АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/670/15-ц Номер провадження 22-ц/786/465/17Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т. Г. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Бондаревської С.М., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника Новосанжарської ЦРЛ - Пархоменко О.В., представника відділення виконавчої дирекції Фонду - Кражана М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Новосанжарської центральної районної лікарні, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Полтавському та Новосанжарському районах Полтавської області, територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Полтавській області про встановлення факту отруєння та професійного захворювання на виробництві,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд із зазначеним позовом, який в процесі розгляду справи доповнила та уточнила. Зазначала, що, працюючи на посаді дезінфектора у Новосанжарській центральній районній лікарні, 07 жовтня 2014 року отримала отруєння парами хлору на робочому місці внаслідок нещасного випадку на виробництві у зв'язку з незабезпеченням належними засобами захисту та невідповідністю робочого місця вимогам та стандартам, які ставлять до дезінфікаційних боксів. Оскільки відповідач не провів своєчасного та об'єктивного розслідування нещасного випадку, просила визнати незаконними та скасувати акти форми Н-5 розслідування нещасного випадку на виробництві від 06.05.2015 року та від 21.07.2016 року; встановити факт нещасного випадку на виробництві при викладених обставинах отруєння та факт професійного захворювання; зобов'язати відповідача скласти акт форми Н-1 та П-5.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Наполягає на тому, що відповідач не провів належного розслідування нещасного випадку, не викликав в день нещасного випадку лікаря санепідемстанції, профпатолога, які повинні були зробити забори біологічного матеріалу - мазків слизових носа, ротової порожнини, очей, а також аналіз повітря.

Вважає, що оскільки акт розслідування нещасного випадку на виробництві був складений лише 06.05.2015 року, тобто через сім місяців після отруєння та не містить об'єктивної інформації по факту її отруєння, тому він є неналежним доказом, та не повинен прийматися судом до уваги. Надані нею докази доводять факт отруєння на роботі, а наявний у неї діагноз захворювання - відноситься до професійного захворювання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 01.06.2004 року ОСОБА_4 працювала у Новосанжарській ЦРЛ на посаді дезінфектора відповідно до наказу Новосанжарської ЦРЛ №42 від 27.05.2004 року. Наказом №22 від 12.01.2015 року її звільнено у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров'я п.2 ст.40 КЗпП. /т.1, а.с. 14,16/.

07.10.2014 року дезінфектор ОСОБА_4 проводила розважування хлорного вапна. Близько 11 години цього ж робочого дня вона звернулася за медичною допомогою до фахівців Новосанжарської ЦРЛ у зв'язку із погіршенням стану здоров'я, який вона пов'язує з отруєнням хлорним вапном.

Відповідно до Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07 жовтня 2014 року об 11 год. 00 хв. у Новосанжарській центральній районній лікарні, складеного 06.05.2015 року, комісією встановлено, що випадок погіршення стану здоров'я ОСОБА_4, дезінфектора Новосанжарської ЦРЛ, який стався під час виконання нею функціональних обов'язків, не пов'язаний із впливом шкідливого фактора, а саме хлорного вапна, так як клінічних ознак отруєння хлорним вапном при первинному і повторному зверненнях за медичною допомогою у ОСОБА_4 не було. Погіршення її стану здоров'я обумовлене загостренням її хронічного захворювання - гіпертонічної хвороби. Даний випадок визнаний таким, що не пов'язаний з виробництвом./а.с.65 т.1/

Аналогічних висновків комісія дійшла при повторному розслідуванні вказаного випадку, виклавши їх в акті від 21.07.2015 року./а.с.65/

Відповідно до висновку експерта державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 460/15 від 20.05.2016 року встановити, чи мав місце випадок гострого професійного отруєння парами хлору, а отже визначити, чим обумовлене погіршення стану здоров'я ОСОБА_4 07.10.2014 р. неможливо. Враховуючи багаторазове перенесення ОСОБА_4 захворювань простудного характеру є підстави вважати, що у ОСОБА_4 хронічне обструктивне захворювання легень з наявністю пневмосклерозу та дихальної недостатності розвивалося поступово, при цьому шкідливі умови праці: хімічні подразники, фізичне перевантаження, простудний і пиловий фактори могли сприяти погіршенню перебігу існуючих у неї захворювань./а.с.177 т.2/

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що жодним доказом не підтверджується ні факт нещасного випадку, ні професійного захворювання. Новосанжарська ЦРЛ провела розслідування та склала за наслідками акт Н-5. Підстави для складання актів Н-1 та П-5 та направлення на медико-соціальну експертизу лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я - відсутні. Встановлення факту нещасного випадку на виробництві, пов'язаного із здійсненням позивачкою трудових обов'язків та причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я та виконанням цих обов'язків є компетенцією комісії, що здійснює розслідування нещасних випадків на виробництві, а не суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновком районного суду .

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів.

Відповідно до ст.179 ЦПК України предметом доказування під час розгляду справи є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 22 Закону «Про охорону праці» власник (роботодавець) або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування . У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця . Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Відповідно до п.64 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року №1232, віднесення захворювання до професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 14 та переліку професійних захворювань, затвердженого постановою КМУ від 08.11.200р. №1662, професійний характер хронічного захворювання (отруєння) встановлюється лікарсько-експертною комісією спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до п. 68 Порядку у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України». Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку.

З урахуваннях викладених обставин та положень нормативних актів доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки районним судом фактичних обставин та щодо доведеності наявності факту нещасного випадку на виробництві, який стався з нею 07.10.2014 року, є неспроможними.

Наданий позивачкою в апеляційній скарзі аналіз виявлених у неї захворювань та перебігу лікування після нещасного випадку в розрізі впливу на захворювання умов праці є її суб'єктивною оцінкою та не може прийматися судом як доведений факт, оскільки висновки компетентних органів зазначене не підтверджують.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.І. Пилипчук

Судді: С.М. Бондаревська

О.В. Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук