Справа № 236/3219/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І. В.,

за участю секретаря Білоус Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Об*єднаної територіальної громади м. Лиман Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2016року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Об*єднаної територіальної громади м. Лиман Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В судове засідання ОСОБА_1, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справі, не з*явилась, просить позов задовольнити, справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву.

Представник відповідача - Об*єднаної територіальної громади м. Лиман, судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але для участі в судовому засіданні не прибув, заперечень проти задоволення позову висловлено не було, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутності відповідача.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями та земельної ділянки площею 0,1000га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець першої черги за законом, дочка спадкодавця - ОСОБА_1, прийняла спадщину, т.я. постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дружина спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України відмовиласьвід прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, подала до нотаріуса заявупро відмову від прийняття спадщини.

Спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, належав спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 14.03.2008року за реєстром № 1397, зареєстрованого 25.03.2008року в КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов*янськ за № 20052658.

Земельна ділянка площею 0.1000га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, на якій розташований житловий будинок, на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_3, знаходилась у власності ОСОБА_4 продавця житлового будинку. На момент купівлі-продажу житлового будинку у 2008році договір відчудження землі не оформлявся.

З моменту придбання житлового будинку, тобто з 14.03.2008року ОСОБА_2 користувався, володів земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок.

30.11.2016року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Стародубцевою Л.В. спадкоємцю ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та складається з: житлового будинку АДРЕСА_1

Документи, які б підтверджували право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 не оформив, правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно на його ім*я відсутні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Постановою нотаріуса від 19.02.2016року ОСОБА_6 відмовлено у вчиненнні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в зв*язку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджуючих право власності на спадкове майно - земельну ділянку.

Статтею 377 ч.1 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Земельне законодавство України - стаття 120 частина 1 ЗК передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Тобто, до ОСОБА_2, який на законних підставах ( договору купівлі-продажу житлового будинку) набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, ч. 1 ст. 120 ЗК УКраїни, перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Статтею 25 ч.4 ЦК України визначено, що зі смертю спадкодавця право власності не припиняється, а припиняється відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України лише цивільна правоздатність фізичної особи у момент її смерті.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Відповідно до статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкоюЮ на якій вони розміщені.

Відповідно до ст. 152 ЗК України та ст. 386, 392 ЦК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю та інше майно, у тому числі і шляхом визнання права власності на нього.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, враховуючи вищенаведені факти та обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 16, 25, 328, 377, 386, 392, 1261 ЦК України, ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на спадкове майно, яке складається з:

земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1000га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та розташована за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: