Справа № 361/1484/16-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/5639/17 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 49 12.12.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з народження проживає разом з нею АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти в розмірі 300 грн. на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Посилаючись на те, що у дитини діагностували захворювання тазостегнових суглобів яке потребує лікування, а відповідно і витрат, просила змінити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів на дитину до 3 000 грн. Крім того, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 посилаючись на ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків з 2015 року, на підтвердження чого є лист Броварської РДА про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 3 червня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Київської області скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У своїй апеляційній скарзі відповідач не погоджується з вказаним заочним рішенням суду з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначив зокрема, що судові виклики приходили невчасно, що не дало можливості бути присутнім при розгляді справи та надати докази, пояснення та заперечення по обставинам викладеним у позові, а також залучення свідків, які б спростували викладені обставини у позові. Судом не враховано, що він є громадянином Російської Федерації з вересня 2015 року, офіційно там працює та сплачує кошти на утримання доньки, тільки за пів року 2014 року на ім'я позивачки здійснено переказів у сумі 85 000 рублів, що вона сама не заперечує. Розмір його заробітної плати складає 5 766, 76 рублів, про добровільне виконання рішення суду про сплату аліментів свідчать квитанції долучені до апеляційної скарги. Тому просив заочне рішення суду від 03 червня 2016 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю у квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2015 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно з даними медичної картки ОСОБА_4 та виписки з картки амбулаторного хворого від 17 лютого 2016 року № 14/22 малолітня дитина потребує додаткового лікування, оскільки має захворювання тазостегнових суглобів. У зв'язку з вказаним дитині рекомендовано лікувально-оздоровча фізкультура, масаж, ортопедичне взуття та інші профілактичні заходи.

Змінюючи розмір стягуваних аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що стан здоров'я дитини сторін спору після ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів погіршився, у зв'язку з чим вона потребує додаткових витрат на лікування, тому відповідно змінився матеріальний стан позивачки, як одержувача аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Як з'ясовано судом та підтверджено матеріалами справи, з листопада 2014 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, їх дитина з моменту народження проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні.

Після стягнення з відповідача судом аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін, у дитини виникли проблеми зі здоров'ям, дитина має захворювання суглобів ніг, потребує додаткового лікування, що підтверджується її медичною карткою та випискою із карти амбулаторного хворого №14/22 від 17 лютого 2016 року.

Відповідач має стабільний та достатній дохід для утримання його неповнолітньої доньки. При цьому на утриманні немає інших дітей чи непрацездатних осіб.

З січня 2015 року відповідач жодного разу не бачив своєї доньки, не спілкувався з нею, участі у вихованні доньки не приймає. Всі питання виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, який не вживає відповідних заходів щодо забезпечення своїй дитині достатнього життєвого рівня, повноцінного життя, всебічного розвитку та захисту.

Відповідно до ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

При цьому, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 4 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1228,00 грн., з 1 грудня 2016 року - 1355,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, та беручи до уваги витрати платника аліментів, зокрема подорожі до різних країн та останні зміни законодавства, якими мінімальний розмір аліментів збільшено й у 2017 році на дитину до 6 років мінімальний розмір аліментів становитиме 713 грн/місяць, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в межах даного спору позивачкою доведено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, погіршився стан здоров'я дитини, змінилось матеріальне становище позивачки, що відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду.

Крім того, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, а тому має бути позбавлений батьківських прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність поважних причин невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків та його ухилення від виконання цих обов'язків, оскільки судом встановлено нехтування відповідачем своїми обов'язками щодо спілкування та виховання дитини, а також щодо забезпечення належного рівня життя для дитини, крім того, створення штучних перешкод позивачці щодо реалізації прав малолітньої доньки, зокрема, відповідач не надає згоду на реєстрацію місця проживання дитини спільно з матір'ю, не надає згоду на виїзд доньки за кордон України в оздоровчих цілях.

Броварська районна державна адміністрація Київської області дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується висновком №1295/01-12 від 11 серпня 2015 року.

З урахуванням вказаного, суд обґрунтовано на підставі ст. 164 Сімейного кодексу України позбавив відповідача батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність обставин, що мають значення для справи не заслуговують на увагу, оскільки суперечать матеріалам справи, тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :