РІШЕННЯ

іменем України

"19" грудня 2017 р. 145/1233/17

2/145/705/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до Ворошилівської сільської ради Тиврівського району про визнання права на земельну частку (пай), третя особа без самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 він 02.08.1995 року згідно приказу № 8 від 26.08.1995 року був прийнятий на роботу в КСП «Маяк» с. Маянів електрогазозварювальником.

30.11.1996 року був звільнений з роботи за ст. 36 п.3 у зв'язку з призовом в ряди збройних сил згідно приказу № 12 від 10.12.1996 року.

12.01.1999 року прийнятий на роботу в КСП «Маяк» с Маянів різноробочим згідно приказу № 1 від 10.01.199 року.

Відповідно до статті 119 КЗпП від10.12.1971 із змінами та доповненнями, було передбачено (Гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов'язків) на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватися у робочий час працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Позивач звертався в березні 2017 року до Відділу Держгеокадастру у Тиврівському районі про надання копії державного акту на право колективної власності на землю КСП «Маяк» із списком громадян, однак 21.03.2017 року йому було повідомлено, що ОСОБА_1 в списку членів КСП «Маяк» відсутній, тому надати копію державного акту не представляється можливим. З даної відповіді йому стало відомо, що до списку членів колишнього КСП «Маяк» всупереч тому, що позивач був його членом, він безпідставно не включений, що спонукало звернутися позивача з даним позовом до суду, щодо захисту своїх порушених прав.

Будучи членом товариства, на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю, він помилково не був включений до списку громадян - членів даного товариства, доданого до вищевказаного державного акту на право колективної власності не землю, та, відповідно, не отримав земельної частки (паю) при розпаюванні земель, які перебували в колективній власності даного товариства. Проте саме по собі невнесення до списку, не позбавляє права особи на земельну частку, за умови її членства в товаристві на момент отримання державного акта, тому позивач вважає, що він має право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Маяк» на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району.

Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,88 в умовно кадастрових гектарах, на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, після паювання земель переданих у колективну власність КСП «Маяк».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з'явилися. Представник позивача ОСОБА_3 подав заяву відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

Представник відповідача Ворошилівської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча про дату і час слухання справи повідомлений своєчасно, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд у його відсутності до суду не надходили.

Представник третьої особи без самостійних вимог - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в судове засідання не з'явився, однак подав заперечення, відповідно до яких просить справу розглянути у його відсутності, в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Позивач в позовній заяві не зазначає час, коли він дізнався або мав дізнатись про порушення своїх прав, а також в позові не зазначено причини пропуску зазначеного строку, для вирішення питання поважності такого порушення судом. Вважає, що позивач міг і мав дізнатись про можливу наявність у нього права претендувати на земельну частку (пай) з моменту видачі Державного акту на право колективної власності на землю, однак не звертався до суду з питанням поновлення строку позовної давності.

Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК та Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. право на земельний най у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов (перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акту), суду слід перевірити саме ці обставини і, залежно від установленого, вирішити питання про обґрунтованість позовних вимог.

Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, який, у разі потреби, уточнюється і підписується головами відповідної Ради і підприємства. Право на земельну частку (пай) громадянина посвідчується сертифікатом за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 р. №801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)". Сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської Ради).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Враховуючи вищевикладене просить відмовити ОСОБА_1 у позові повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пункт 2 Указу Президента України від 08.08.1996 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначає, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до п.6 листа Верховного суду України від 29.10.2008 №19-3767/0/8-08 "Головам апеляційних судів Автономної Республіки Крим,областей, міст Києва та Севастополя"при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно:

а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям", відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними;

б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. №2114-ХП "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї; з'ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"').

Судом встановлено, що 2.08.1995 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в КСП «Маяк» с.Маянів електрогазозварювальником, що стверджується його трудовою книжкою НОМЕР_2 (а.с.7-9)

30.11.1996 року був звільнений з роботи за ст. 36 п.3 у зв'язку з призовом в ряди УА.

12.01.1999 року прийнятий на роботу в КСП «Маяк» с.Маянів різноробочим згідно приказу № 1 від 10.01.1999 року.

Однак позивачем не доведено існування державного акту на право колективної власності на землю КСП "Маяк", статуту підприємства, які б дали змогу з'ясувати порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, та інших будь-яких доказів про те, що позивач був членом КСП "Маяк".

Суд вважає, що посилання на записи в трудовій книжці, як на підтвердження вимог, що він був членом КСП "Маянів" є безпідставними, оскільки записи у трудовій книжці свідчать не про членство в КСП, а про наявність трудових відносин з ним, крім того оригіналу трудової книжки суду надано не було.

Крім того, якщо громадянина помилково (безпідставно) не внесено до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю до проведення розпаювання і видачі сертифікатів, йому необхідно звернутися до зборів співвласників з питанням щодо внесення особи до списку-додатка. Якщо розпаювання земель вже проведено, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання. Якщо згоди не досягнуто, спір відповідно до чинного законодавства України розглядається тільки в судовому порядку.

З огляду на викладене, підставою для надання права на земельну частку (пай) із земель резервного фонду особам, що були помилково (безпідставно) не включені до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю, може бути лише рішення суду.

Оскільки ОСОБА_1 не вчиняв ніяких дій, направлених на включення до списку додатка до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку до проведення розпаювання, не наполягав на перепаюванні після його проведення, не надав суду доказів неправомірності не включення його до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю та таких вимог, відповідно до ст.13 ЦПК України позивач не заявляла, право на земельну частку (пай), відповідно до порядку встановленого законом, позивач не набув.

Крім того, позивач не звертався до суду з питанням поновлення строку позовної давності, а відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.256, 257 ЦК України,

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі складання вступної та резолютивної частини рішення - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. О. Ратушняк