Провадження № 2/522/8480/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» про стягнення вкладу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.07.2017 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» та просив стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 454556,09 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що його дружина ОСОБА_2 інвалід по зору. У неї висока міопія плюс важкий астигматизм, одне око в неї вже не бачить, а позивач являється пенсіонером та ветераном праці, їм кошти необхідні для операції жінки та прожиття. З позовної заяви вбачається, що позивач з АТ «Імексабанк» уклав договір банківського вкладу. Звернувся до банку з заявою про видачу йому коштів, проте банк відповів, що не може вернути кошти, через те, що їх немає.

До суду 13.10.2017 року надійшли заперечення проти позову від Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк», де зазначається, що з заявленими вимогами не згодні, у звязку з тим, що 26.01.2015 р. Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 50 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних". На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015р. прийнято рішення № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ІМЕКСБАНК", згідно з яким в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ІМЕКСБАНК" з 27.01.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "ІМЕКСБАНК" - ОСОБА_3. Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №189 від 19.10.2015 р. змінено Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" на ОСОБА_4 Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №638 від 28.04.2016 р. продовжено строки дії процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" строком на два роки до 26.05.2018 р. включно. Рішенням №1697 Виконавчої дирекції ФГВФО від 01.09.2016 р. змінено Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" на ОСОБА_5 На підставі заяви ОСОБА_1 було включено до 4 черги акцептованих вимог кредиторів АТ «ІМЕКСБАНК» на суму 454 556,09 грн. 08.06.2017 року на адресу позивача ОСОБА_6 була направлена лист-відповідь на заяву позивача, в якому банком було розяснено позивачу процедуру отримання коштів у банку, що ліквідується, а також надано інформацію про те, що ОСОБА_1 включено до 4 черги акцептованих вимог кредиторів АТ "ІМЕКСБАНК".

У судове засідання 14.12.2017 року зявився позивач та його представник ОСОБА_7 (діє на підставі довіреності від 19.05.2017 року), позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Позивач пояснив, що в банку в нього був депозитний вклад і за кожне поповнення йому видавали договір. Зазначив, що кошти йому потрібні для операції дружини, яка буде коштувати 20 000 доларів.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні просила надати їй час для уточнень, щоб надати договори та здійснити розрахунки. Позивач та представник відповідача були проти відкладення слухання справи. Суд, з урахуванням думки позивача, вирішив відмовити у задоволенні клопотання представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_8 (діє на підставі довіреності від 06.09.2016 року) у судове засідання зявився, заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні. Обставини, викладені у раніше поданих запереченнях від 13.10.2017 року, підтримала та додатково пояснила, що з 27.01.2015 року введена тимчасова адміністрація банку, а з травня 2015 року банк перейшов в процедуру ліквідації відповідно до законодавства України, де встановлено чіткий порядок отримання грошових коштів. На разі в банку проходить виплата коштів по 3 черзі вимог кредиторів, а позивача включено до 4-ї черги акцептованих вимог кредиторів АТ «Імексбанк».

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, які брали участь у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_9 та АТ «Імексбанк» були укладені депозитні договори, з довідки про рух по рахункам вбачається, що за період з 01.07.2013 року по 14.09.2015 були укладені договори № 420006984, № 420005157, № 420008821, № 420007416, № 990409231, № 420008694, № НОМЕР_1, № 420009104, згідно яких у ОСОБА_1 на рахунку знаходиться станом на 09.10.2017 року 454 556,09 грн.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2017 року було вирішено з 27.01.2015 року розпочати процедуру виведення ПАТ «ІМЕКСБАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.05.2015 № 105 було вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ «ІМЕКСБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 27.05.2015 року.

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №189 від 19.10.2015 р. змінено Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" на ОСОБА_4

Рішенням №1697 Виконавчої дирекції ФГВФО від 01.09.2016 р. змінено Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" на ОСОБА_5

Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 дійсно звертався до ОСОБА_6 з заявою від 16.05.2017 року про повернення йому грошових коштів, на що банк відповів листом від 08.06.2017 року № 2404, де зазначив, що не може вийти за межі приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На виконання вищевказаного Закону Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент здійснено відшкодування коштів вкладів позивача за рахунок Фонду в сумі 200 000 грн., що позивач в судовому засіданні не заперечував.

Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

У відповідності до ч.5 ст. 45 вищевказаного Закону України, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Ч.2 ст. 49 Закону встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

У відповідності з положеннями ч.6 ст. 49 вказаного Закону, фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Отже, за встановлених судом обставин, суд вбачає, що грошові вимоги ОСОБА_1, заявлені до суду, відносяться до грошових коштів, виплата яких проводиться у четверту чергу акцептованих вимог кредиторів у порядку, встановленому спеціальним законом.

Будь-яких виключень не передбачено.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку, з дотриманням принципу черговості та з урахуванням звернення вкладників до банку з вимогою виплати вкладених коштів.

Отже, судом встановлено, враховуючи, що на момент ухвалення рішення у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, позивачу були здійсненні виплати за депозитними договорами у межах суми відшкодування (у розмірі 200 000 грн.), що гарантується Фондом, усе це робить неможливим стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». ОСОБА_9 був повідомлений про те, що він відноситься до 4 черги задоволення акцептованих вимог кредиторів АТ «Імексбанк», на разі триває задоволення вимог третьої черги акцептованого реєстру кредиторів АТ «Імексбанк». На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Саме такої правової позиції дотримується ВСУ, висловленої у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2001цс15.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи, керуючись вищевикладеним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України; ст.ст.. 1, 3, 15, 16, 509, 526-530, 626-629, 631, 638-639, 1058-1060, 1066, 1074 ЦК України, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» про стягнення вкладу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.