розмірі.

Зазначила, що на момент укладення та реєстрації договору, договір оренди відповідно до законодавства повинен бути нотаріально посвідчений.

Просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений 22 серпня 2007 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія»; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача; стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу.

Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 31 травня 2017 року обєднано в одне провадження цивільні справи.

Заочним рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_3, ОСОБА_2 через свого представника подали апеляційну скаргу, в якій просили заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача, стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу.

При цьому посилалися на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважали, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклали позовні вимоги. При цьому зазначили, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відсутність у договорах оренди землі однієї з істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання його недійсним; що ними надавалась заява про витребування даних щодо розміру нормативної грошової оцінки обєкту оренди на день укладення договору, ця заява прийнята, однак була проігнорована; що земельна ділянка була придбана у період шлюбу і належить до обєктів права спільної сумісної власності подружжя, тому для його укладення необхідна згода другого з подружжя, проте ніхто з подружжя не проявляв свого волевиявлення на укладення договору, не надавав на це згоди та не уповноважував зробити це іншого співвласника, у звязку з чим відсутність обовязкової в даному випадку письмової згоди співвласника, вчиненої в нотаріальній формі, для укладення договору оренди означає, окрім порушення вимог закону щодо надання такої згоди та прав співвласника, невиконання усього обсягу передбачених законом вимог для дотримання належної письмової форми правочину.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, заочне рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що договори оренди укладено з дотриманням норм чинного законодавства в редакції на час їх укладання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 739383 від 24 березня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63/04, ОСОБА_3 на підставі розпорядження Коломацької райдержадміністрації № 62 від 24 березня 2003 року є власником земельної ділянки площею 4,43 га, розташованої на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області.

05 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія» укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надав в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія» земельну ділянку площею 4,43 га, яка знаходяться на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області строком на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Коломацькому районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі при Коломацькій селищній раді вчинено відповідний запис від 25 лютого 2014 року № 4777452.

Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі від 05 серпня 2011 року ОСОБА_3 передав Товариству з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія» земельну ділянку площею 4,43 га для ведення сільськогосподарського виробництва.

Згідно акту прийому-передачі земель ОСОБА_3 передав Товариству з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія» в оренду земельну ділянку площею 4,43 га.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 739384 від 24 березня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 279/04, ОСОБА_2 на підставі розпорядження Коломацької райдержадміністрації № 62 від 24 березня 2003 року є власником земельної ділянки площею 4,43 га, розташованої на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області.

22 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія» укладено договір оренди землі № 262 та 18 липня 2013 року додаткову угоду № 1, відповідно до умов яких ОСОБА_2 надала в оренду Закритому акціонерному товариству Агропромислове Обєднання «Мрія» земельну ділянку площею 4,43 га, яка знаходяться на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області строком на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно акту прийому-передачі земель ОСОБА_2 передала Закритому акціонерному товариству Агропромислове Обєднання «Мрія» в оренду земельну ділянку площею 4,43 га.

Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі від 10 лютого 2008 року ОСОБА_2 передала Закритому акціонерному товариству Агропромислове Обєднання «Мрія» земельну ділянку площею 4,4265 га для ведення сільськогосподарського виробництва.

Із договору оренди землі від 22 серпня 2007 року та додаткової угоди № 1 до договору оренди землі від 22 серпня 2007 року, які укладені між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством Агропромислове Обєднання «Мрія» від 18 липня 2013 року вбачається, що орендар зобовязується виплачувати орендодавцеві орендну плату за користування земельною ділянкою протягом терміну, встановленого в договорі оренди у розмірі 5% від грошової оцінки земельної ділянки та поступово збільшувати цю виплату залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом.

Із договору оренди землі від 05 серпня 2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія» вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у формі та у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки та становить 3346,44 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час укладення спірних договорів оренди землі, передбачено істотні умови договору оренди землі, а саме: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Стаття 93 ЗК України передбачає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За положеннями частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання позивачів на те, що у спірних договорах оренди землі відсутні такі істотні умови, як кадастровий номер, що унеможливлює ідентифікацію земельної ділянки; порядок внесення орендної плати, оскільки відповідач частково сплачував орендну плату готівковими коштами, а іншу частину наявною сільськогосподарською продукцією; що сільськогосподарська продукція, яка видавалася, доставлялася ними за власний рахунок без укладення відповідних актів; що відсутнє положення щодо визначення строку дії оренди земельних ділянок з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах Закону «Про оренду землі», оскільки істотні умови, зазначені вище доповнено абзацом в частині першій статті 15 Закону України «Про оренду землі» вже після укладення та державної реєстрації спірних договорів.

Твердження позивачів на те, що в спірних договорах оренди землі не досягнуто згоди щодо індексації орендної плати, у звязку з чим не була проведена індексація орендної плати, що призвело до порушення їхніх прав на отримання орендної плати в належному розмірі є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про оренду землі», обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Як вбачається з пунктів 10 та 13 спірних договорів оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином обовязок щодо обчислення індексації орендної плати законом покладений на орендаря.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем індексація орендної плати проводилася, орендна плата позивачам сплачувалася з урахуванням відповідної індексації, що підтверджується відповідними списками про отримання орендної плати та відомостями про виплату за 2010-2016 роки.

Матеріали справи свідчать про те, що за весь час дії вказаних договорів питань щодо проведення індексації у позивачів не виникало, так як відповідач систематично нараховував і виплачував орендну плату з проведенням відповідної індексації на виконання вимог статті 21 Закону України «Про оренду землі» та пункту 10 договорів оренди землі, при цьому розмір орендної плати сплачувався відповідачем у більшому розмірі ніж передбачено договорами оренди землі, укладених між сторонами.

В суді апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислове Обєднання «Мрія» пояснив, що кожен рік товариством укладаються договори на створення (передачу) науково-технічної продукції, на підставі яких перевіряється раціональне використання земель товариством шляхом оптимізації сівозмін, системи застосування добрив, розробленої на основі агрохімічного обстеження земель господарства. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель та навів коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель, які не суперечать пункту 289.3 статті 289 Податкового кодексу України. При цьому надав на спростування доводів апеляційної скарги лист Держгеокадастру від 12 січня 2017 року та договір № 02/2017 від 27 червня 2017 року.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що між сторонами була досягнута згода щодо усіх істотних умов договору, в подальшому сторони протягом декількох років добросовісно виконували умови даного договору, у тому числі орендар сплачував орендну плату, а орендодавець її отримував.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (стаття 4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи з того, що відповідно до статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушує право орендодавця відсутність у договорі оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця.

Аналогічна позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року (справа № 6-1512цс16), від 04 лютого 2015 року (справа № 6-233цс14), від 25 грудня 2013 року (справа № 6-78цс13).

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення, судова колегія вважає, що суд першої інстанції з додержанням вимог статей 227-229 ЦПК України, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Доводи ОСОБА_2 шодо того, що земельна ділянка була придбана у період шлюбу і належить до обєктів права спільної сумісної власності подружжя, тому для його укладення необхідна згода другого з подружжя, проте ніхто з подружжя не проявляв свого волевиявлення на укладення договору, не надавав на це згоди та не уповноважував зробити це іншого співвласника, у звязку з чим відсутність обовязкової в даному випадку письмової згоди співвласника, вчиненої в нотаріальній формі, для укладення договору оренди означає, окрім порушення вимог закону щодо надання такої згоди та прав співвласника, невиконання усього обсягу передбачених законом вимог для дотримання належної письмової форми правочину не ґрунтуються на вимогах позову, тому висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1.ч.1.ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, судова колегія

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Коломацького районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії

Повний текст постанови складено 21 грудня 2017 року.