АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3461/16-ц 22-ц/774/264/К/17
Справа № 215/3461/16-ц Головуючий в 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/264/К/17 суддя Квятковський Я.А.
Категорія - 26 (ІІІ) Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ОСОБА_6 «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він, працюючи тривалий час в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК у червні 2016 року йому було первинно встановлено третю групу інвалідності та стійку втрату професійної працездатності у розмірі 65%, з датою наступного переогляду 01.05.2017 року.

Вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої вона визначив у 117450,00 грн. та просив суд стягнути цю суму з відповідача на свою користь без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. без урахування податків та обовязкових платежів, а також на користь держави - судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині визначеного розміру стягнутої моральної шкоди, збільшивши цей розмір до 117450,00 грн., посилаючись не неврахування судом всіх обставин, на які позивач посилався, як на підставу свої позовних вимог, а саме: висновку МСЕК, епікрізу, історії хвороби, акту розслідування професійного захворювання, яким встановлено вину відповідача у виникненні професійного захворювання позивача. Крім того, зазначає, що йому не зрозуміло як суд першої інстанції зробив висновок щодо суми моральної шкоди, враховуючи ступень втрати професійної працездатності позивача у розмірі 65%.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_6 «ПівнГЗК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом не враховано, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та, оскільки причиною його професійного захворювання є саме тривалий час роботи в умовах впливу на організм шкідливих факторів, саме дії позивача стали причиною професійного захворювання, що свідчить про відсутність вини підприємстві у заподіянні моральної шкоди позивачу. Також зазначає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, зокрема в справі відсутні докази, які підтверджують психологічний стан позивача, розмір моральної шкоди, що визначений судом до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача, не враховано судом й тяжкого фінансового становища відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_7 ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги позивача та просив її задовольнити, відхиливши апеляційну скаргу відповідача, як необґрунтовану, представника відповідача ОСОБА_6 «ПівнГЗК» - ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги відповідача та просила її задовольнити, відхиливши апеляційну скаргу позивача, як необґрунтовану, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_6 «ПівнГЗК» - відхиленню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач

ОСОБА_2, працюючи протягом тривалого часу, у період з 17.05.1989 року по 09.06.2016 року, машиністом екскаватору в карєрі виробничої дільниці № 1 по видобутку та відвантаженню гірничої маси на автомобільний транспорт Першотравневого карєру, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу й був звільнений 09.06.2016 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с. 8-9).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини № 331 від 01.03.2016 року у позивача встановлено професійне захворювання з діагнозом: 1)вібраційна хвороба другої стадії: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією, та полірадикулоневропатії з вираженим статико-динамічними порушеннями на шийному і поперековому рівнях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ступеню), деформуючого остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових і колінних (ПФ першого-другого ступенів) суглобів; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». ЛН першого ступеню (а.с. 17-18).

Згідно з п. 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 квітня 2016 року причиною зазначених професійних захворювань є робота протягом 20 років 9 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: вібрація загальна транспортно-технологічна 105 дБ при ГДР 101 дБ. Аерозоль переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони, концентрація: з вмістом вільного кремнію діоксиду кристатічного у пилу від 10% до 70% - 5,0 мг/м3 при ГДК - 2,0 мг/м3 (а.с. 10-13).

Висновком МСЕК від 09.06.2016 року ОСОБА_2 первинно встановлено третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності, з яких 55% - вібраційна хвороба, 10% ХОЗЛ, з наступним переоглядом 01.05.2017 року (а.с. 14-15).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обовязок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції керувався ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу при виконанні ним трудових обовязків з вини відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з акту розслідування професійного захворювання від 28 квітня 2016 року, причиною професійних захворювань позивача є робота протягом 20 років 9 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, тобто умови праці, характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обовязок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання 28 квітня 2016 року, а тому доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу є необґрунтованими.

Спростовуються й доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання представника відповідача ОСОБА_6 «ПівнГЗК» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо скрутного матеріального положення ОСОБА_6 «ПівнГЗК» не можуть бути взятими до уваги колегією суддів, як такі, що не мають правового значення для вирішення спору щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, оскільки при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд має виходити з глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а не з фінансової можливості роботодавця здійснити таке відшкодування.

Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом не в повній мірі враховано характер отриманого професійного захворювання, тривалий стаж роботи позивача на ОСОБА_6 «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів (з 17.05.1989 року по 09.06.2016 року), відсоток втрати ним професійної працездатності (65%), стан здоровя потерпілого (позивачу встановлено третю групу інвалідності), тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та вірогідність такого відновлення.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги позивача про заниження судом грошового відшкодування за завдану моральну шкоду колегія суддів вважає частково обґрунтованими та приходить до висновку про зміну рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, а саме про її збільшення до 33 000 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 жовтня 2016 року змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 з 20 000 (двадцяти тисяч) гривень до 33 000 (тридцяти трьох тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: