АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/2269/17 Головуючий у 1 інстанції - Сенька М.Ф.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

При секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та її страховика Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна») і просив солідарно стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду у сумі 14.025 грн., заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача ОСОБА_2, а також просив стягнути витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 1.500 грн./а.с.1-7/.

Послався на те, що 27.05.2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснила наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності, чим заподіяла останньому матеріальну шкоду на вище зазначену суму.

Оскільки відповідачі - винна в ДТП особа ОСОБА_2 та страховик її цивільної відповідальності ПАТ «СК «Країна» відмовляються добровільно сплачувати заподіяну матеріальну шкоду, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28 листопада 2016 року позов задоволено частково /а.с.186-188/.

Судовим рішенням стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь позивача ОСОБА_1 10.528 грн.39 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, а в решті позову відмовлено.

Вирішене питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ «СК «Країна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові про стягнення з нього матеріальної шкоди /а.с.199-206/.

Скаржник послався на те, що, відмовляючи у виплаті страхової суми на користь позивача ОСОБА_1, він, як страховик, керувався п.3 ч.1 ст.989 ЦК України, та виходив з того, що при укладенні договору страхування з винною в ДТП особою ОСОБА_2, остання не повідомила його, як страховика, про те, що транспортний засіб ЗАЗ-110307-42 уже було забезпечено страховим полісом виданого ПрАТ «СК «Нова» від 09.01.2016 року.

У зв»язку з цим вважав, що договір страхування цивільно-правової відповідальності від 18.05.2016 року, укладеного між ним та ОСОБА_2, є нікчемним, а тому, в силу ст.216 ЦК України, цей правочин не створює юридичних наслідків.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Встановлено, що 27.05.2016 року ОСОБА_2, керуючи належним їй автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись у дворі будинку №5-б по вул.Булаховського у м.Києві, здійснила наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності.

Відповідно до автотоварознавчого Звіту №101/07/16 від 06.07.2016 року, виконаного фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу ОСОБА_1, пошкодженням належного йому автомобіля, склала 14.025,62 грн., без врахування ПДВ, та 16.224,54 грн. з врахуванням ПДВ /а.с.9-15/.

Оскільки цивільна відповідальність винної в ДТП особи ОСОБА_2 була застрахована відповідачем ПАТ «СК «Країна», відповідно до страхового полісу №АІ/9522683 від 18.05.2016 року з лімітом відповідальності 50.000 грн. та нулевою франшизою, за пошкодження майна третім особам, позивач ОСОБА_1 правомірно звернувся до указаного страховика з заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.31,78/.

Встановлено, що умовами договору страхування ОСОБА_2 сплатила на користь страховика ПАТ «СК «Країна» страховий платіж у сумі 1.037 грн.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

А, відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Після звернення ОСОБА_1 до страховика про виплату страхового відшкодування, як зазначає позивач, працівником відділу врегулювання СК «Країна» ОСОБА_4 виконано калькуляцію за №40116 від 29.06.2016 року, якою визначена вартість ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_2, та вартість запасних частин на загальну суму 10.528,39 грн. (без ПДВ).

Незважаючи на те, що позивач в подальшому звернувся до суду з цим позовом і просив стягнути вартість пошкоджень у розмірі 14.025 грн., а також витрати на проведення автотоварознавчого Звіту у сумі 1.500 грн., суд першої інстанції стягнув з відповідача ПАТ «СК «Країна» на його користь суму, яка була попередньо обумовлена з працівником відповідача - ПАТ «СК «Країна», тобто, 10.528,39 грн.

Рішення суду першої інстанції позивачем ОСОБА_1 не оскаржувалось.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Дійшовши висновку про відхилення апеляційної скарги в частині посилання на ст.989 ЦК України, та залишення рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів виходить з наступного.

Встановлено, що об»єктами договірних відносин страхування між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Країна», згідно страхового полісу №АІ/9522683 від 18.05.2016 року, є не автомобіль, а цивільна відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну третім особам при керуванні належним їй автомобілем НОМЕР_1.

При цьому, об»єктом договору страхування за полісом №АЕ/2757330 від 09.01.2016 року, укладеного між ПрАТ «СК «Нова» та ОСОБА_5, яка відчужила 17.05.2016 року автомобіль ЗАЗ-110307-42 ОСОБА_2, є цивільно-правова відповідальність перед третіми особами ОСОБА_5 за шкоду, заподіяну третім особам при керуванні автомобілем НОМЕР_1.

Тобто, об»єктами страхування за указаними договорами страхування - є цивільна відповідальність перед третіми особами двох різних осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Зазначене свідчить, що посилання скаржника на п.3 ч.1 ст.989 ЦК України, є безпідставним, оскільки указаною нормою передбачений обов»язок страхувальника повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо одного і того ж об»єкта страхування.

Крім того, колегія суддів вважає обгрунтованими посилання суду першої інстанції на п.3ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування», згідно якого підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування.

При цьому, скаржник ПАТ «СК»Країна» не навела суду доказів свідомого неподання ОСОБА_2 страховику відомостей про наявність страхового полісу, укладеного між попереднім власником автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Нова».

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із зазначеного слідує про відсутність будь-яких винних упереджених дій з боку ОСОБА_2 щодо неподання страховику СК»Країна» інформації про наявність страхового полісу між ПрАТ «СК «Нова» та ОСОБА_5, яка відчужила 17.05.2016 року автомобіль ЗАЗ-110307-42 ОСОБА_2.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» відхилити, а рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді