Провадження № 4-с/201/92/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Трещова В.В., при секретарі Ткаченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 (заінтересована особа Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2017р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_2) звернулась зі скаргою (заінтересована особа Соборний ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області), в якій просить суд визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо не зняття арешту, накладеного на майно боржника ОСОБА_2 після закінчення виконавчого провадження ВП №36604469 по примусовому виконанню виконавчого листа №2/802/1251/12, виданого 10.12.2012р. Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми в розмірі 69299,71 грн.; зобов'язати Соборний ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, всього нерухомого майна за № 704479 (спеціальний розділ), індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 1753699 від 18.04.2013р., накладеного постановою Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ в Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню ВП № 36604469 відносно ОСОБА_2 (а.с. 3 5).

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_3 посилався на те, що на виконанні у Соборному ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (попередня назва - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області) знаходилося виконавче провадження ВП № 36604469 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/802/1251/12, виданого 10.12.2012р. Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми в розмірі 69299,71 грн.

04.03.2013р. Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області відносно скаржниці було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 36604469.

Зазначене виконавче провадження було закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення), а саме повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що майно боржника, на яке згідно Закону можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом, не виявлено. Матеріали виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт, знищено у звязку з закінченням терміну зберігання.

ОСОБА_3 повністю погасила заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується відповідною довідкою банку, після чого зверталась до Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області с приводу зняття арешту з майна, однак позитивного вирішення даного питання не відбулося, у звязку з чим остання була змушена звернутися до суду з даною скаргою.

ОСОБА_1 в судове засідання надала заяву, в якій вимоги по скарзі підтримала та просила суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності.

Представник Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звернувся.

В попереднє судове засідання державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 було подано до суду клопотання, в якому остання просила відкласти розгляд справи на іншу дату, а також повідомила про те, що Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з підставами, зазначеними в скарзі не згодний, готуються письмові заперечення, які будуть подані до суду в наступне судове засідання.

Однак, державний виконавець у судове засідання 05.12.2017р. не зявився, письмових заперечень та доказів на їх обґрунтування до суду не надав.

Зважаючи на належне повідомлення представника виконавчої служби про судовий розгляд справи та відсутності клопотань з боку останнього про відкладення слухання справи, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (попередня назва - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області) знаходилося виконавче провадження ВП № 36604469 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/802/1251/12, виданого 10.12.2012р. Василівськцм районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми в розмірі 69299,71 грн.

04.03.2013р. Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області () відносно скаржника було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (серія та номер: 36604469).

У звязку з чим, 18.04.2013р. до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором ДМУЮ ОСОБА_5 було внесено запис про обтяження: № 704479 (спеціальний розділ), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 1753699 від 18.04.2013р., вид обтяження: арешт нерухомого майна, все нерухоме майно. Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (а.с. 6 7).

Виконавче провадження ВП № 36604469 було закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення), а саме повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що майно боржника, на яке згідно Закону можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом, не виявлено.

Крім того судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт, знищено у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 8).

Відповідно до довідки від 03.11.2017р., виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2) не має заборгованості перед банком (а.с. 13 - 15).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на вересень 2017 року, арешт нерухомого майна, накладений в рамках виконавчого провадження ВП № 36604469, виконавчою службою не знято (а.с. 6 7).

При вирішенні вимог скарги по суті, суд дійшов висновку, що Закон України «Про виконавче провадження», чинний на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачає зняття арешту з майна боржника при незавершеному виконавчому провадженні.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті. При цьому у ній не зазначено такий випадок - якщо виконавчий лист повернуто у звязку з відсутністю майна у боржника.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, враховуючи викладене, у звязку з відсутністю майна у боржника державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але законодавством не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав, який має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано і боржником за яким є саме заявник у цій справі.

Ніщо не перешкоджає боржнику добровільно виконати рішення суду, що є його обовязком згідно з вимогами ст. 129 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, після чого арешт з майна може бути знято відповідно до закону.

Такого висновку дійшла колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України під час розгляду справи № 6-6568св17.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Отже, з урахуванням того, що в судовому засіданні не встановлено вчинення державним виконавцем порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог скаржника про визнання неправомірною бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби щодо не зняття арешту, накладеного на майно боржника після закінчення виконавчого провадження ВП №36604469.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Враховуючи той факт, що скаржник добровільно виконала рішення суду та станом на момент розгляду справи судом не має заборгованості перед стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк», а виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на все нерухоме майно боржника закінчено та знищено, а також те, що ОСОБА_1 не має іншої можливості, з урахуванням того, що державний виконавець не визнає вимог скаржника, відновити свої права щодо вільного володіння, користування та розпорядження власністю, суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог скарги в частині зобовязання виконавчої служби зняти арешт з нерухомого майна боржника.

Приймаючи таке рішення по справі, судом також враховано, що державним виконавцем не було надано суду жодних заперечень на скаргу та доказів на обґрунтування своєї правової позиції.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог по скарзі ОСОБА_1 (заінтересована особа Соборний ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) на бездіяльність державного виконавця.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, повязаних з розглядом справи, враховуючи, що сторонами не надано доказів їх понесення, витрати відповідно до вимог ст. 388 ЦПК України розподілу не підлягають. З огляду на те, що за подачу скарги на дії державного виконавця не передбачена сплата судового збору, то підстав для розподілу цих витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України немає.

На підставі викладеного, ст.ст. 88, 197, 210, 293, 383, 385, 387, 388 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 (заінтересована особа Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Зобов'язати Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, всього нерухомого майна за № 704479 (спеціальний розділ), індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 1753699 від 18.04.2013р., накладеного постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області (код СДРПОУ 34984523) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню ВП № 36604469 відносно ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1).

В задоволенні решти вимог скарги, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Трещов