ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/897/17
Провадження № 2/483/622/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2017 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі Шилінскас О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

16 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 22 липня 2006 року перебував у шлюбі з відповідачкою, тривалий час вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Згоди на поділ спільного майна вони не досягли, тому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя, набутого в період шлюбу, а саме земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровське, вул. Хуторська, 16/2, кадастровий номер :02:006:0012 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, визнавши за ним та відповідачкою право власності на вказану земельну ділянку у розмірі 1/2 частки за кожним.

Відповідачка ОСОБА_2 предявила до ОСОБА_1 зустрічний позов, в якому зазначила, що в період шлюбу з позивачем, крім вищевказаної земельної ділянки було також придбано земельну ділянку за адресою: м. Миколаїв, вул. Новобудівна, 1 «Л», на якій побудовано житловий будинок. Просила визнати завершеним будівництво житлового будинку, розташованого в м. Миколаєві, по вул. Новобудівній 1«Л», визнати житловий будинок спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на 3/4 частки будинку.

Ухвалою суду від 27 листопада 2017 року, за заявою ОСОБА_2, її зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої уточнені позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Зазначила, що вважає спірну земельну ділянку своєю особистою приватною власністю. При цьому, пояснила, що ця земельна ділянка належала її братові ОСОБА_4 Приблизно у 2003 чи 2004 році вона передала в борг братові свої особисті грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, при цьому будь-які письмові розписки не складались. Борг брат тривалий час не повертав та надав їй довіреність, якою уповноважив її оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку на його імя та продати ділянку. Згідно договору купівлі-продажу земельна ділянка була оформлена на відповідача ОСОБА_1, який на той час був її чоловіком, однак фактично грошові кошти за цим договором останнім не сплачувались. З коштів від подальшого продажу земельної ділянки вона мала повернути свій борг, а решту віддати колишній дружині брата ОСОБА_5

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

З копії рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 08 серпня 2017 року, вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року (а.с. 172).

Відповідно до копії довіреності від 02 жовтня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 2559, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником в управлінні земельних ресурсів, архітектурі, сільській раді, інших органах, та продати за ціну та на умовах на її розсуд, належну йому на праві власності земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровське, вул. Хуторська, 16/2 (а.с. 180).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 серпня 2008 року, посвідченого нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1529, ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_4 на підставі вищевказаної довіреності, продала ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,25га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровське, вул. Хуторська, 16/2, кадастровий номер :02:006:0012 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 827478, виданого 02 липня 2007 року Покровською сільською радою Очаківського району Миколаївської області (а.с. 220).

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,25га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровське, вул. Хуторська, 16/2, кадастровий номер :02:006:0012 придбана ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_2

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Підтвердивши факт укладення договору купівлі продажу земельної ділянки під час шлюбу з ОСОБА_1, відповідачка заперечувала сплату ОСОБА_1 вартості земельної ділянки, посилаючись на те, що ці кошти вона сплатила особисто ОСОБА_4 ще у 2003-2004 роках, тобто до шлюбу з позивачем.

Доводи відповідачки спростовуються договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08 серпня 2008 року, зі змісту якого слідує, що продаж земельної ділянки вчинено за 35800 грн., які ОСОБА_2, як представник ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1 до підписання цього договору, та вважає цю ціну вигідною для продавця та її визначення не повязане зі збігом будь-яких обставин. Сторони стверджували, що цей договір вчинений не під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини і не є фіктивним або удаваним правочином і спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним (а.с 220).

Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України, заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину, що має вчинятись у письмовій формі, або оспорювання його частини може доводитись письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозаписи та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків.

При ухваленні рішення щодо набуття у спільну сумісну власність подружжя, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідачки, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами.

Так, показання свідка ОСОБА_5 про те, що грошові кошти за придбану земельну ділянку ОСОБА_1 не сплачувались, відповідно до правил ч. 1 ст. 218 ЦК України, не можуть вважатись допустимим доказом безгрошовості договору купівлі-продажу.

Натомість, на переконання суду, договір купівлі-продажу від 08 серпня 2008 року є належним, допустимим та достатнім доказом придбання земельної ділянки сторонами під час шлюбу за спільні кошти.

За такого взявши до уваги відсутність у відповідачки доказів в іншому, суд дійшов висновку, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя та кожен з них має право на 1/2 її частину, вартістю по 38350 грн. (а.с.206).

З врахуванням викладених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України, , приймаючи до уваги, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 640грн., з відповідачки на його користь слід стягнути в рахунок відшкодування судового збору 256 грн. 50 коп., та в дохід держави 127 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263- 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

в и р і ш и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - задовольнити.

Залишити у власності ОСОБА_1 ? частку земельної ділянки площею 0,25га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровське, вул. Хуторська, 16/2, кадастровий номер :02:006:0012 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Виділити у власність ОСОБА_2 ? частку земельної ділянки площею 0,25га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровське, вул. Хуторська, 16/2, кадастровий номер :02:006:0012 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 256 (двісті пятдесят шість) грн. 50 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 127 (сто двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2017 року.

Головуючий: