Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/699/17
Провадження № 2/553/576/2017
У Х В А Л А

Іменем України

20.03.2017м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Чистик І.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Компаньон Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ "Компаньон Фінанс" про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину, в якій позивач вказує, що на 26.04.2016 року звернулася до відділення ТОВ "Компаньон Фінанс" у м. Полтаві з метою отримання позики, їй в усній формі розяснили умови кредитування, вона підписала бланк заяви, який був викладений дрібним шрифтом, у звязку з чим вона з її змістом не ознайомилась, в цей же день отримала кошти в сумі 10100 грн., з яких 10000 грн. кредит на власні потреби, а 100 грн. оплата комісії. Оскільки не змогла внести перший внесок в обумовлений строк, з боку відповідача та інших невідомих осіб на неї почався тиск з погрозами та вимогами повернути кошти у значному розмірі. Посилалася на те, що не отримувала примірник кредитного договору, єдиний документ, який у неї наявний це заява від 26.04.2016 року, надати копію договору на запит відповідач відмовився, що дах підстави стверджувати про його відсутність, а відтак недотримання вимог про укладення договору в письмовій форм, що відповідно до ст. 215 ЦК України тягне недійсність такого договору.

Таким чином вважала, що порушення відповідачем обовязкової умови про письмову форму кредитного договору відповідно до ч.2 ст. 1055 ЦК України є підставою вважати його нікчемним. Також послалася на те, що їй не була надана в письмовій формі інформація, передбачена ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". З наведених підстав просила суд вважати недійсним кредитний договір між ТОВ "Компаньон Фінанс" та ОСОБА_1 від 26.04.2016 року на суму 10100 грн. та застосувати наслідки недійсності правочину для чого визначити остаточну для повернення ОСОБА_1 суму коштів 7000 грн. на користь ТОВ "Компаньон Фінанс".

Позивач в позові посилається на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу звільнення від сплати судового збору. В той же час

Закон України «Про судовий збір» є основним спеціальним законом, положеннями якого визначено порядок справляння судового збору, зокрема його обчислення, сплата, а також звільнення осіб від його сплати. Положеннями статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону України № 484-VIII від 22 травня 2015 року) визначено перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору. На підставі Закону України № 484-VIII від 22 травня 2015 року частина перша статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладена в іншій редакції, відповідно до якої положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів (за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав) виключено. За змістом змін до статті 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закону України «Про захист прав споживачів», убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання заявника на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги. Аналогічна позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України у справі № 6-2128ц16 від 12.10.2016 року. Таким чином в порушення вимог ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Крім того, в порушення вимог п.п. 5-7 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач в позовній заяві не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину. Так, в позовній заяві немає посилання на те, яке саме право позивача як споживача порушено та коли і в чому полягає це порушення. Також в позовній заяві неконкретно викладено зміст позовних вимог, з яких незрозуміло чи просить позивач вважати кредитний договір недійсним, чи нікчемним, з огляду на посилання як на підставу позову на ст. 215 ЦК України та одночасно на ч.2 ст. 1055 ЦК України, в той час як згідно розяснень, що містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року визначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; у цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому; вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину.

Крім того, відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, ОСОБА_1, вважаючи себе споживачем, при предявленні позову до суду мала викласти зміст позовних вимог та обставини, якими вона обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Також позивачем не обґрунтовано позовні вимоги про визначення остаточної для повернення ОСОБА_2 суми коштів 7000 гривень на користь ТОВ «Компаньон Фінанс» та не наведено доказів існування спору з цього приводу між сторонами.

Вважаю, що за наявності зазначених недоліків розгляд справи по суті неможливий, в звязку з чим позивачу необхідно надати строк для виправлення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119, 120, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Компаньон Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину - залишити без руху, надавши заявникам строк для усунення недоліків пять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

В іншому випадку заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3