Справа № 367/8534/16-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/1607/17 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 09.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

09 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О. ,

та секретаря Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2016 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БГМ ЛТД" про захист прав споживача, визнання недійсним пунктів договору, визнання недійсним правочину щодо одоностороннього розірвання договору,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом та 19 грудня 2016 року подав до суду заяву про забезпечення позову, в якому просив заборонити ТОВ «БГМ-ЛТД» вчиняти певні дії, накласти заборону на вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2016 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову про задоволення зазначеної заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до п.1, ч.1, ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було надано доказів того, кому належить спірне майно та що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, через що заява задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2016 року

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати пункти договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру недійсними, а також просив визнати правочин ТОВ «БГМ-ЛТД» щодо одностороннього розірвання вказаного договору недійсним (а. с. 6).

У грудні 2016 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити ТОВ «БГМ-ЛТД» вчиняти певні дії та накласти заборону на вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно роз'яснень п. 10 вищевказаної Постанови, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала була постановлена з дотриманням вищевказаних вимог Закону, оскільки заява про забезпечення позову не містить жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: