Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Коробчук А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2016 року у справі за позовом АТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії „Північно-Західне регіональне управління АТ „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 „Ізол, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 фірма „Фронтон, ОСОБА_2 „Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД про солідарне стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

13 грудня 2011 року АТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії „Північно-Західне регіональне управління АТ „Банк „Фінанси та Кредит звернулося в Рівненський міський суд з позовом до АТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії „Північно-Західне регіональне управління АТ „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 „Ізол, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 фірма „Фронтон, ОСОБА_2 „Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД про солідарне стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказувало, що 30 листопада 2010 року між ПАТ Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії "Північно-Західне регіональне управління" правонаступником якого є АТ Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 «Ізол» було укладено кредитний договір №0285-01-10, згідно якого позичальнику надано не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 6 600 000,00 грн. із сплатою по процентній ставці 21% річних.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/50/2017 Головуючий у 1 інстанції : Ореховська К.Е.

Доповідач : Григоренко М.П.

Разом із укладенням кредитного договору 30.11.2010 року укладено договори поруки із: ОСОБА_1 за №0285-01-10/1; ОСОБА_3 за №0285-01-10/2; ОСОБА_2 - фірма «Фронтон», в особі директора ОСОБА_1 за №0285-01-10/4; ОСОБА_2 «Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД, в особі директора ОСОБА_1 за №0285-01-10/5.

Відповідно до п. 2.1., 2.2. даних договорів поруки - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 - фірма «Фронтон» та ОСОБА_2 «Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД є поручителями ОСОБА_2 «Ізол», які відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Позичальник по справі зобов'язувався повернути кредитні кошти Банку згідно графіка погашення кредитної лінії із кінцевим строком повернення до 29 листопада 2013 року, шляхом перерахування грошових коштів.

З моменту отримання кредиту Позичальник не виконував належним чином умови договору, кредит та відсотки за користування кредитом сплачував частково, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, що порушило права позивача, як кредитора.

Відповідно до п. 6.1 даного кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів від боржника в разі порушення ним умов даного договору.

Невиконанням зобов'язань за даним кредитним договором та відповідно до п. 7.1 кредитного договору нарахована пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочки.

Станом на 15.09.2015 року заборгованість позичальника перед Банком за договором в повному обсязі погашена не була та становить: - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 1 970 000,00 грн.; - сума простроченої заборгованості по відсотках - 6 175 947,85 грн.; - сума пені за прострочення заборгованості по відсоткам - 1 763 611,36 грн. (за період з 15.03.2015 р. по 15.09.2015 р.); - загальна сума заборгованості - 9 909 559,21 грн.

Відповідачам неодноразово нагадувалось про наявність заборгованості, однак станом на 19.11.2015 року від відповідачів не надійшло повідомлень про погашення заборгованості по кредитному договору, а заборгованість перед позивачем є несплаченою.

В судовому засіданні місцевого суду представник позивача остаточно просив: - стягнути солідарно із ОСОБА_2 «Ізол» та ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 9 909 559,21 грн.; - стягнути солідарно із ОСОБА_2 «Ізол» та ОСОБА_3 на користь АТ " Банк " Фінанси та Кредит " заборгованість в розмірі 9 909 559,21 грн. Стягнути солідарно із ОСОБА_2 «Ізол» та ОСОБА_2 - фірма «Фронтон» заборгованість в розмірі 9 909 559,21 грн. Стягнути солідарно із ОСОБА_2 «Ізол» та ОСОБА_2 «Володимир-Волинська фірма «Термоізоляція„ЛТД заборгованість в розмірі 9 909 559,21 грн. та судовий збір сплачений при подачі позову до суду.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2016 року позов АТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії Північно-Західне регіональне управління АТ „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 „Ізол, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 фірма „Фронтон, ОСОБА_2 „Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД про солідарне стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 „Ізол, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 фірма „Фронтон, ОСОБА_2 „Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість основного боргу кредиту - 1 970 000,00 грн.; суму простроченої заборгованості по відсотках - 6 175 947,85 грн., суму пені за прострочення заборгованості по відсоткам 176361,136 грн., а всього стягнуто 8 322 308, 986 грн.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 „Ізол, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 фірма „Фронтон, ОСОБА_2 „Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" судові витрати по справі в розмірі 3219,00 грн. судового збору та 120 грн. ІТЗ, сплачених при подачі позову до суду.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що ні вона, ні її представник не були присутні в судовому засіданні 12.08.2016 року, оскільки їх не було повідомлено про розгляд справи на зазначену дату та вони не отримували повістку про виклик до суду.

Вказує, що 05.04.2011 року позивачем на адреси відповідачів було направлено претензію №1068-1063 про дострокове стягнення кредитних коштів з нарахованими відсотками та пенею, яка отримана Боржником 08.04.2011 року, тобто, це підтверджує односторонню зміну порядку погашення кредиту зі сторони Банку, а кредит обовязковим до повернення 09.04.2011 року. З позовом про стягнення кредитної заборгованості позивач звернувся до суду через 8 місяців, а саме 13.12.2011 року. Тому вважає, що усі договори поруки за кредитним договором № 0285-01-10 від 30.11.2010 року укладеного між ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит та ОСОБА_2 „Ізол є припиненими, оскільки між датою настання терміну погашення основного зобовязання та датою звернення Банку до суду пройшло більше 6 місяців.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Враховуючи дату дострокового погашення кредиту та дату звернення банку до суду, порука за виконання позичальником усіх його зобовязань перед банком на момент розгляду справи припинилася на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Вважає, що оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 фірма „Фронтон, ОСОБА_2 „Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД є необґрунтованим та безпідставним.

Стосовно стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 „Ізол, зазначає, що є ухвала Господарського суду Рівненської області від 17.11.2015 року у справі №918/1016/15 про затвердження реєстру вимог кредиторів ТОВ „Ізол, згідно якої визнано вимоги ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит в розмірі 10554098,43 грн. (позачергові), 2398934,58 грн. (6 черга) та 2436 грн. (1 черга).

Вважає, що позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості між тими ж сторонами та з тих же підстав, тобто намагається здійснити подвійне стягнення одних і тих же сум заборгованості.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 „Ізол підлягає закриттю на підставі ст.. 205 ЦПК України, а позовні вимоги Банку до поручителів не підлягають до задоволення , в звязку з припиненням дії договорів поруки.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказує, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача та стягуючи на його користь в солідарному порядку із ОСОБА_2 „Ізол, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 фірма „Фронтон, ОСОБА_2 „Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість по кредитному договору № 0285-01-10 від 30.11.2010 року, в загальному розмірі 8 322 308, 986 грн., суд першої інстанції виходив із того, що в ході судового розгляду були здобуті достатні та переконливі докази, які свідчать про неналежне виконання ОСОБА_2 „Ізол своїх зобовязань, у звязку із чим по вищевказаному кредитному договору у останнього виникла заборгованість.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які стосуються встановлення розміру та обставин виникнення заборгованості по кредитному договору № 0285-01-10 від 30.11.2010 року, укладеного між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" ТзОВ „Ізол, а також вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості по вищевказаному договору із неї та ОСОБА_3, як поручителів ОСОБА_2 „Ізол, на увагу не заслуговують.

Посилання ОСОБА_1 на те, що всі договори поруки, які були укладенні на забезпечення виконання умов кредитного договору № 0285-01-10 від 30.11.2010 року, є припиненим, у відповідності до положень ч.4 ст. 559 ЦК України, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в направленій позивачем 05 квітня 2011 року на адреси відповідачів претензії №1068-1063 (т. 1 а.с. 19) взагалі відсутня будь-яка вимога про дострокове повернення всіє суми кредиту, а міститься лише інформація про стан заборгованості по кредитному договору, станом на 05 квітня 2011 року, а також застереження про те, що Банк буде звертатись до суду із відповідним позовом, у разі невиконання відповідачами вимог вказаної претензії.

Більше того, з матеріалів справи також вбачається, що після отримання вищевказаної Претензії, позичальником по кредитному договору № 0285-01-10 від 30.11.2010 року 15 листопада 2011 року було здійснено часткове погашення боргу, на суму 50000 грн., а позов у даній цивільній справі предявлено 13 грудня 2011 року., тобто менше ніж через півмісяця з моменту здійснення останнього платежу.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 0285-01-10 від 30.11.2010 року від імені ОСОБА_2 „Ізол було підписано його директором - ОСОБА_1, яка є одночасно і поручителем по даному кредитному договору, як фізична особа, що свідчить про повну обізнаність останньої із станом заборгованості по вищевказаному кредитному договору та етапами її погашення.

В той же час, із врахуванням того, що провадження у даній справі за позовом АТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії Північно-Західне регіональне управління АТ „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 „Ізол, ОСОБА_2 фірма „Фронтон, ОСОБА_2 „Володимир-Волинська фірма „Термоізоляція „ЛТД підлягає закриттю, на підставі пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України, шляхом винесення апеляційним судом окремої ухвали з даного приводу, колегія суддів вважає, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог АТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії Північно-Західне регіональне управління АТ „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_1, ОСОБА_3 має бути змінено, шляхом викладення резолютивної частини рішення з даного приводу в іншій редакції, оскільки встановлена судом першої інстанції заборгованість по кредитному договору № 0285-01-10 від 30.11.2010 року, має бути стягнута із ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як поручителів ОСОБА_2 „Ізол, із кожної окремо.

Це ж саме стосується і розподілу судових витрат по справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог АТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії Північно-Західне регіональне управління АТ „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_1, ОСОБА_3 змінити, шляхом викладення резолютивної частини у наступній редакції.

Позов АТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії Північно-Західне регіональне управління АТ „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_3, із кожної окремо, як поручителів ОСОБА_2 „Ізол, на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість по кредитному договору №0285-01-10 від 30 листопада 2010 року, основного боргу кредиту - 1 970 000,00 грн.; суму простроченої заборгованості по відсотках - 6 175 947,85 грн., суму пені за прострочення заборгованості по відсоткам 176361,136 грн., а всього 8 322 308, 986 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" по 1609 грн. 50 коп., в рахунок відшкодування судового збору за подання позову та по 60 грн., в рахунок відшкодування витрат за сплату витрат із інформаційно-технічного забезпечення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_4