Справа № 181/145/17
Провадження № 2/181/70/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2017 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Юрєва О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Паньковської М.А.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що їй, з 17.09.2013 року, на праві власності належить житловий будинок за адресою вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області. На прохання ОСОБА_2 (колишнього чоловіка, шлюб з яким було розірвано ще в 2002 році), вона надала дозвіл на його тимчасову реєстрацію місця проживання в вище вказаному домоволодінні. Відповідач обіцяв добровільно скасувати свою реєстрацію, але до даного часу цього не зробив, хоча не проживає за вказаною адресою з 1 серпня 2016 року, тобто більше 6 місяців.

З метою усунення порушення її права власності і користування житлом, вона була змушена звернутися до суду стосовно позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. Зазначене домоволодіння було придбане нею особисто після розірвання шлюбу і є її приватною власністю.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала. Пояснила суду, що шлюб з відповідачем було розірвано в 2002 році. У 2003 році відповідач виїхав до Москви на заробітки. Для купівлі житлового будинку за адресою вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_2 дав їй спочатку 400, а потім ще 200 доларів. Відповідач постійно погрожував їй, бив. З серпня 2016 року ОСОБА_2 проживає окремо, за адресою Надточого, 5, с. Новопавлівка. Діти, які є повнолітніми, проживають разом з позивачкою за адресою вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, пояснив суду, що в 2002 році вони з позивачкою розірвали шлюб. Житловий будинок за адресою вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області вони купили разом у 2003 році, а у 2013 переробляли документи, у звязку з переплануванням домоволодіння. Проживав постійно в зазначеному будинку з 2003 року. З серпня 2016 року проживає за іншою адресою. Був змушений виїхати через постійні сварки з дружиною. З 2002 року і по 2013 рік проживав з позивачкою разом.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Право приватної власності ОСОБА_1 на будинок, за адресою: вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області, підтверджується виданим 17 вересня 2013 року Реєстраційною службою Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок.(а.с.8)

Відповідно до копії свідоцтва, серії І-КИ №214644 виданого 06 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 06 серпня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №48.(а.с.9)

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, чоловік та їх діти. Припинення шлюбних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням.

Так, судом встановлено, що не зважаючи на розірвання шлюбу, позивач та відповідач проживали спільно, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Будинок за адресою: вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області, в 2003 році був придбаний спільно.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до довідки №453 від 06.02.2017 виданої виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 фактично не проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 з серпня 2016 року. (а.с.10)

У п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»(із подальшими змінами та доповненнями) (далі - постанова Пленуму) роз'яснено, що у справах про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Суд бере до уваги, посилання сторін на те, що постійні сімейні сварки, фактично перешкоджали відповідачу користуватися жилим приміщенням, саме у звязку з чим він був вимушений, у серпні 2016 року, тимчасово, переїхати за іншою адресою.

Враховуючи те, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні менше строку, визначеному ст. 405 ЦК України, та крім того, підставою такого не проживання є неможливість сумісного проживання через конфлікти у сімї, суд вважає у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати покласти на позивача у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3