АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/140/17 Номер провадження 22-ц/786/752/17Головуючий у 1-й інстанції Олефір А. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року

по справі за позовом Глобинського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 14.09.2011 року по 21.03.2012 року відповідач перебувала на обліку в Глобинському районному центрі зайнятості, як безробітна. В період з 01.10.2011 року по 20.03.2012 року відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 11137,11 грн. При проведенні розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, було виявлено, що під час реєстрації у центрі зайнятості відповідач не повідомила про набуття права на пенсію за вислугу років, яка була їй призначена згідно розпорядження УПФ України в Глобинському районі №7080 від 22.11.2006 року, чим фактично приховала відомості про обставини, що впливають на умови реєстрації в службі зайнятості, призначення й виплати допомоги по безробіттю, про що 25.10.2016 року було складено відповідний АКТ № 501. Посилаючись на те, що відповідач не мала права на отримання соціальних виплат, в добровільному порядку, на вимогу центру зайнятості кошти не повернула позивач просив суд, стягнути з відповідача на користь Глобинського районного центру зайнятості суму безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 11137,11 грн.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Глобинського районного центру зайнятості допомогу по безробіттю в розмірі 11137,11 грн. (одинадцять тисяч сто тридцять сім гривень 11 копійок).

Вирішено питання судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин, які підлягали встановленню, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Вказує, що ще на етапі первинної обробки наданих нею даних, центр зайнятості мав реальну можливість, більше того, зобов'язаний був визначитися щодо наявності або відсутності правових підстав для надання їй статусу безробітної та виплати матеріального забезпечення.

Також зазначає, що оскільки виплата допомоги по безробіттю здійснювалася з 01.10.2011 року по 20.03.2012 року, то необхідно застосувати строк позовної давності.

З наведених підстав просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.09.2011 року ОСОБА_2 звернулася до Глобинського районного центру зайнятості, з письмовою заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю, до вирішення питання її працевлаштування. При цьому, у названій заяві в графі «Відомості про отримання пенсій» власноруч самостійно зазначила, що пенсії не отримує ( а.с. 16).

Як вбачається з витягу із наказів про прийняті рішення по особі, ОСОБА_2 наказом від 14.09.2011 р. № НТ110914 було надано статус безробітної з 14.09.2011 року. Згідно наказу центру зайнятості № НТ 110914 від 14.09.2011 року було призначено допомогу по безробіттю. Наказом № НТ 111003 від 03.10.2011 року розпочато виплату допомоги по безробіттю з 01.10.2011 року. Згідно наказу НТ 120321 від 21.03.2012 року припинено виплату допомоги по безробіттю та знято з обліку як безробітну у зв'язку з поданням безробітним письмової заяви про відмову від послуг ДЦЗ (а.с. 15).

Відповідно до Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №501 від 25.10.2016 року, встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Глобинському РЦЗ як безробітна з 14.09.2011 року по 21.03.2012 року. Згідно довідки від 19.10.2016 року №1777/02-43 та листа УПФУ в ОСОБА_3 районі від 24.10.2016 року №1544/02-33, розпорядженням №7080 від 22.11.2006 року ОСОБА_2 з 01.11.2006 року призначена пенсія за вислугу років. Згідно розпорядження УПФУ в Глобинському районі від 23.11.2006 року виплату пенсії було призупинено у зв'язку з працевлаштуванням, а розпорядженням №152933 від 11.05.2012 року на підставі поданої заяви від 30.03.2012 року виплату пенсії за вислугу років було поновлено з 30.03.2012 року. На момент надання статусу безробітного особі призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України № Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Внаслідок цього виникла переплата допомоги по безробіттю з вини особи в сумі 11137,11 грн. (а.с.7-9).

Судом встановлено та заперечувалося відповідачем в судовому засіданні, що на момент призначення допомоги по безробіттю їй було призначено пенсію.

Як вбачається з Розпорядження УПФ України в Глобинському районі, виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено до моменту звільнення.

Після звільнення 31.08.2011 року, ОСОБА_2 до УПФ України в Глобинському районі достовірно знаючи, що їй було призначено пенсію, не з'явилася за поновленням їй виплати пенсії, разом з тим подала в Глобинського РЦЗ заяву про надання їй статусу безробітної, особисто власноручно зазначивши, що пенсію вона не отримує.

Розмір отриманих коштів по безробіттю відповідач в судовому засіданні не заперечувала.

Листом районного центру зайнятості №1463/05-06 від 27.10.2016 року ОСОБА_2 направлено копію наказу від 25.10.2016 року про відшкодування нею коштів, виплачених як допомога по безробіттю, в розмірі 11137,11 грн. Вказано строк та порядок перерахунку коштів (а.с. 5).

Вирішуючи спірні правовідносини місцевий суд вірно виходив з наступного.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття регулюються Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин

Згідно п. г ч. 3 ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції на час виникнення правовідносин, не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 36 зазначеного Закону, встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Оскільки ОСОБА_2 на момент призначення їй допомоги по безробіттю своїм правом на пенсію за вислугу років скористалася та надавши центру зайнятості недостовірні відомості про обставини, що впливають на умови соціальних виплат, місцевий дійшов висновку, що відповідач не могла бути визнана безробітною, у зв'язку з чим не мала й права на отримання відповідних виплат.

При цьому, працівниками районного центру зайнятості були прийняті заходи щодо досудового врегулювання питання про добровільну сплату суми виплаченого допомоги по безробіттю, проте відповідачем сума допомоги не відшкодована.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції вірним та обґрунтованим, так як перебування особи на обліку як пенсіонерки (навіть якщо виплата пенсії призупинена) не дає їй права на отримання статусу безробітної, що унеможливлює отримання допомоги по безробіттю. В даному випадку, якби відповідач зазначила, що вона перебуває на обліку як пенсіонерка, то не отримала б статусу безробітної та як наслідок допомоги по безробіттю, яка виплачується тільки тим особам, що мають відповідний статус. Тому неповідомлення ОСОБА_2 центру зайнятості про виникнення або наявність такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Доводи апелянта в цій частині правильності висновків суду не спростовують.

Поряд з цим, безпідставними є посилання ОСОБА_2 на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки до даних правовідносин строк позовної давності не застосовуються, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості, не застосовується.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог і з додержанням зазначених норм матеріального і процесуального права ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються доказами по справі.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Пікуль В.П. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ____________ Панченко О.О.