РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

Справа № 145/1400/17

Провадження №2/145/783/2017

14.12.2017 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем.

28.06.2011 року у них народилася дочка ОСОБА_3.

10.04.2013 року рішенням Тиврівського районного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з нею, по даний час проживає з нею і перебуває на її утриманні.

Згідно рішення Тиврівського районного суду від 30.08.2013 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки в сумі 550 грн.

Їхня дочка росте, її потреби збільшуються, як і збільшуються ціни на продукти харчування, речі побутового вжитку та ліки. Вона намагається забезпечити дитині відповідні умови і проживання та розвитку. Вона оплачує дочці дитячий садок, додаткові заняття для підготовки до школи. Крім того, ОСОБА_3 часто хворіє, що тягне за собою витрати на лікування та посилене харчування.

Вона працює, отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 3202,00 грн. Інших доходів вона не має. За рахунок її заробітної плати та сплачуваних відповідачем аліментів в сумі 550 грн. Їй важко забезпечувати потреби їхньої дитини.

На даний час прожитковий мінімум для дитини такого віку як їхня дочка становить 1777 грн. Сплачувати відповідачем аліменти не відповідають навіть половині прожиткового мінімуму.

Відповідач є працездатним, працює без оформлення трудових відносин, інших утриманців немає.

Просить збільшити розмір аліментів, присуджених Тиврівським районним судом 30.08.2013 року, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 550 грн. на 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила, просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить позов задоволити, пояснила, що власної нерухомості, транспортних засобів немає.

Відповідач ОСОБА_2 тричі (06.10., 27.10. та 14.12.2017 року) не зявився, хоч про слухання справи повідомлений своєчасно, що стверджується відомостями про місце реєстрації № 4/16336 від 15.09.2017 року, повернутими поштовими конвертами з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат за кордоном» з судовими повістками на 06.10., 27.10., 14.12.2017 року. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Позивачка не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження у відсутності відповідача.

Суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Шлюб між ними 10.04.2013 року рішенням Тиврівського районного суду розірвано.

28.06.2011 року у сторін по справі народилася дочка ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.10).

Рішенням Тиврівського районного суду від 30.08.2013 р. присуджено з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивачки на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в сумі 550 гривень щомісячно до її повноліття (а.с. 7).

ОСОБА_3 проживає з позивачкою, що стверджується довідкою про склад сім'ї № 5778 від 08.09.2017 року (а.с. 4) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 05.09.2017 року (а.с. 5).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із дня ухвалення рішення суду від 30.08.2013 року прожитковий мінімум на дитину сторін зріс з 972 грн. на 1860 грн. ( ст.62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017рік").

Із збільшенням віку дитини зросли витрати на її утримання.

Крім того, ОСОБА_1 навчається в Навчально-розвиваючому центрі «Поліглот» з квітня 2016 р. Загальна вартість навчання за цей період становить 4086 гривень, що стверджується довідкою даного навчального закладу.

Відповідач працездатний, доказів про інших утриманців немає, а тому вбачаються підстави для збільшення розміру аліментів та визначення її в розмірі 50%, прожиткового мінімуму для дитини, що становить мінімальний розмір аліментів.

Із змісту п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2003 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів, аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 174, 213, 214, 215, 224-226ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України ст.ст. 141, 180, 183, 192 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Розмір аліментів, присуджених Тиврівським районним судом 30.08.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 640 ( шістсот сорок) гривень.

Виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду від 30.08.2013 року, повернути після завершення його виконання.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга позивачем може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційна скарга на рішення може бути подана відповідачем в загальному порядку.

Суддя Кіосак Н. О.