АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Браницького ДмитраЮрійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернуся до суду з указаним позовом, просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не розгляду звернення від 17 жовтня 2016 року; визнати дії щодо порушення строків надання відповіді за зверненням позивача протиправним та зобов'язати вчинити дії щодо розгляду його листа та надати відповідь на звернення від 17 жовтня 2016 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року задоволено позов ОСОБА_4 до ПАТ «Київенерго» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ПАТ «Київенерго» щодо не розгляду та не надання відповіді на звернення ОСОБА_4, яке викладене в листі від 17 жовтня 2016 року, зареєстровано ПАТ «Київенерго» 20 жовтня 2016 року за № 2ВКЕМ/16869.

Зобов'язано ПАТ «Київенерго» розглянути звернення ОСОБА_4, яке викладене в листі від 17 жовтня 2016 року, зареєстровано ПАТ «Київенерго» 20 жовтня 2016 року за № 2ВКЕМ/16869.

Не погодившись із таким рішенням суду, Браницький Д.Ю. в інтересах ПАТ"Київенерго" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що під час розгляду ПАТ "Київенерго" звернення споживача ОСОБА_4 було в повному обсязі дотримано вимоги чинного законодавства, при цьому на його думку, ПАТ "Київенерго" не є тим органом державної влади або місцевого самоврядування, чиї рішення або дії можна оскаржити в судовому порядку в розумінні п. 10 ст. 16 ЦК України, а тому вважає, що способи захисту обрані позивачем та заявлені в позовній заяві, не відповідають способам захисту, встановлених в закону або договорі.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання представник ПАТ"Київенерго" не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення уповноваженій особі, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності особи, що подала апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 травня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 представниками ПАТ "Київенерго" було виявлено порушення ст. ст. 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", п. 10.14, 42 ПКЕЕН, а саме було виявлено відсутність пломби з відбитками тавр. електропередавальної організації на клемній кришці розрахункового приладу обліку, про що було складено акт про порушення №46136.

Відповідно до акту № 802 про проведення експертизи лічильників електроенергії від 25 травня 2016 року про наявність втручання в роботу лічильника візуальних ознак втручання не виявлено. Метрологічні параметри відповідають класу точності (протокол №1041 від 25.05.2016) (а.с.8).

У зв'язку з даними подіями, 17 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Київенерго» із зверненням, в якому просив надати йому відповідь в письмовій формі на поставлені ним питання, яке уповноважена особа відповідача «Журавська» отримала 19 жовтня 2016 року, а зареєстровано дане звернення було 20 жовтня 2016 року за №2ВКЕМ/16869 (а.с.10,11).

Однак відповідач не надав відповіді на звернення позивача, посилаючись на те, що форма звернення не відповідала вимогам ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», а саме: письмове звернення не підписане автором, в ньому не зазначено місця проживання заявника

Як установлено в ході розгляду справи в суді першої інстанції факт отримання відповідачем звернення позивача від 17 жовтня 2016 року визнано представником відповідача.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 посилався на те, що відповідач не надав відповіді на його звернення в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян», а тому просив задовольнити його позовні вимоги.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних, та особистих прав і законних інтересів та каргою про їх порушення.

Положенням ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» ( далі - Закон) передбачено, що письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги доводи відповідача про те, що звернення позивача було не підписано, а через неможливість встановлення авторства, було визнано анонімним, та вважав їх безпідставними, оскільки копія звернення, надана позивачем, та досліджена як судом першої, так і апеляційної інстанції, підпис заявника містить, в той час як оригінал звернення, наявний у відповідача, не зважаючи на неодноразові вимоги суду, для огляду суду наданий не був.

Таким чином, суд правильно вважав встановленою ту обставину, що в оригіналі звернення позивача від 17 жовтня 2016 року міститься підпис ОСОБА_4, а тому таке звернення підлягало розгляду у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга будь-яких доводів на спростування встановлених судом обставин не містить.

За змістом ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати заяви громадян, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв ( клопотань). Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги (ст. 18 ЗУ «Про звернення громадян»).

Відповідно до ч.1 ст. 20 вказаного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення,- невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що обов'язок з розгляду звернення виникає після отримання звернення відповідним суб'єктом, якому таке звернення адресовано, а також у строки, чітко передбачені вимогами вищенаведеного Закону.

Згідно ст. 24 Закону України «Про звернення громадян» особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

Встановивши, що позивач довів бездіяльність ПАТ"Київенерго», суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправною бездіяльність ПАТ «Київенерго» щодо не розгляду та не надання відповіді на звернення ОСОБА_4, яке викладене в листі від 17.10.2016 року, зобов'язавши ПАТ "Київенерго" розглянути звернення останнього, яке викладене в листі від 17.10.2016 року, зареєстрованому ПАТ "Київенерго" 20 жовтня 2016 року за № 2ВКЕМ/16869.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ПАТ "Київенерго" не є тим органом державної влади або місцевого самоврядування чиї рішення або дії можна оскаржити в судовому порядку є безпідставними з огляду на наступне.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України 2004 року, який був чинним на час вирішення справи судом першої інстанції, висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналогічні норми містяться і в новому цивільно-процесуальному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достовірність тверджень щодо фактів дотримання відповідачем вимог ст. 8 Закону під час розгляду звернення споживача ОСОБА_4 мають бути доведені відповідачем. Питання, порушені у зверненні позивача, відносяться до повноважень ПАТ "Київенерго", і відповідно позивач має право одержати письмову відповідь про результати розгляду поданої ним заяви. Беззаперечних доказів щодо розгляду звернення позивача відповідачем суду не надано, протиправна бездіяльність не спростована, а тому доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях відповідача та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Інших доводів про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383,384 ЦПК України , колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Браницького Дмитра Юрійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києвавід 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання касаційної скарги до цього суду, з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2017 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль