Справа № 146/1719/16-ц
"12" січня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.
з участю секретаря Бойко Т.Є.
представника ОСОБА_1,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-
20 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що складається із ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.
Позов обгрунтовано наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_4, який доводився позивачці батьком.
Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1.
Позивачка зазначає, що вона являється спадкоємцем першої черги спадкування батька за законом. Крім неї, спадкоємцем залишилася дружина батька від другого шлюбу ОСОБА_3
На протязі встановленого законом строку позивачка подала до Томашпільської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак ОСОБА_3 ні їй, ні нотаріусу не надає правовстановлюючих документів на будинок, відповідно нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності за законом на спадкове майно в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця.
В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з'явилася, однак її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав посилаючись на обставини, викладені у позовні, попросив одноразово не з'являлася, хоча належним чином була повідомлена про слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями.
Відповідачка ОСОБА_3 неодноразово в судове засідання не з'являлася по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про слухання справи, про причини неявки суд не повідомляла.
Оскільки представник позивачки ОСОБА_1 не заперечив проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.
Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.
Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в день смерті спадкодавця ОСОБА_4
В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_4 (а.с.9).
Згідно довідки виконкому Вапнярської селищної ради № 802 від 25 листопада 2016 року, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1, залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за вищевказаною адресою; земельна ділянка не приватизована. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями залишилися донька ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3. Гр..ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину на протязі шести місяців після смерті спадкодавця ОСОБА_4; інформацією щодо інших спадкоємців селищна рада не володіє (а.с.11).
Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем ОСОБА_2 підтверджується копіями свідоцтва про народження, розірвання шлюбу, одруження позивачки (а.с.5-7).
Згідно експертного висновку № 056/236-d-4 від 30 березня 2016 року, правопис прізвища ОСОБА_4-ОСОБА_3 змінювалися при відтворенні української форми прізвища з його російського запису ОСОБА_4/ОСОБА_3 (а.с.8).
Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 мав свідоцтво про право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, яке отримав 13 вересня 1989 року (а.с.12).
Згідно довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» № 160 від 29 листопада 2016 року про показники об'єкта нерухомого майна, відповідно до проведеної інвентаризації від 14 лютого 2016 року, житловий будинок за адресою АДРЕСА_2, має такі показники: загальна площа 74,5 кв.м., житлова площа 25,5 кв.м., матеріал стін-шпали, облицьований цеглою, до складу спадкового майна входить житловий будинок «А», веранда «а», ганок «а1», сарай «Б», погріб «б», сарай «В», літня кухня «Г», веранда «г», огорожа 1-3, замощення 4; згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року, право власності на майно зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.14).
Згідно узагальнення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, найпоширенішою причиною звернення до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавця.
Такі випадки характерні для сільської місцевості, де перші власники не оформляли документів на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано у судовому порядку. Правильним було б врахувати при задоволенні позову спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права власності на житло або права власності на земельну ділянку, на якій розташований жилий будинок, висновку БТІ, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок.
Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при подання документів щодо права користування або право власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.
У відповідності зі ст.. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.
Позивачка ОСОБА_2, як спадкоємець майна спадкодавця ОСОБА_4 за законом, зверталася до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом йому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця (а.с.16).
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.
Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду, спадкова справа після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, заведена на підставі заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_5(а.с.22-25).
Таким чином, позивачка ОСОБА_2 набула права та обов'язки спадкодавця, тобто ? частина спадщини після смерті її батька належить їй, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_2 підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 224-227, 294 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що складається із ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (загальна площа 74,5 кв.м., житлова площа 25,5 кв.м., матеріал стін-шпали, облицьований цеглою, до складу спадкового майна входить житловий будинок «А», веранда «а», ганок «а1», сарай «Б», погріб «б», сарай «В», літня кухня «Г», веранда «г», огорожа 1-3, замощення 4; згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року, право власності на майно зареєстровано за ОСОБА_4).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2017 року.

Суддя: О. В. Пилипчук