АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/741/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Кухаренко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Пономаренка В. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на додаткове рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 27 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа Єрківська селищна рада про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17лютого 2016 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2016 року зазначене рішення суду було залишено без змін та набрало законної сили.

ОСОБА_6 звернулася з заявою до Катеринопільського районного суду Черкаської області про ухвалення додаткового рішення, в зв'язку з не вирішенням судом першої інстанції питання про повернення судових витрат.

Додатковим рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 27 січня 2017 року відмовлено у стягненні судових витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з додатковим рішенням та вважаючи, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального права ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 2 204,80 грн.

ОСОБА_6 належним чином повідомлена в судове засідання не з'явилась. ОСОБА_7 в суді першої інстанції подав заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі, від отримання апеляційної скарги та повістки в суд апеляційної інстанції відмовився, тому колегія суддів вважає причину його неявки до суду без поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

На додаткове рішення може бути подано скаргу. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Докази стосовно оплати та підтвердження судових витрат на правову допомогу понесені ОСОБА_6 містяться в матеріалах справи (а.с. 43).

Згідно роз'яснень ч. ч. 1 та 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Ст. 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз.

У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2015 року ОСОБА_6 уклала договір/угоду про надання правової допомоги з ОСОБА_8 (а.с.26). Відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 502 ОСОБА_8 має право займатися адвокатською діяльністю (а.с.27).

З квитанції до прибуткового касового ордеру № 411 від 28.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 заплатила адвокату ОСОБА_8 2 600 грн. за надання правової допомоги.

В матеріалах справи наявний розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 28.12.2015 року, з якими не погодився суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_6 зменшила суму стягнення з ОСОБА_7 на її користь понесених судових витрат на правову допомогу до 2 204, 80 грн. лише за участь адвоката в судових засіданнях, надаючи новий розрахунок.

Проте з даним розрахунком колегія суддів погодитися не може. Апелянт зазначає, що було 6 судових засідань на яких був присутній її представник адвокат ОСОБА_8 загальною тривалістю 4 години.

З журналів судових засідань вбачається, що адвокат ОСОБА_8 був присутній в судових засіданнях 2 год. 23 хв.: 9.12.2015 року -6 хв. (а.с. 29-33), 21.12.2015 року - 65 хв. (а.с. 44-49), 28.12.2015 року - 26 хв., 17.02.2016 року - 46 хв. (а.с. 54-57).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно правильний розрахунок є наступним:

1218 грн. х 40% = 487,20 грн. (за 1 годину участі в судовому засіданні у 2015 році)

487,20 грн. / 60 хв. х 97 хв. = 787,64 грн. (за участь представника в судових засіданнях у 2015 році).

1378 грн. х 40% = 551,20 грн. (за 1 годину участі в судовому засіданні у 2016 році)

551,20 грн. / 60 хв. х 46 хв. = 422,59 грн. (за участь представника в судових засіданнях у 2016 році).

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення, оскільки всього за участь адвокат ОСОБА_8 в судових засіданнях в суді першої інстанції у даній справі підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 кошти у розмірі 1 210,23 грн. (787,64 грн. + 422,59 грн.).

Судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення було порушено норми процесуального права, а тому додаткове рішення підлягає до скасування та ухвалення нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 1 210,23 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на додаткове рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 27 січня 2017 року - задовольнити частково, а додаткове рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 27 січня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати понесені ОСОБА_6 на правову допомогу у розмірі 1 210,23 гривень (тисяча двісті десять гривень двадцять три копійки).

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу його проголошення.

Головуючий :

Судді :