АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4029/2017 Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року про відмову у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Відповідно до змісту позовних вимог, позивачка просила:

Зняти арешт з нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9652827 від 24.03.2010 року; зареєстровано: 24 березня 2010 року 11:19:44 за №9652827 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора 01135 м. Київ, проспект Перемоги, 11; підстава обтяження: ухвала №2-1675/2010 р. від 15 березня 2010 року Дніпровського районного суду міста Києва, суддя Антипова Л.О,; об'єкт обтяження: земельна ділянка, АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, обтяжувач: Дніпровський районний суд міста Києва, заявник: Дніпровський районний суд міста Києва ухвала з супровідним листом, суддя Антипова Л.О.

Зняти арешт з нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9880315 від 31.05.2010 року; зареєстровано: 31 травня 2010 року 15:06:39 за №9880315 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04053, м. Київ, вул.. Артема, буд.73; підстава обтяження: постанова 2314/10 від 31 травня 2010 року, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, об'єкт обтяження: земельна ділянка, земельна ділянка, НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, кадастровий номер:НОМЕР_1, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, код: 35011660, 02094, м. Київ, вул. Краківська, 20.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2016 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна, в частині позовних вимог, а саме: «Зняти арешт з нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9652827 від 24.03.2010 року; зареєстровано: 24 березня 2010 року 11:19:44 за №9652827 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора 01135 м. Київ, проспект Перемоги, 11; підстава обтяження: ухвала №2-1675/2010 р. від 15 березня 2010 року Дніпровського районного суду міста Києва, суддя Антипова Л.О,; об'єкт обтяження: земельна ділянка, земельна ділянка АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, обтяжувач: Дніпровський районний суд міста Києва, заявник: Дніпровський районний суд міста Києва ухвала з супровідним листом, суддя Антипова Л.О.».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2016 року у відкритті провадження в частині позовних вимог які стосуються зняття арешту з майна, який накладено на підставі постанови державного виконавця- відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та на направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В скарзі посилалася на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та роз'яснень , викладених в п. п. 2 ,5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримала.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції, виходив з того, що вимоги, які стосуються зняття арешту з майна, який накладено на підставі постанови державного виконавця підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів з вказаним висновком погодитись не може, так як вирішуючи питання про відкриття провадження судом були порушені процесуальні норми.

Так, відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ.

Згідно зі п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

У ч. 2 ст. 122 ЦПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя відмовляє у відкритті провадження у справі і вказаний перелік розширювальному тлумаченню не підлягає.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно із ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (господарського, адміністративного). Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив суд зокрема:

«Зняти арешт з нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9880315 від 31.05.2010 року; зареєстровано: 31 травня 2010 року 15:06:39 за №9880315 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04053, м. Київ, вул.. Артема, буд.73; підстава обтяження: постанова 2314/10 від 31 травня 2010 року, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, об'єкт обтяження: земельна ділянка, земельна ділянка, НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, кадастровий номер:НОМЕР_1, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, код: 35011660, 02094, м. Київ, вул. Краківська, 20.»

Згідно п.п. 1-2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року

№ 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

В пункті 5 вищезазначеної Постанови зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що висновки суду про розгляд вимог про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, має проводитись в адміністративному судочинстві не відповідає вимогам Закону та вищенаведеним роз'ясненням.

При постановленні ухвали про відкриття провадження було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання, а тому ухвала підлягає скасування з поверненням цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року про відмову у відкритті провадження скасувати, повернути це питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: