Провадження № 2/641/42/2017 Справа № 641/8146/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

представника позивача: ОСОБА_1

Відповідача: ОСОБА_2

Представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 треті особи - ТДВ СК "Альфа-Гарант", ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 138 867, 48 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний номер НОМЕР_1. 14 лютого 2014 року по пр-ту Московському в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Mitsubishi Pajero", державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля "Chevrolet Lacetti", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Mitsubishi Pajero", державний номер НОМЕР_1, був пошкоджений, а позивачу як власнику автомобіля завдано матеріальну шкоду, яка згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13895 від 24 лютого 2015 року, проведеного НДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_6, складає 169 431, 25 грн. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов'язкового страхування, ТДВ СК «Альфа-Гарант», було відшкодовано позивачу матеріальну шкоду в частині 30 563, 77 грн. Таким чином, вартість невідшкодованої матеріальної шкоди становить 138 767, 48 грн.

Крім того, діями відповідача позивачеві заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, втраті душевного спокою, перенесених внаслідок ДТП, а також у незручностях, повязаних з відсутністю автомобіля протягом тривалого часу. З огляду на викладене, позивачем також предявлено до стягнення моральну шкоду, яку ним оцінено у 10000грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 проти позову заперечують, просять в задоволенні позову відмовити.

Третьою особою ТДВ СК "Альфа-Гарант" надано письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що ТДВ СК "Альфа-Гарант" в повному обсязі та належним чином виконало свої обовязки щодо виплати страхового відшкодування, керуючись вимогами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема третя особа зазначає, що 27.05.2015 року позивачеві було виплачено страхове відшкодування у розмірі 30563,77грн., жодних вимог ОСОБА_4 щодо недостатності страхового відшкодування до страхової компанії не надходило.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

ОСОБА_2 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із зустрічним позовом до ОСОБА_5, в якому просить: визнати ступінь вини в дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_5 95%, ОСОБА_2 - 5%; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 22 756, 03 грн., 5 110, 05 грн., 760, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування вимог зустрічного позову посилається на те, що йому на праві приватної власності належить автомобіль "Chevrolet Lacetti", державний номерний знак НОМЕР_2. 14 лютого 2014 року по пр-ту Московському в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Mitsubishi Pajero", державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля "Chevrolet Lacetti", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Постановою Апеляційного суду Харківської області від 09.12.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Висновком автотехнічної експертизи № 427/1507, проведеної ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_6, встановлено, що дії водія автомобіля "Mitsubishi Pajero", державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5 не відповідають вимогам ПДР і знаходяться з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Chevrolet Lacetti", державний номерний знак НОМЕР_2, отримав пошкодження, а ОСОБА_2 як власнику автомобіля завдано матеріальну шкоду, яка згідно звіту спецаліста-автотоварознавця ФОП ОСОБА_7 № 28/2014 складає 23 954, 03 грн. Крім того, ОСОБА_2 було понесено додаткові витрати на проведення огляду транспортного засобу для визначення вартості матеріального збитку у розмірі 800, 00 грн. та проведення автотехнічної експертизи у розмірі 5 379, 00 грн. Оскільки ступінь вини ОСОБА_2 в скоєнні ДТП складає 5%, то ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь матеріальні збитки у розмірі 22 756, 03 грн., вартість експертизи у розмірі 5 110, 05 грн., вартість витрат на проведення огляду автомобіля у розмірі 760, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн та судові витрати.

У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник ОСОБА_3 вимоги зустрічного позову підтримали, просять його задовольнити.

Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного та зустрічного позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2014 року на перехресті пр-ту Московського та Харківської набережної в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Mitsubishi Pajero", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля "Chevrolet Lacetti", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 09.12.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. (а.с. 8)

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю "Mitsubishi Pajero", державний номер НОМЕР_1, який належить позивачеві, завдані механічні пошкодження.

При цьому суд зауважує, що матеріали справи містять наступні висновки про визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля "Mitsubishi Pajero", державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП:

-висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 13895 від 24.02.2015 року, складений за замовлення позивача ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_6. Згідно дослідження розмір матеріальної шкоди складає 169431,25грн.;

-звіт № 7087 від 31.03.2014 року, складений ТОВ «Експертум АВЕ» за замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно якого розмір матеріального збитку визначено у сумі 39087,55грн.;

-звіт № 5/17 спеціаліста-автотоварознавця, складений ЧП «Харківський центр післяаварійного захисту «Експерт-сервіс» 13.03.2017 року, згідно якого матеріальний збиток складає 71587,96грн.

Враховуючи, що на підставі ухвали суду при розгляді справи проведено судову автотоварознавчу експертизу № 5/17 від 13.03.2017 року, згідно якої матеріальний збиток складає 71587,96грн. ( Т2 а.с. 132-141), суд вважає за доцільне для визначення розміру шкоди прийняти до уваги висновок вказаної судової експертизи, а не письмові докази, якими є висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 13895 від 24.02.2015 року та звіт № 7087 від 31.03.2014 року, складений ТОВ «Експертум АВЕ».

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу АС/0408268. Ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну майну, 50000грн., франшиза 1000грн. (а.с. 44)

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплачено позивачеві страхове відшкодування у розмірі 30563,77грн. (а.с. 105)

У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між матеріальною шкодою та страховим відшкодуванням у розмірі 41024,19грн. (71587,96грн. 30563,77 грн. виплачено страховою компанією).

Щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10000грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Таким чином, первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання розподілу судових витрат за первісним позовом (витрати зі сплати судового збору у розмірі 1488,68грн.) суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму (640,00 грн), що відповідає положенням ЗУ «Про судовий збір»

Відносно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до роз'яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. При наявності вини обох володільців розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальній справі або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.

Проте вказана процесуальна норма не дає підстав за будь-яких обставин вважати не винною у ДТП особу, відносно якої не порушувалось кримінальної справи і не складався протокол про адміністративне правопорушення.

У цьому випадку вину такої особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ЦПК України (ст. 57), зокрема висновком судової автотехнічної експертизи, письмовими доказами тощо.

Також не є перешкодою для покладення цивільно-правової відповідальності на особу у справах, де внаслідок винних дій обох водіїв завдано шкоди їх транспортним засобам, те, що лише один із водіїв притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Таким чином, у випадку встановлення вини особи у ДТП постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ця особа не позбавлена права доводити протиправність дій інших учасників ДТП і причинний зв'язок цієї протиправності із завданою шкодою.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 року по справі призначено комплексну судову експертизу, на вирішення якої, серед іншого, поставлено питання щодо відповідності вимогам ПДР дій водіїв транспортних засобів та визначення ступеня вини кожного з водіїв.

Згідно висновків комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 427/1507 від 29.08.2016 року, виходячи із наданого на дослідження відеозапису встановлено, що автомобіль Chevrolet Lacetti починав рух на зелений сигнал світлофора. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, визначити за наданого на дослідження відеозапису, на який сигнал світлофора рухався автомобіль Mitsubishi Pajero, не представляється можливим. Враховуючи наданий на дослідження відеозапис та схему організації дорожнього руху, та циклограму роботи світлофорів, автомобіль Mitsubishi Pajero перед дорожньо-транспортною пригодою рухався на червоний сигнал світлофора. Із наданого на дослідження відеозапису було встановлено, що автомобіль Chevrolet Lacetti починав рух на зелений сигнал світлофора, а автомобіль Mitsubishi Pajero, виходячи із відеозапису та схеми організації руху та циклограми роботи світлофорів - рухався на червоний сигнал світлофора. Тобто в даному випадку переважне право в русі мав водій автомобіля Chevrolet Lacetti ОСОБА_2, який починав рух на зелений сигнал світлофора. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mitsubishi Pajero ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля Mitsubishi Pajero ОСОБА_5 визначалася виконанням вимог п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія автомобіля Mitsubishi Pajero ОСОБА_5 не відповідають вимогам п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Chevrolet Lacetti ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Виходячи із пояснень водія автомобіля Chevrolet Lacetti ОСОБА_2, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Chevrolet Lacetti ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Mitsubishi Pajero шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та в його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. ( Т.2 а.с 28-41).

Крім того, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.11.2016 року по справі призначено судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої постановлено питання щодо визначення ступеня вини водіїв у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно звіту №5/17 від 13.03.2017 року, за результатами проведеного дослідження, вказано, що водій ОСОБА_5 винен на сто відсотків (100%), а водій ОСОБА_2 на нуль відсотків (0%) у виникненні дорожньо-транспортної пригоди. (Т2 а.с. 132-141)

З урахуванням вказаних висновків судових експертиз, суд дійшов висновку про наявність вини в діях водія ОСОБА_5 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 14 лютого 2014 року на перехресті пр-ту Московського та Харківської набережної в м. Харкові.

Однак, з урахуванням наявності постанови Апеляційного суду Харківської області від 09.12.2014 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд вважає доцільним ступінь вини водіїв розподілити наступним чином: водій ОСОБА_5 95%, а водій ОСОБА_25%.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Chevrolet Lacetti ОСОБА_2 завдані механічні пошкодження.

Згідно звіту № 28/2014 від 13.11.2016 року матеріальний збиток, завданий власникові Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_3, складає 23954,03грн.(Т.2 а.с.91-102)

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи викладене, стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 підлягає 22756,03грн., що складає 95% від визначеної у звіті № 28/2014 від 13.11.2016 року матеріальної шкоди.

Крім того, в звязку з заподіянням ОСОБА_5 шкоди позивачем за зустрічним позовом понесено додаткові витрати у сумі 800 грн., повязані з оглядом його транспортного засобу та визначенням вартості матеріального збитку.

Враховуючи доведеність вини ОСОБА_5, вказані витрати у розмірі 760грн. (95% від 800грн.) підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом.

При цьому, заявлені позивачем за зустрічним позовом до стягнення матеріальні збитки у сумі 5110,05грн. згідно пояснень представника позивача за зустрічним позовом є витратами на проведення судової експертизи, а тому їх розподіл здійснюється в порядку ст.. 88 ЦПК України.

Заперечення представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 щодо визнання судом висновків експертизи №5/17 від 13.03.2017 року, належним та допустимим доказом, з тих обставин, що експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність, суд не приймає оскільки відповідна експертиза була призначена ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.11.2016 р. в якій експерта, що безпосередньо буде проводити дослідження, було попереджено про кримінальну відповідальність відповідно до ст.. ст.. 384,385 КК України.

Щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 5000грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання розподілу судових витрат за зустрічним позовом (витрати зі сплати судового збору у розмірі 640грн., витрати на проведення експертизи у сумі 5376грн.) суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (м. Харків, пр.. ОСОБА_8 АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2, ПН НОМЕР_4) матеріальну шкоду у розмірі 41024,19грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн., а всього 41664 (сорок одну тисячу шістсот шістдесят чотири) грн. ,19 коп.

В решті первісного позову відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_2 (м. Харків, пр.. ОСОБА_8 АДРЕСА_1) матеріальну шкоду у розмірі 22756,03грн., витрати з огляду транспортного засобу у розмірі 760грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн., витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3759,44грн., а всього 27915 ( двадцять сім тисяч девятсот пятнадцять) грн. ,47 коп.

В решті зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9