Справа № 209/3633/16-ц
Провадження № 2/209/132/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

за участі секретаря Драгунцевій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!», третя особа - приватне підприємство «Султан Тур», про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!» на його користь суму матеріальних збитків, у розмірі 69 192.00 грн.; стягнути з відповідача Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!» на його користь судові витрати, пов'язані з наданням йому правової допомоги у розмірі 1100 грн.; стягнути з відповідача Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!» на його користь заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 69 192,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 11.07.2016 року між ним та туроператором Дочірним підприємством «А.Е.Т. Джоін ап!», через турагента Приватне підприємство «Султан Тур», був укладений договір про надання туристичних послуг № 16704. За умовами вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичного продукту). 11.07.2016 р. ним через турагента «Султан Тур» була здійснена повна оплата вартості запропонованого йому комплексу туристичних послуг за договором у розмірі 69 192.00 грн. В подальшому після підписання договору він в телефонному режимі отримав інформацію, якою було підтверджено бронювання. Проте, він не отримав від турагента виїзних документів, оскільки особа яка представляла турагента знаходиться у розшуку. Гроші турагентом туроператору передані не були. З цього приводу, він звернувся у телефонному режимі до туроператора з питанням подальшого виконання зобов'язань за умовами договору і отримав відповідь, що туристичні послуги йому згідно договору надані не будуть, у зв'язку з тим, що турагентом не були перераховані туроператору гроші, якими з його боку була здійснена оплата туристичних послуг. Бронювання було зняте 14.07.2016 року, про що він повідомлений не був. Вважає, що туроператор в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов'язань за умовами договору, що є не тільки порушенням умов договору, а і порушенням загальних правил виконання договірних зобов'язань, встановлених діючим законодавством України.

Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі, своїми поясненнями підтвердили обставини зазначені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні 15.11.2016 року заперечував проти задоволення позову, пояснив, що з позивачем ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» договорів не укладав, договір було укладено позивачем з ПП «Султан Тур», ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» має агентські відносини з ТОВ «ХОТТУР», який повинен відшкодовувати шкоду. Грошові кошти від позивача відповідач не отримував, тому керуючись договором про реалізацію тур продукту вони на законних підставах відмовили позивачу у наданні туристичних послуг. Зазначив, що позивачем не надано договору субагента ПП «Султан Тур» з ТОВ «ХОТТТУР», також, такий договір відсутній і у ДП «А.Е.Т. Джоін ап!». Крім цього, представником відповідача в судовому засіданні було надано письмові заперечення проти позову, згідно яких останній просив відмовити у позові в повному обсязі, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» надає туристичні послуги через турагента ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі Тури». Зрив подорожі позивача відбувся з вини ПП «Султан Тур», який не перераховував ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» гроші за подорож ОСОБА_1

Представник третьої особи ПП «Султан Тур» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомляв, про місце та час розгляду справи повідомлений.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, враховуючи позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

В ході судового розгляду встановлено, що 11.07.2016 року між ОСОБА_1 та туроператором Приватне підприємство «Султан Тур», був підписаний договір про надання туристичних послуг № 16704(а.с. 7-9).

Як зазначено в першому абзаці договору про надання туристичних послуг № 16704 (а.с. 7), вказаний договір укладений між ОСОБА_1 з одного боку та з Дочірнім підприємством «А.Е.Т. Джоін ап.!» з іншого боку, від імені і за дорученням якого діє ПП «Султан Тур» в особі директора ОСОБА_7 (на підставі Агентського договору № 2561/15 від 02.04.2015 року укладеного між ДП «А.Е.Т. Джоін ап.!» і ТОВ «ХОТТУР», і на підставі Субагентського договору між ТОВ «ХОТТУР» і ПП «Султан Тур»).

Згідно рахунку-фактури № 16704 від 11.07.2016р. позивачем ОСОБА_1 на рахунок турагента ПП «Султан Тур» була здійснена повна оплата туристичних послуг за договором про надання туристичних послуг № 16704 від 11.07.2016 року у розмірі 69 192,00 грн. (а.с. 10)

Згідно додатку до договору № 16704 - Листа бронювання туристичних послуг виданого ПП «Султан-Тур» (а.с.11) термін туристичного туру був визначений з 30.07.2016 року по 09.08.2016 року, на туристів з трьох осіб ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, за маршрутом Україна Київ - Туреччина Кемер. Вартість туристичного продукту та супутніх послуг визначена в сумі 69192 грн.

Згідно договору доручення № 16704 від 11.07.2016 року (а.с. 12), довіритель ОСОБА_1 доручив повіреному ПП «Султан Тур» в особі директора ОСОБА_7 використати кошти в сумі 69192,00 грн., що належать довірителю та передаються повіреному, для оплати туристичних послуг, придбання проїзних документів (квитків), та інших витрат пов'язаних з організацією подорожі/туру для внесення їх на рахунок ПП «Султан Тур».

На підставі вищенаведених доказів, суд вважає встановленим вчасне і у повному обсязі виконання позивачем своїх зобов'язань за договором про надання туристичних послуг № 16704 від 11.07.2016 року в частині оплати обумовлених договором грошових коштів.

Однак, згідно листа туроператора ДП «А.Е.Т. Джоін ап.!» (а.с. 13, 14), наданого у відповідь на запит адвоката Верезуба П.В., туристичний тур по договору № 16704 не був оплачений турагентом ПП «Султан Тур».

Крім цього, як встановлено судом, ваучер туроператора ДП «А.Е.Т. Джоін ап.!» про надання туристичних послуг, сертифікат застрахованої особи, авіаквитки на трьох осіб, та інформаційні листівки - позивачу не видавались.

В судовому засіданні сторонами не було надано суду субагентського договору між ТОВ «ХОТТУР» і ПП «Султан Тур», а тому агентські правовідносини між ними встановити не надається можливим.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача необґрунтованими виходячи з наступних мотивів.

З позовної заяви вбачається, що позовні вимоги позивачем пред'явлені до відповідача ДП «А.Е.Т. Джоін ап!», ПП «Султан Тур» мав у справі правовий статус третьої особи, ТОВ «ХОТТТУР» до участі у справі позивачем не залучений, і вимоги до останніх щодо повернення грошей не заявлялись. Відповідач ДП «А.Е.Т. Джоін ап.!» не отримував грошових коштів від туроператора ПП «Султан Тур» або ОСОБА_1, і не надавав позивачу будь-яких туристичних послуг.

За умовами ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Так, ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями, які містяться у ст. 5 Закону України «Про туризм» суб'єктами, що здійснюють туристичну діяльність є, зокрема: - туристичні оператори (туроператори) - юридичні особи, створені відповідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг; - туристичні агенти (турагенти) - юридичні особи, створені відповідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Згідно із частинами 1 - 3 ст. 20 ЗУ Про туризм - за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Також ч. 1ст. 33 Закону України «Про туризм» установлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив, законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із ч.1, 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03 липня 2013 року (справа № 6-42цс13), майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Враховуючи, що позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування того, що саме за провиною відповідача, позивач не зміг отримати туристичні послуги, у суду відсутні підстави для застосування ст.ст. 906, 1166, 1167 ЦК України .

Щодо заперечень відповідача проти позову в частині відсутності його вини в неотриманні туристичних послуг позивачем, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають виниклим спірним правовідносинам між сторонами у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.1 договору № 16704 від 11.07.2016 року, турагент зобов'язується надати туристу всю інформацію, що передбачена чинним законодавством; забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до листа бронювання туриста; забезпечити туриста необхідними документами відповідно до кількості туристів: ваучер, страховий поліс, авіаквитки на авіарейсах згідно з графіком відправлення за маршрутом, вказаним в листі бронювання; надати документ, що підтверджує оплату туристом вартості туристичних послуг, згідно із листом бронювання та на умовах даного договору (корінець прибуткового ордеру, квитанція, касовий чеку тощо).

Відповідно положень п. 5.2 цього договору, у випадку не сплати або неповної сплати туристом вартості туристичних послуг у строки передбачені п. 5.2 даного договору, туроператор має право відмовити туристу в наданні туристичних послуг.

Відповідно до п. 6.1 цього договору у випадку невиконання умов даного договору з боку туроператора, турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги, за умови дотримання вимог п.3.3 даного договору.

Відповідно до п.6.2 цього договору у випадку відмови туроператора від виконання даного договору, турист має права на відшкодування підтверджених документально збитків, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста.

Судом враховано, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем законодавства в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається порушення турагентом умов договору про надання туристичних послуг в частині оплати коштів туроператору за замовлені позивачем туристичні послуги, але позовні вимоги до останнього позивачем не пред'явлені, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів та не доведеністю вини відповідача у неможливості здійснення позивачем та його сім'єю туристичної подорожі, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та про стягнення судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки останні є похідними від задоволення позову.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 10, 16, 27, 57-60, 88, 158, 212- 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "А.Е.Т. Джоін ап.!", третя особа приватне підприємство - "Султан Тур", про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.В. Замкова