АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №654/2424/17 Головуючий в І інстанції Охтень А.А.
Провадження №22-ц/791/1973/17 Доповідач - Радченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючий Радченка С.В.

судді: Вейтас І.В., Колісниченка А.Г.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом зазначаючи, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2004 року. На теперішній час сімейні відносини між сторонами зазнали стійкого розладу, що обумовлено різним баченням сімейних стосунків в цілому і протилежністю соціально-побутових підходів зокрема. Зважаючи на те, що сімейний союз набув формально-юридичного характеру, подальше існування якого суперечить особистим інтересам позивача, просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2017 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 12.06.2004 року - розірвано. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, висновки суду не відповідають обставинам справи, реальній сімейній ситуації, що склалася, інтересам сім'ї, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2004 року (а.с.2). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 2004 р.н. та доньку ОСОБА_5 2010 р.н. (а.с.6,7).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, та суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Право на подачу позову одним із подружжя передбачено ст. 110 СК України, ст. 111 цього ж Кодексу на суд покладено обов'язок вживання заходів щодо примирення подружжя, що може бути можливим у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, за ст. 112 Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції було надано сторонам строк на примирення за який сторони не примирилися та позивач вважала, що шлюб зберегти неможливо.

Враховуючи, що сторони сумісно не проживають, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього категорично заперечує, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції першої інстанції формально підійшов до розглянув справу, не врахував інтереси малолітніх дітей, та не взяв до уваги той факт, що шлюбні відносини між подружжям можливо зберегти, є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_2 категорично заперечувала проти цього та наполягала на тому, що шлюбні відносини між сторонами зберегти не можливо.

Доводи апеляційної скарги, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав належну правову оцінку, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374,375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

А.Г. Колісниченко