Справа № 161/8578/16-ц Провадження № 22-ц/773/128/17 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Категорія: 32 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Грушицького А.І.,

за участю секретаря Галицької І.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого покликався на те, що близько 23 год. 50 хв. 31 травня 2015 року ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1, належному на праві власності ОСОБА_5, грубо порушила ПДР, у зв'язку із чим, пасажири вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_5, ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження несумісні з життям та в лікарі померли, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 забезпечена ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», у зв'язку із чим, позивач ОСОБА_2, як син ОСОБА_5, просив стягнути з відповідача в межах ліміту страхового відшкодування майнову та моральну шкоду, яка не була відшкодована страховою компанією в добровільному порядку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 02 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_2 заподіяну шкоду в розмірі 49 940 грн., 14 660 грн. у відшкодування моральної шкоди, 14 660 грн. понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника та 5 300 грн. витрат на правову допомогу. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Не погоджуючись із вищеназваним рішенням суду першої інстанції, відповідач ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим через порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню.

Судом встановлено, що близько 23 год. 50 хв. 31 травня 2015 року ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1, належному на праві власності ОСОБА_5, виїхавши з другорядної дороги вул. Сарнівської с. Сирники Луцького району на 137 км + 750 м автодороги М-19 сполучення «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», що в с. Сирники Луцького району та рухаючись в напрямку м. Ковеля, була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, перетнула вузьку суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, перед перестроюванням не переконалася, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхала на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автопоїздом в складі автомобіля НОМЕР_2 та причепа марки «KRONE» д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажири автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження несумісні з життям та в лікарі померли, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2016 року винною у вчиненні вказаної ДТП визнано ОСОБА_4 (а.с. 37-42)

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «TOYOTA CAMRY» д.н. НОМЕР_1 перед третіми особами, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», згідно з полісом АС/7200313 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 листопада 2014 року (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем автомобіля НОМЕР_1 після смерті свого батька на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2016 року (а.с. 94).

Встановлено, що 22 квітня 2016 року позивач ОСОБА_2 звертався до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна»» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке в добровільному порядку страховою компанією виплачено не було (а.с. 93-96).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

П. 2 полісу АС/7200313 визначено, що забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1, а страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи-відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Відповідно до п. 32.1. ст. 32 цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовують шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивач ОСОБА_2 просив відшкодувати майнову шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, яким є автомобіль НОМЕР_1, і який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, правові підстави для її стягнення з страхової компанії, у зазначеному випадку, відсутні.

П. 9.3 ст. 9 Закону визначено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана із смертю потерпілого, яка передбачена ст. 27 Закону.

Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із п.п. 27.3., 27.4. ст. 27 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

При цьому, під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обов'язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Отже, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на день настання страхового випадку, суд дійшов правильного висновку про стягнення з страхової компанії на користь позивача 14 660 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю його батька.

Витрати на поховання понесені позивачем в розмірі 6 328 грн. та спорудження надгробного пам'ятника вартістю 16 620 грн. підтверджуються наявними у матеріалах справи належними доказами (а.с. 97-98, 100-101), і їх стягнення у визначеному судом розмірі відповідає вимогам Закону.

Висновки суду про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу підтверджуються: договором про надання правової допомоги від 26 вересня 2016 року, укладеним між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_1, довідкою-розрахунком про розсір судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги у даній справі за № 85/6 від 02 листопада 2016 року, квитанцією до прибуткового касового ордера від 26 вересня 2016 року на суму 5 300 грн. (а.с. 102-104) і узгоджуються із вимогами закону, які регулюють розгляд зазначеного питання.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині вирішення питання про стягнення майнової шкоди в межах страхового ліміту відповідно до умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові, а в іншій частині, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2016 року в частині стягнення майнової шкоди скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення майнової шкоди в межах страхового ліміту відповідно до умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді