Головуючий у 1 інстанції: Погріб на Н.М.
Доповідач: Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Курило В.П., Дундар І.О.,

при секретарі: Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_5 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення авансу, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_1 була усна угода про купівлю у ОСОБА_1 будинку по АДРЕСА_1, за 9000дол.США, тобто 210600грн. , але спочатку гроші відповідачу будуть виплачені в жовтні 2016 року, після чого договір купівлі-продажу буде оформлений нотаріально.

07.10.2015 року останній отримав від нього аванс в рахунок покупки будинку по АДРЕСА_1, в розмірі 1000дол.США, тобто 23400грн. ОСОБА_1 передав ключі і він разом з родиною заселився в будинок. Через складні сімейні обставини він не зміг виплатити всю суму повністю, тому звільнив будинок. Відповідач відмовився повернути отриманий аванс по неукладеній угоді. В зв'язку з цим на підставі ст.ст. 570, 657 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_4 23400 грн. авансу та судові витрати.

28.10.2016 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про забезпечення позову та накладення арешту на будинок по АДРЕСА_1 у зв'язку із тим, що йому стало відомо про намір ОСОБА_1 продати спірний будинок третім особам. Чим буде утруднено виконання судового рішення за його позовом, так як у відповідача доходів і іншого цінного майна не має.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду від 24.11.2016 року в забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1, який зареєстрований за ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду. Зазначила, що в порушення ст.ст. 151,152 ЦПК України заявник ОСОБА_3 не зазначив свого обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову судом може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Окрім цього, станом на день винесення ухвали про забезпечення позову судом був прийнятий зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми збитків в 21240 грн..

Вартість арештованого житлового будинку згідно заяви від 07.10.2015 року складає 9000дол.США, тобто майже 225000 грн. Тому судом порушений принцип співмірності.

Крім того, ОСОБА_1 працює на станції технічного обслуговування транспортних засобів, отримує дохід, тому немає реальних підстав настання негативних наслідків для ОСОБА_3 в подальшому виконанні рішення суду.

В судове засідання з'явилися представник ОСОБА_1 за дорученням-ОСОБА_5. та представник ОСОБА_3- ОСОБА_6.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Разом з тим, такий висновок зроблено передчасно в порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи щодо забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 цієї ж статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми авансу в розмірі 23400грн. в зв'язку з не укладенням договору купівлі- продажу житлового будинку.

ОСОБА_1 в свою чергу звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків ,спричинених при проживанні в спірному будинку, в сумі 21240 грн..

З доданих до позовної заяви відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на праві власності за договором купівлі -продажу ОСОБА_1 належить вищевказаний житловий будинок.

Відповідно до нотаріально засвідченої заяви, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 23400грн., що є еквівалентом 1000дол.США, в якості авансу в рахунок майбутнього продажу йому жилого будинку АДРЕСА_1

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В п.9 цієї ж постанови зазначено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Накладаючи в забезпечення позову арешт на будинок, суддя в ухвалі послався на норми процесуального права,які передбачають забезпечення позову. Однак в мотивувальній частині рішення суд взагалі не навів ніяких мотивів того, чому невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім того, накладаючи арешт на житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 суддя першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд не перевірив та не навів в ухвалі мотивів щодо співмірності із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

З огляду на викладене, ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування та передачі питання про забезпечення позову до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.312 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2016 року скасувати та передати питання про забезпечення позову до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді: