Справа № 357/8748/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. , при секретарі Солом`яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Білоцерківський квартирно-експлуатаційний відділ Міністерства оборони України про визнання недійсним та скасування рішення житлової комісії та поновлення на квартирному обліку,

В С Т А Н О В И В :
В липні 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 .

Позивач вказував, що проходив службу в Збройних Силах України з 1979 по 1998 рік, в тому числі з 05.04.1993 по 08.10.1998 рік у військовій частині в м. Біла Церква.

Посилаючись на безпідставне зняття його з квартирного обліку, позивач просив суд, з урахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог: 1) визнати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, що оформлене протоколом № 111 від 26.12.2016 року про перенесення в черзі квартирного обліку сім`ї капітана запасу ОСОБА_1 недійсним; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити сім`ю капітана запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку з 30.03.1993 року; 3) стягнути судові витрати згідно квитанцій.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов та просили задовольнити, пояснивши, що до 1996 року у військових не було паспортів, тому дата його зареєстрованого місця проживання вказана саме цим роком. Позивач, після переїзду з сім`єю з м. Монгохто, почав проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 в м. Біла Церква, де 30.03.1993 року став на квартирний облік. Крім того, його дружина вже офіційно працювала та була зареєстрована у м. Біла Церква починаючи з 1993 року, однак свій радянський паспорт з пропискою вона змінила на паспорт громадянина України у 1998 році, а в ЖЕКу та у відділі реєстрації такі дані не збереглися. На засіданні житлової комісії він був присутнім.

Представник відповідача в судовому засіданні, надавши письмові заперечення, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що до 1996 року у військовослужбовців не було паспортів, однак позивач міг підтвердити свою прописку у м. Біла Церква надавши відповідні документи про зареєстроване місце проживання членів його сім`ї у м. Біла Церква починаючи з 1993 року.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у справі зворотним поштовим повідомленням.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

26.12.2016 року рішенням № 111 житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 міста Біла Церква перенесено в черзі квартирного обліку сім`ю капітана запасу ОСОБА_1 з 30.03.1993 на 04.12.1996 рік складом сім`ї три особи на підставі пункту 15 постанови... №470 від 11.12.1984 року. Враховано те, що у разі надання документів, що підтверджують місце реєстрації сім`ї капітана запасу ОСОБА_1 в м. Біла Церква на час зарахування на квартирний облік з 30.03.1993 року рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 буде переглянуто.

Зазначене рішення прийнято внаслідок розгляду житловою комісією листа начальника КЕВ м. Біла Церква від 21.12.2016 №231 про перенесення в черзі квартирного обліку сім`ї капітана запасу ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що на час зарахування на квартирний облік сім`ї капітана запасу ОСОБА_1 30.03.1993 року, протокол №80 житлової комісії військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 до частини не був призначений (відповідно до ксерокопії послужного списку частини призначається 05.04.1993 року) та документально не підтверджене (відсутня довідка з паспортного столу) місце реєстрації в м. Біла Церква на час зарахування на квартирний облік (відповідно до копії паспорта в м. Біла Церква реєструються 04.12.1996 року).

З наявної у справі копії витягу з послужного списку особової справи військовослужбовця щодо проходження військової служби від 16.12.2016 року № 03К/291 Білоцерківського об`єднаного міського військового комісаріату вбачається, що позивач проходив службу в періоди, зокрема: з 11.07.1988 по 09.01.1993 рік у в/ч НОМЕР_4 та з 05.04.1993 по 08.10.1998 рік у в/ч НОМЕР_3 та в/ч НОМЕР_5 , при цьому в період з 09.01 по 05.04.1993 року перебував в розпорядженні МО України.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що 30.03.1993 року позивач був прийнятий на квартирний облік житловою комісією в/ч НОМЕР_3 м. Біла Церква, при цьому він зарахований до складу цієї частини 05.04.1993 року.

З пояснень позивача та його представника вбачається, що зарахування саме в цю дату було пов`язано з пересилкою його документів з військової частини м. Монгохто, однак житлова комісія прийняла його на облік 30.03.1993 року на підставі всіх необхідних документів.

Згідно наявної у справі копії довідки форми А, позивач ОСОБА_1 прибув з п. Монгохто 29.03.1993 року, адреса місця проживання - В/ч НОМЕР_5 м. Біла Церква. Зазначена довідка містить штам про прописку 04.12.1996 року.

На підтвердження місця реєстрації своєї дружини у м. Біла Церква починаючи з 1993 року позивач надав копію трудової книжки ОСОБА_2 .

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК) потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 40 ЖК визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Підставою для зняття позивача з квартирного обліку житлова комісія в оскаржуваному рішенні зазначила п. 15 Постанови … № 470 від 11.12.1984 року.

Так, відповідно до п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і прописані у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків).

Громадяни, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Умова про прописку, передбачена в абзаці першому цього пункту, не поширюється на громадян, тимчасово відсутніх у данному населеному пункті, якщо за ними за законом зберігається жиле приміщення.

Працівники, зв`язані за родом занять з постійним пересуванням, беруться на квартирний облік у тому населенному пункті, в якому вони прописані в установленому порядку.

Таким чином, наведений вище пункт Правил регулює порядок постановки громадян на квартирний облік, а не перенесення дати в черзі цього обліку.

В судовому засіданні сторони визнали, що до 1996 року військовослужбовці не мали паспортів та відповідного місця реєстрації у паспортному відділі.

Слід звернути увагу, що позивач був поставлений житловою комісією на квартирний облік 30.03.1993 року, однак більше ніж через двадцять років після цього був перенесений в черзі з мотивів відсутності даних про його місце реєстрації в м. Біла Церква в період з 1993 по 1996 рік.

Таким чином, суд вважає, що підстави для перенесення позивача в черзі з квартирного обліку з 30.03.1993 року на 04.12.1996 року на підставі п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, враховуючи наявні у справі відомості про проходження позивачем військової служби, є надуманими та такими, що не спростовують встановлених Законом гарантій на поліпшення житлових умов останнього.

Доводи представника відповідача про те, що в проміжок часу з 30.03.1993 по 05.04.1993 року позивач не рахувався за військовою частиною НОМЕР_3 , суд вважає безпідставними, оскільки вони не спростовують прийнятого відповідачем рішення про перенесення позивача в черзі до 04.12.1996 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту його прав узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами, а також не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на житло та на вирішення судом спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру, тому оскаржуване рішення житлової комісії слід визнати недійсним.

Крім того, з метою захисту та відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача поновити позивача на квартирному обліку з 30.03.1993 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква № 111 від 26.12.2016 року в частині перенесення в черзі квартирного обліку сім`ї капітана запасу ОСОБА_1 - недійсним.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити сім`ю капітана запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку з 30.03.1993 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква на користь ОСОБА_1 1 280 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов