Справа № 459/435/14 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1687/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, КП «Червонограджитлокомунсервіс», треті особи: Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області, Орган опіки та піклування Червоноградської міської ради про визнання незаконною приватизацію квартири та втрату права користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому просила визнати незаконною приватизацію квартири АДРЕСА_1 та втрату права користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову покликалася на те, що 28 жовтня 1997 року на сім'ю в складі: вона - ОСОБА_3, ОСОБА_4 (син) та ОСОБА_7 (батько) було видано ордер на вселення в квартиру АДРЕСА_1, куди вони в наступному році вселилися та зареєстрували там своє місце проживання.

З жовтня 1997 року по листопад 2005 року вона перебувала за кордоном, однак повернувшись додому їй стало відомо, що за час її відсутності у спірній квартирі без її згоди зареєструвалися ОСОБА_5 (невістка) та ОСОБА_6 (внук).

19 травня 2004 року бюром приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» було прийнято рішення про приватизацію квартири ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Позивач зазначала, що згоди на вселення у квартиру та прописку в ній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вона не давала, заяву про приватизацію житла в приватизаційний орган не писала, тому просила:

визнати незаконною приватизацію квартири АДРЕСА_1;

визнати незаконним та скасувати рішення органу приватизації Червоноградської міської ради від 09 квітня 2013року № 22 та свідоцтво про право власності на житло, видане на підставі рішення органу приватизації Червоноградської міської ради № 22 від 09 квітня 2013 року;

визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив третя особа - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд при вирішенні справи порушив норми процесуального права. Вказує, що він зареєстрований на спірній житловій площі і користується рівними правами з іншими членами сім»ї. Тому суд зобов'язаний був повідомити його про день та час слухання справи, а також залучити його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, що передбачено в ст. 34, 35 ЦПК України. В матеріалах справи є довідка про склад сім'ї та осіб, які зареєстровані на спірній житловій площі, так як він є рідним братом позивачки у справі.

Позивач ОСОБА_5 підробила заяву і незаконно прописалась на спірну житлову площу.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

За таких обставин, розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 ЖК України наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року передача квартир (будинків) в спільну сумісну або часткову власність здійснюється за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно проживають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Як вірно установлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 (син позивачки) та ОСОБА_5 (невістка) перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 1997 року.

Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_5, за згоди ОСОБА_3, перейшла проживати у квартиру свого чоловіка ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, де у подружжя, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився син ОСОБА_8, який також був зареєстрованим за вказаною адресою.

ОСОБА_3, перебуваючи в Ізраїлі, 23 лютого 2004 року, видала нотаріальну довіреність на свого сина ОСОБА_6, якою уповноважила останнього приватизувати зазначену квартиру.

Відтак, згідно рішення бюро приватизації КП «Червоноградсжитлокомунсервіс» №30 від 19 травня 2004 року, у приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1, були включені: ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру серія НОМЕР_1, виданого 19 травня 2004 року бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс», квартира АДРЕСА_1 приватизована та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та членам її сім»ї: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частинах кожному.

Судами встановлено, що для приватизації квартири АДРЕСА_1 було подано всі необхідні документи, в т.ч. довідка про склад сім»ї та прописку, згода зареєстрованих у ній повнолітніх осіб на приватизацію квартири.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16 грудня 2003 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано.

27 січня 2004 року проведено реєстрацію розірвання шлюбу у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Червонограда Львівської області, актовий запис № 23 від 27 січня 2004 року, свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 27.01.2004 року (а.с.189).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області по справі № 2-210/11 від 23 травня 2012 року визнано незаконною реєстрацію ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1, скасовано її реєстрацію за вказаною адресою та визнано незаконним рішення бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 19 травня 2004 року про приватизацію ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 вищезазначеної квартири.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області по справі №1327/2-210/11 (провадження 22-ц/783/1633/13) від 14 лютого 2013 року залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2013 року рішення Червоноградського міського суду від 23 травня 2012 року по справі № 2-210/11 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 (т.3 а.с.80-84; 85-86; 69-70).

На виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2013 року рішенням бюро приватизації КП «ЧЖКС» від 29 березня 2013 року №19 поновлено приватизацію квартири АДРЕСА_1 відповідно п.8 рішення бюро приватизації КП «ЧЖКС» від 19 травня 2004 року № 30.

На підставі рішення органу приватизації Червоноградської міської ради від 09 квітня 2013 року № 22 «Про виготовлення дубліката свідоцтва на право власності на квартиру/будинок» видано дублікат свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 серія НОМЕР_1, виданого 19 травня 2004 року, виданого бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанції (згідно ухвал від 17 березня 2016 року та від 27 липня 2016 року за апеляційною та касаційною скаргою ОСОБА_3.) дійшов обґрунтованого висновку про те, що передача у власність спірної квартири 19 травня 2004 року була проведена за згодою всіх повнолітніх членів що проживали у ній, у тому числі тимчасово відсутніх (ОСОБА_3.), за яким зберігалося право на житло тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача (т.3 а.с.10; 12-15;57).

Після набрання законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2015 року (та підтвердження його законності судами апеляційної та касаційної інстанції), дане рішення оскаржив брат позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2, з тих підстав, що він зареєстрований у спірній квартирі тому порушується його права.

Згідно довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради №13709 від 20 грудня 2016 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_6 та в якості піднаймача ОСОБА_2 (т.3 а.с.66).

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Апелянтом не подано доказів того, що його право було порушено внаслідок приватизації ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1. На той час (станом на 19 травня 2004 року) він не проживав та не був зареєстрованим за даною адресою.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, зокрема щодо про порушення порядку вселення відповідачів у спірну квартиру та незаконність приватизації (додержання встановленого порядку при вселенні, наявність письмової згоди, ведення спільного господарства і.т.і.) висновків суду не спростовують. Дані питання досліджувались судами апеляційної та касаційної інстанції за апеляційними та касаційними скаргами ОСОБА_3 і додаткового обґрунтування не потребують.

У п.40 рішення Європейського суду з прав людини у справі Пономарьов проти України від 03 квітня 2008 року Суд нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції (995_004), має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Рябих проти Росії" (980_172) (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, по суті, зводяться до перевірити тих питань які були предметом перегляду судом апеляційної та касаційної інстанції за апеляційними та касаційними скаргами ОСОБА_3 у справі за позовом за її позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, КП «Червонограджитлокомунсервіс», треті особи: Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області, Орган опіки та піклування Червоноградської міської ради про визнання незаконною приватизацію квартири та втрату права користування жилим приміщенням рішення по якій набуло статусу остаточного та обов»язкового.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.