ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-713/12
Провадження № 2/362/9/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого -судді Орди О.О.,

при секретарях - Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Київській області до ОСОБА_1, третя особа: Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» про визнання недійсним державних актів про право власності на земельні ділянки і скасування їх державної реєстрації, визнання права власності на земельні ділянки за державою в особі Іванковичівської сільської ради та зобов'язання повернути земельні ділянки,-

встановив:

Прокурор звернувся до з позовом до ОСОБА_1, в якому просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, кадастровий НОМЕР_3, серія НОМЕР_4, кадастровий НОМЕР_5, видані ОСОБА_1, та скасувати їх державну реєстрацію, визнати право власності на вказані земельні ділянки за державою в особі Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області, зобов'язати ОСОБА_1 передати вказані земельні ділянки державі в особі Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор зазначає, що Іванковичівський сільський голова ОСОБА_3 всупереч вимог законодавства, шляхом підробки рішень сесії Іванковичівської сільської ради, незаконно надав у власність ОСОБА_1 земельні ділянки площею 0,250 га кадастровий НОМЕР_3, площею 1,750 га кадастровий НОМЕР_5. Прокурор зазначає, що на підставі вказаних підроблених рішень відповідачем отримано державні акти серія НОМЕР_2, серія НОМЕР_4. Тому прокурор вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав, просив його задовольнити, зазначила що ОСОБА_3 одноособово складено рішення Іванковичівської сільської ради без номера від 30.09.2004 року про передачу у приватну власність ОСОБА_1 спірних земельних ділянок, який жодним чином не повідомляв депутатів стосовно складання рішення від 30.09.2004 року про передачу ОСОБА_1 спірних земельних ділянок, за яке депутати сільської ради не голосували, що підтверджується ОСОБА_3 під час допиту в якості підозрюваного у кримінальній справі. Окрім того суду необхідно критично ставитися до пояснень допитаних в судовому засіданні свідків депутатів Іванковичівської сільської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розгляд на сесії заяв ОСОБА_1 про передачу у приватну власність ділянок, адже вказані особи під час досудового слідства давали покази, що не памятають обставин та подій які відбувались в 2004 році. Також в матеріалах справи містяться різні за змістом рішення № 95, отже необхідно надати оцінку рішенню про надання земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду. Крім того під час допиту колишніх депутатів та секретаря сільської ради встановлено відсутність номерації на рішенні, в той час коли всі рішення нумеруються

Позивач направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, представник відповідача пояснив, прокурором не доведено факт підробки рішення Іванковичівської сільської ради від 30.09.2004 року, яким відповідачу було передано у приватну власність дві земельні ділянки в селі Іванковичі Васильківського району Київської області, оскільки постанова місцевого суду від 21 травня 2010 року щодо цих обставин, не підтверджує такого факту. Пояснив, що відповідач, як є належним землекористувачем, у встановленому законом порядку набув права власності на землю, відшкодував лісовому господарству збитки за переведення земель та сплачував земельний податок. Крім того даже якщо з боку сільської і допущено якісь порушення то відповідач не повинен відповідати за її дії

Також, представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності

Представник третьої особи- Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду не відомі, в матеріалах справи міститься відзив в якому вони просять виключити їх із числа сторін, оскільки рішення по даній справі не може вплинути на їх права та обов'язки

Вислухавши пояснення прокурора, відповідача та його представника та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

На підставі рішення Іванковичівської сільської ради 17 сесії XXIV скликання від 30.09.2004 року відповідач є власником земельної ділянки площею 0,250 га, кадастровий номер НОМЕР_1 04 001 0007, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в селі Іванковичі Васильківського району Київської області, що підтверджується відповідним Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 01.11.2004 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_6

На підставі рішення Іванковичівської сільської ради 17 сесії XXIV скликання від 30.09.2004 року відповідач є власником земельної ділянки площею 1,750 га, кадастровий номер НОМЕР_1 04 001 0008 для ведення особистого селянського господарства, в селі Іванковичі Васильківського району Київської області, що підтверджується відповідним Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 01.11.2004 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2052

Державні акти підписано начальником Васильківського районного відділу земельних ресурсів ( на даний час Управління Держгеокадастру у Василькввському районі) та головою Іванковичівської сільської ради Василькввського району Київської області.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо.

Свідок ОСОБА_6 яка працювала секретарем сільської ради з 1982 року по 2006 рік в судовому засіданні повідомила, що якщо є рішення то відповідно була заява, без неї ніхто не розглядав, чи звертався ОСОБА_1 з відповідною заявою не пам'ятає, багато часу пройшло, чи користувався раніше ОСОБА_1 земельною ділянкою не знає, зауважила що якщо сплачує податок то мабуть користувався. На сесії по всім питанням що стосується землі перед прийняттям рішення доповідав матеріали землевпорядник а потім голосували, протоколи печатала я , рішення допомогала печатати бухгалтер на компьютері десь з 2003-2004 року. Щодо журналів реєстрації вхідної кореспонденції вони не храняться довго, термін зберігання 2-3 роки. Не памятає чи голосувала по ОСОБА_1 оскільки багато часу пройшло. В той час не надавали значення нумерацїї рішення так що все може бути, були і рішення без номерів

Свідок ОСОБА_5 який в 2004 році був депутатом сільської ради в судовому засіданні повідомив що ОСОБА_1 отримав у власність земельну ділянку, якою раніше користувався за яку сплачував податки , на підставі заяви з документами розглядається питання на сесії про виделення земельної ділянки у власність. Згідно генерального плану земельна ділянка яка належить ОСОБА_1 знаходиться в межах села, залишили позов в частині вимог сільської ради оскільки претензій к ОСОБА_1 не було, пригадує що голосував за відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність. На сесії оголошується що є заява та відповідно за неї голосують

Свідок ОСОБА_4 який в 2004 році був депутатом сільської ради в судовому засіданні повідомив що на сесії розглядалось питання щодо ОСОБА_1 його дружини та ще двох чоловік. ОСОБА_3 займався питанням щодо постановки на баланс села земельної ділянки яка належить ОСОБА_1, ОСОБА_1 писав заяву щодо виделення земельної ділянки у власність і це питання розглядалось на сесії. За цю земельну ділянку відшкодовував збитки ОСОБА_1 Число та дату коли приймалось рішення щодо ОСОБА_1 він не памятає, багато часу пройшло

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив що йому нічого не відомо з того питання що слухається в суді, з приводу протесту щодо спірних рішень він бачив його і дав на нього відповідь, знає про рішення стосовно виделення земельних ділянок ОСОБА_1

При цьому суд враховує, що свідками не надано пояснень які б підтвердиди факт підробки сільським головою сільським головою рішення про передачу сільською радою земельних ділянок у власність ОСОБА_1

Суд критично оцінює надані прокурором та долучені до справи письмові докази у вигляді письмових протоколів допиту свідків щодо обставин проведення 30.09.2004 року сесії Іванковичівської сільської ради 17 сесії XXIV скликання та питань, які на ній обговорювались і були прийняті, оскільки вони є неналежними доказами в розумінні ст. 58 ЦПК УКраїни

Також суд критично ставиться до посилання прокурора на постанову Васильківського міськрайонного суду щодо закриття кримінальної справи стосовно колишнього голови Іванковичівської сільської ради від 21 травня 2010 року, як підставу для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відповідача, оскільки обставини прийняття органом місцевого самоврядування рішення від 30.09.2004 року фактично не досліджувалися, а тому, не з'ясовувалися, оскільки кримінальне переслідування стосовно зазначеного посадовця було припинено у зв'язку з його смертю.

Порядок прийняття заяв громадян, їх реєстрація, підготовка проведення засідань колегіальних органів, а також оформлення їх рішень органами місцевого самоврядування встановлений в Примірній інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою кабінету Міністрів України №1153 від 17.10.1997 року.

Згідно листа Іванковичівської сільської ради від 08.07.2009 року № 130 журнал реєстрації зачяв та скарг за 2004 рік відсутній

Прокурором не надано суду доказів відсутності реєстрації в сільській раді заяви ОСОБА_1 про виділення йому земельних ділянок, як і не доведено факту що відповідні документи щодо передачі ОСОБА_1 земельної ділянки, які мали розглядатись депутатами сільської ради при вирішенні питання про передачу йому у власність земельних ділянок, не готувались перед сесією, при цьому саме на орган місцевого самоврядування покладений обов»язок належним чином приймати і реєструвати заяви громадян, оформляти прийняті рішення і передавати їх до виконання, громадянин не має нести відповідальність у вигляді позбавлення його права власності за неналежне виконання посадовими особами покладених на них обов'язків.

Серед іншого, суд вважає безпідставними і не приймає до уваги доводи прокурора про те, що вказане рішення органу місцевого самоврядування на сесії відповідної місцевої ради не приймалось, а земельні питання стосовно відповідача Іванковичівською сільською радою на сесію ради не виносились і не обговорювались, оскільки вони відповідно до вимог статей 58 і 59 ЦПК України, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Ухвалюючи у справі рішення суд також приймає до уваги положення ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Зазначені права гарантовані ст.41 Конституції України.

Враховуючи що позивачем не доведено той факт що ОСОБА_1 не звертався до сільської ради з завою про виделення земельної ділянки у власність, враховуючи що ОСОБА_1 отримано відповідні погодження і дозволи для розробки проекту землеустрою щодо відвенення спірних земельних ділянок у власність та ним відшкодовано збитки при вилученні із земель КДЛО «Київліс» до земель запасу Іванковичівської сільської ради, що підтверджується листом ДП "Київський лісгосп" № 02-1869, чим виконано усі передбачені законодавством дії щодо отримання у власність двох спірних земельних ділянок, з урахуванням висновків наведеного вище рішення Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що відповідач не повинний нести відповідальність за помилки допущені органом місцевого самоврядування при відведенні та передачу йому у власність вказаних земельних ділянок

Також з матеріалів справи вбачається, що спір стосується земельних правовідносин, а відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади від 10 вересня 2014 року № 442 встановлено ліквідувати Державну інспекцію сільського господарства, поклавши функції із здійснення в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів - на Державну екологічну інспекцію.

В свою чергу, відповідно до підпункту 2 пункту 4 Указу Президента України Про Положення про Державну екологічну інспекцію України від 13 квітня 2011 року № 454/2011 Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, зокрема, законодавства про використання та охорону земель.

Більш того, підпункт 18 пункту 6 вказаного Указу передбачає, що Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах. Таким чином суд дійшов висновку, що прокурором не вірно визначено орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах у даній справі у відповідності до ЦПК України, а нормами Цивільного процесуального кодексу України не передбачено заміни неналежного позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1 - 11, 57 - 62, 64, 208, 209, 212 - 215, 360-7 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий