АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Пікуль А.А.

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року по справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити сторону стягувача по справі, а саме АКБ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». На обґрунтування заяви зазначив, що внаслідок укладення 08 грудня 2011 року між АКБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги, останній набув право вимоги по кредитному договору №0 від 16 липня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (т.1 а.с.76-78)

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Замінено стягувача АКІБ «Укрсиббанк» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2009 року по справі № 2-9670/2008 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, його правонаступником - ПАТ «Дельта Банк». (т.1 а.с.196-198)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити ПАТ «Дельта Банк» в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому проваджені. (т.1 а.с.207-208)

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_2 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. (т.1 а.с. 240-247)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2008 року позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 13127,88 доларів США, що за курсом НБ України станом на 30 липня 2008 року становить 63584,91 грн., судовий збір в сумі 639,05 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., а всього 64253,96 грн. (т.1 а.с.37-39)

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2949 2950, відповідно до умов якого, право вимоги по кредитному договору №0 від 16 липня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями до нього укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, перейшло до ПАТ «Дельта Банк». (т.1 а.с.43-48, 91-92)

У червні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити сторону стягувача по справі, а саме АКБ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». (т.1 а.с.76-78)

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК Україникредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги, й до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача поза межами виконавчого провадження.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа N 6-122цс13), яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

За таких обставин та з огляду на положення ст. 378 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

А.А.Пікуль

Справа № 22-ц/796/1045/2017

Унікальний номер 761/26424/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Волошин В.О.

Доповідач Левенець Б.Б.