Ухвала іменем україни
06 грудня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Мостової Г.І., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2016 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 тис. грн щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що вони з відповідачем ОСОБА_4 з 01 жовтня 1999 року перебувають у шлюбі, мають двох доньок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні.

Посилаючись на відсутність домовленості щодо виконання обов'язку утримувати дітей, на те, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей та проживає окремо від дітей, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача аліменти на дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2 тис. грн щомісячно.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 11 листопада 2015 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а з ІНФОРМАЦІЯ_4 року - у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. У решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2017 року зазначене судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 судових витрат скасовано, звільнено ОСОБА_4 від сплати судових витрат.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені в справі рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що суди вирішили справу відповідно до закону, висновки, на яких ґрунтуються ухвалені судові рішення, відповідають фактичним обставинам та відповідним нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують з огляду на наступне.

Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 жовтня 1999 року, мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем.

Відповідач ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи з дитинства, офіційно не працює, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. ст. 180, 181, 182 СК України, виходив із того, що відповідач зобов'язаний забезпечувати своїх неповнолітніх дітей. Визначаючи аліменти у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на двох дітей, а з 11 листопада 2015 року - у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на одну дитину, суд взяв уваги стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який хоча і не працює, але отримує пенсію, вказавши, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

Апеляційний суд, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції по суті спору, скасував останнє в частині стягнення з ОСОБА_4 судових витрат та звільнив його від сплати судових витрат, оскільки ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства 2 групи, отримує соціальну пенсію та відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України звільнений від сплати судового збору.

Наведені висновки відповідають встановленим обставинам та відповідним нормам матеріального права.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.

За частинами 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника (інших доходів) може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 цього Закону та ст. ст. 194-197, 274 СК України.

У справі, яка переглядається, суд, визначаючи розмір аліментів, врахував положення ч. 2 ст. 183 СК України та зазначив єдину частку від заробітку (доходу) батька на утримання дітей, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у відповідача інших доходів, крім отримуваної пенсії з інвалідності та необхідності зменшення розміру аліментів до 1/12 частини, не спростовують висновків судів щодо наявності у скаржника обов'язку утримувати неповнолітніх дітей. Можливість звернення стягнення на соціальну допомогу інвалідам з дитинства, призначену відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» визначена ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене касаційна скарга підлягає відхиленню а судові рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2017 року та в незмінені частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

судді: Є.П. Євграфова

І.М.Завгородня

Г.І.Мостова

О.В. Попович