Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 21 листопада 2003 року, проте з 01 липня 2015 року по 30 вересня 2016 року відповідач має заборгованість з виплати позивачу заробітної плати в загальному розмірі 27 031,11 грн. У звязку із зазначеним позивач просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 27 031,11 грн., а також компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 806,89 грн.

Позивач надала суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог, в якій також просив здійснити розгляд даної цивільної справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як встановлено в судовому засіданні, з 24 листопада 2003 року ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з КЗ «Південукргеологія» та наказом № 213-к від 01 червня 2012 року переведена на посаду завідувача канцелярією підприємства, яку обіймає на даний час /а. с. 7-9/.

Згідно з довідкою про заборгованість по заробітній платі за 01.06.15-30.09.16 № 243-10/1 від 07 листопада 2016 року, виданої КЗ «Південукргеологія» за підписом в.о. генерального директора ОСОБА_3, останнє має заборгованість з виплати ОСОБА_2 заробітної плати за період з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2016 року в загальному розмірі 27 031,11 грн. /а. с. 10/.

Відповідно до довідки КЗ «Південукргеологія» №244-10/1 від 07 листопада 2016 року відповідачем нараховано до виплати позивачу компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 806,89 грн. /а. с. 11/.

Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Положеннями ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру…заробітна плата (грошове забезпечення).

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 27 031,11 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсацію за затримку виплати заробітної плати в розмірі 806,89 грн., задовольнивши таким чином позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задовольнити.

Стягнути з казенного підприємства «Південукргеологія» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2016 року в розмірі 27 031 грн. 11 коп., суму індексації заробітної плати в розмірі 806 грн. 89 коп.

Стягнути з казенного підприємства «Південукргеологія» на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили. після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова