Справа № 520/1655/17
Провадження № 2/520/6593/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Луняченка В.О.,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про приведення самочинно реконструйованого житлового будинку у відповідність до темничної документації, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 10.02.2017 року звернулась Одеська міська рада з вимогами про зобовязання ОСОБА_1 власними силами та за свій рахунок привести самочинно реконструйований житловий будинок №1 по провулку 3-й Український в м. Одесі, у відповідність до темничного паспорта, виготовленого КП « ОМБТІ та РОН» станом на 29.03.2007 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, підтримала позовні вимоги та наполягала на тому, що реконструкція відповідачкою належної їй, на праві власності, частини будинку №1 по провулку 3-й Український у м. Одесі, у вигляді реконструкції житлового будинку, визначеному у технічному паспорті літерою «А» з літною кухнею літ. «Д» і гаражем літ. «П» та перебудовою сараю літ. « Б» під житлове приміщення, внаслідок чого була суттєво збільшена загальна площа домоволодіння, є самочинним будівництвом та у відповідності до вимог ч.7 ст. 376 Цивільного кодексу України, суд, за позовом відповідного органу державного самоврядування має зобовязати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Представник третій особи ОСОБА_2, яка є власницею 3/10 частин домоволодіння №1 по провулку 3-й Український в м. Одесі, - ОСОБА_4, підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_5, заперечувала проти задоволення позову, та вважала недоведеним факт здійснення реконструкції саме відповідачкою та відсутність доказів порушення прав та законних інтересів Одеської міської ради.

Як встановлено у судовому засіданні угодою на право добудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 20.04.1953 року, житлове управління виконавчого комітету Одеської міської ради і ОСОБА_6, уклали договір про відведення забудовнику ділянки №102 площею 577 кв.м, під будівництво житлового будинку у районі 12-станції Великого Фонтану на запланованому масиві Кагановичського району ( а/с 55).

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради депутатів працюючих міста Одеси від 17.09.1964 року було затверджено акт приймальної комісії від 12.06.1964 року « Щодо прийняття до експлуатації будинку, збудованого ОСОБА_6, на земельної ділянки площею 577 кв.м. по 3-му Українському провулку, 1» ( а/с 52).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №4-518 від 23.11.2007 року, власником 7/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами під №1, у м. Одесі, 3-й Український провулок, розташованих на земельній ділянці площею 568 кв.м., після померлої 31.01.2007 року ОСОБА_7, якої дана частка належала на підставі договору міни від 31.03.1981 року, стала ОСОБА_1 ( а/с 140).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року, до обєкт, який належав ОСОБА_7 складався з : житлового будинку, під літерою «А», сараю, під літ. «Б», літньої кухні, під літ. «Д», вбиральні, під літ. «И», сараю, під літ. «Л», вбиральні, під літ. «М», навісу, під літ. « О», огорожі та мостіння ( а/с 120).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 року, по справі №815/5721/15 визнано незаконним та скасовано рішення Департаменту ДАБІ в Одеській області ОД №52 про реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації з реконструкцією частини житлового будинку літ. «А» з літньою кухнею літ. « Д» і гаражем літ. «П» та реконструкцією сараю літ « Б» під житлове приміщення, без зміни геометричних розмірів, з виділом в самостійну одиницю за адресою: м. Одеса, пров. 3-й Український, буд.1 ( а/с 9), яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року ( а/с 11).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною сьомою вищенаведеної статті встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Таким чином законодавець, для зобовязання рішенням суду особи, яка здійснила самочинне будівництво, провести відповідну перебудову визначив не лише наявність самочинного будівництва а і встановлені відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам, порушення прав інших осіб, істотне порушення будівельних норм і правил.

В даному випадку з боку позивача не надано жодного доказу наявності суспільного інтересу , порушення прав інших осіб та наявність істотних порушень при будівництві будівельних норм і правил.

Також не доведено і вимоги про приведення обєкту, який належить ОСОБА_1 до стану, визначеного у технічному паспорті від 29.03.2007 року , виданого за замовою власника 3/10 частин цього ж будинку ОСОБА_2 ( а/с 116) , при наявності технічного паспорту від 09.08.2007 року, виданого на замовлення ОСОБА_7, спадкоємцем якої є ОСОБА_1 ( а/с 108).

Посилання на обставини, встановлені постановою від 22.02.2016 року, як докази наявності порушень при будівництві будівельних норм і правил не приймаються суду, як належні докази, тому що при розгляді справи №815/5721/15 предметом розгляду було лише законність рішення Департаменту ДАБІ в Одеській області ОД №52 про реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації з реконструкцією частини житлового будинку, а ні можливість приведення самочинно добудованого обєкту до попереднього стану.

Таким чином, на думку суду, у судовому засіданні не доведені позовні вимоги належними та допустимими доказами, а тому, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Відмова у задоволенні позовних вимог є підставою, відповідно до ст. 88 ЦПК України, у відмови у стягнення понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 110, 169, 208-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про приведення самочинно реконструйованого житлового будинку №1 по провулку 3-й Український в м. Одесі, у відповідність до темничного паспорта, виготовленого КП « ОМБТІ та РОН» станом на 29.03.2007 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Луняченко В. О.