Справа №612/853/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2017 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Мороза О.І., за участю секретаря Коняєвої Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користуванням жилим приміщенням, -
Представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду в позовом до ОСОБА_5 про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, посилаючись, після його уточнення, на наступне.
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3.), є власниками житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1.
За вищевказаною адресою зареєстровано 4 особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_7
З березня 2016 року і до часу звернення до суду, ОСОБА_5 за цією адресою не проживає, особисті речі відсутні, за комунальні та інші послуги вона не сплачує, в утриманні житлового будинку ніякої участі не приймає(а.с.29,30).
Сторони належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи але у судове засідання не з'явилися.
Представником позивачів ОСОБА_4 подане письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів та його як їх представника.. Просить у разі неявки відповідача винести заочне рішення. З наслідками ознайомлений.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Від відповідача до суду письмових заперечень проти позову, клопотань, заяв тощо не надійшло.
Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причину неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст.74, ст.77 ЦПК України, суд вважає судові повістки врученими своєчасно та належним чином, а неявку в судове засідання відповідача такою що не має поважних причин.
Суд, з урахуванням відповідної письмової заяви позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України та на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, виходячи із наступного.
Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є громадянами України, про що свідчать фотокопії їх паспортів(а.с.4-9).
ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_8, про що свідчить фотокопія свідоцтва про укладення шлюбу(а.с.10).
Із фотокопії свідоцтва про право власності на житло, фотокопії технічного паспорту вбачається, що позивачам в с. Радгоспне (Вишневе) Близнюкіського району Харківської області на праві власності належить житловий будинок, площею 60,2 кв.м .(а.с.11).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ЇЇ донька ОСОБА_3, після смерті матері отримала спадщину, яка складається із ? частки вищезазначеного будинку, що підтверджується фотокопією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.14).
Із фотокопії інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1(а.с.15).
Відповідно до фотокопії облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, головою домогосподарства за вищевказаною адресою є ОСОБА_1. Крім нього там зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7.(а.с.17). Ці факти також мають підтвердження в фотокопіях списку членів домогосподарства та облікової картки об'єкта погосподарського обліку(а.с.18-19).
Як вбачається, із фотокопії довідки №02-30/242 від 16.11. 2016, виданої Радгоспівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, відповідач ОСОБА_5 - невістка позивача ОСОБА_1, зареєстрована за вищевказаною адресою але з березня 2016 року за цією адресою не проживає. Там же зареєстрований син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та онука - ОСОБА_7.(а.с.20).
Крім того, із фотокопії акту обстеження домоволодіння, складеного Радгоспівським сільським головою ОСОБА_9, депутатом сільської ради ОСОБА_10, та сусідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_5 не проживає з березня 2016 року, її особисті речі в домоволодіння відсутні, за комунальні та інші послуги по утриманню житлового будинку вона не сплачує(а.с.16).
Договір про користування електричною енергією укладено із ОСОБА_1, про що свідчить відповідна копія (а.с.21-22).
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_5 за вищевказаною адресою, крім вищевказаного, підтверджує інформація органу ДМС (а.с.25)
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками зазначеного вище майна, вони мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном в тому числі і у спосіб ними обраний.
Відповідно до 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть.
Тобто на підставі вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:
1) позбавлення права власності на житлове приміщення;
2) позбавлення права користування житловим приміщенням;
3) визнання особи безвісно відсутньою;
4) оголошення фізичної особи померлою.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із вимог які зазначені вище.
Позивачами як раз і пред'явлена вимога про позбавлення відповідача права користування належним їм на праві власності житловим приміщенням.
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
За правилами ч.ч.1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Отже належними та допустимими доказами позивачами вимоги позову доведені, а тому позов і підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 319,321,391,405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 10, 11, 4/74, 77, ч.2 ст. 197, ст..ст. 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користуванням жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення і залишення її без задоволення, рішення може бути оскаржене ним в вищезазначеному порядку при цьому строк на апеляційне скарження рішення починається з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.І. Мороз