справа №619/562/17
провадження №2/619/602/17
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності, -

встановив

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, в якому просила: встановити факт родинних відносин в тому, що ОСОБА_4, який помер 29 травня 1998 року, є рідним батьком ОСОБА_5, який помер 04 квітня 2004 року; визнати за позивачем право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Слобожанська №133, в порядку спадкування за законом 3-ї черги після смерті ОСОБА_6, який помер 17 липня 2016 року. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 17 лютого 2017 року постановою приватного нотаріуса ОСОБА_7 їй було відмовлено в оформленні спадщини після смерті племінника ОСОБА_6, померлого 17 липня 2016 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Руська Лозова вул. Слобожанська № 133 Дергачівського району Харківської області за законом 3-ї черги. Спадковий будинок був побудований в 1972 році її матірю ОСОБА_8 та її співмешканцем ОСОБА_4 та був зареєстрований в по господарській книзі Русько-Лозівсьої сільської ради Дергачівського району Харківської області на імя ОСОБА_4, з яким мати знаходилась в фактичних шлюбних відносинах з 1946 року та по день смерті. 07 липня 1948 року у них народився син ОСОБА_5, в свідоцтві про народження якого записаний батько ОСОБА_9, інших даних про батька в свідоцтві про народження не має. Брат по матері ОСОБА_5 з самого народження і до смерті прожив однією сімєю з батьком і матірю. Брат називав ОСОБА_4 батьком, а останній називав ОСОБА_5 своїм сином. В 1970 році ОСОБА_5 одружився і 29 липня 1973 року у нього народився син ОСОБА_6, який після розірвання шлюбу ОСОБА_5 з дружиною залишився проживати з батьком - її братом. В 1964 році її дідусь та бабуся, які проживали в сусідньому будинку виділили 0,08 га для будівництва будинку в с. Руська-Лозова по вул. Слобожанська №133. Дана земельна ділянка під забудову житлового будинку була зареєстрована на імя ОСОБА_4 В 1965 році ОСОБА_8 разом з співмешканцем побудували житловий будинок за вказаною вище адресою і з 1972 року даний будинок був зареєстрований на імя вітчима ОСОБА_4, але ніяких правовстановлюючих документів на будинок місцевою радою не видавалось. В 1965 році будинок був електрифікований, в 1980 роках в будинок було проведено газ. Всі комунальні платежі оформлялись на імя вітчима. 03 грудня 1996 року померла ОСОБА_8, яка проживала разом з вітчимом, братом та племінником. 29 травня 1998 року помер вітчим ОСОБА_4. ОСОБА_5 цього часу мав поганий стан здоровя і тому спадщину батька не оформляв. ОСОБА_5 помер 04 квітня 2004 року. Враховуючи те, що брат з дня народження і до своєї смерті в спадковому будинку батька, тому він прийняв спадщину батька. 17 липня 2016 року помер племінник ОСОБА_6, який ніколи не був одружений і не мав своїх дітей. Племінник прожив з дня свого народження і до смерті в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області і є таким, що прийняв спадщину свого батька ОСОБА_5 ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем на спадковий будинок племінника за законом 3-ї черги, спадщину прийняла шляхом звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини від 10.11.2016 року.

У судове засідання представник Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області не зявився, сільський голова ОСОБА_10 подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, справу просила розглядати у її відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження 1-ВЛ №142762, ОСОБА_11 народилася 29.05.1939 року, її батьками є: батько ОСОБА_12, мати ОСОБА_12 Фіона Кирилівна.

Згідно свідоцтва про одруження, серія VІ-УР №477359, 17 травня 1958 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_11, про що зроблено відповідний актовий запис №31, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_13.

Згідно свідоцтва про народження I-ВЛ №375949, ОСОБА_6 народився 29.07.1973 року, його батьками є: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_14.

Згідно свідоцтва про смерть серії I-ВЛ №061077, ОСОБА_15 померла 03 грудня 1996 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії I-ВЛ №140129, ОСОБА_4 помер 29 травня 1998 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №446656, ОСОБА_5 помер 04 квітня 2004 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №551982, ОСОБА_6 помер 17 липня 2016 року.

Відповідно до технічного паспорту КП «Інвенрос» №1545 від 25.10.2016 року, житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Слобожанська №133, належить ОСОБА_4.

Згідно довідки, виданої Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області 24.01.2017 року, відповідно до погосподарської книги Русько-Лозівської сільської ради №16, за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Слобожанська №133, за ОСОБА_4, який помер 29.05.1998 року числиться житловий будинок з господарськими будівлями, земельна ділянка 0,08 га.

Згідно листа Русько-Лозівського сільського голови №02-19/1169 від 10.11.2016, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 17.07.2016 року, мешкав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Радянська) №133 разом з ним на день смерті згідно погосподарської книги №16 Русько-Лозівської сільської ради ніхто не був зареєстрований та на даний час теж ніхто не зареєстрований.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_7 було відмовлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлого 17 липня 2016 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з неможливістю доведення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, оскільки у актовому записі про народження ОСОБА_5, батьком записаний (без запису про прізвище та по-батькові) ОСОБА_4.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Щодо позовних вимог про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як між батьком та сином, підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази на підтвердження зазначеного факту відповідачем не заперечуються.

Щодо позовних вимог про визнання права власності.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року №533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Зважаючи на те, що в погосподарській книзі є запис про належність ОСОБА_4 житлового будинку, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Слобожанська №133, є всі підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

ОСОБА_3 є спадкоємцем третьої черги після смерті племінника ОСОБА_6

У звязку з викладеним, суд визнає за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Слобожанська №133, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер 17 липня 2016 року.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_4, який помер 29 травня 1998 року, є рідним батьком ОСОБА_5, який помер 04 квітня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Слобожанська №133, в порядку спадкування за законом 3-ї черги після смерті ОСОБА_6, який помер 17 липня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок