13 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого теплопостачання та підігрів води, -
Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого теплопостачання та підігрів води, посилаючись на наступне.
В судове засідання представник позивача не зявився, проте надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та підтримав позовні вимоги.
В судове засідання відповідач не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причин неявки не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
Відповідно до п. 5 та п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.
Згідно із пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем.
Відповідно до підпункту 1 пунтку 30 Правил, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
З матеріалів справи вбачається, що постачання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з квітня 2012 року по липень 2016 року до квартири відповідача, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується Актами про включення теплоустановок у даному житловому будинку від 01.11.2012 року № 000000893, від 18.10.2013 року № 000001765, від 29.10.2014 року № 0720, 23.10.2015 року № 0720 (подано теплоносій на систему опалення), від 23.10.2015 року № 0720 (подано теплоносій на систему гарячого водопостачання).
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 603387316 від 01.06.2016 року вбачається, що право власності на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_1.
Отже, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобовязання.
Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13.
Суд зауважує, що оскільки відповідачем не виконані зобовязання з оплати комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, позивач має право в судовому порядку вимагати стягнення нарахованої заборгованості, зокрема, за відсутності укладеного письмового договору.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого теплопостачання та підігрів води підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 1850 від 31.08.2016 року про сплату судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого теплопостачання та підігрів води задовольнити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д. Б. Баронін