АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/3163/17 Головуючий І інстанції: Журавель В.А.
Категорія: договірні Доповідач: Сащенко І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року ( суддя Журавель В.А. ) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування вимог зазначав, що 03.07.2012 року на підставі договору № б/н ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. 01.02.2015 року ОСОБА_2 помер. 17.07.2016 року банком на адресу спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист претензію про сплату заборгованості за кредитним договором, згідно якого було пред'явлено вимоги, проте ніяких дій не було виконано.

Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором кредиту в сумі 5528,80 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не проведено дій по витребуванню будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 263, 264 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано інформації щодо існування спадкового майна після смерті ОСОБА_2, за рахунок якого може бути погашена заборгованість позичальника перед банком.

Судова колегія з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що 03.07.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_2 у порушення норм закону та умов договору зобов'язання за договором належним чином не виконав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

01.03.2015 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.03.2015 року серія І-ВЛ № 485422 (а.с.34).

Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 03.07.2012 року склала 5528,80 грн.

20.02.2016 року банком була направлена претензія кредитора до Першої Харківської державної нотаріальної контори.

Згідно відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори за вих. № 487/02-14 від 24.02.2016 року, претензія кредитора ПАТ КБ "ПриватБанк" до спадкоємців ОСОБА_2, який помер 01 березня 2015 року, одержано 23 лютого 2016 року та зареєстровано по книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 196, спадкова справа № 423/2015. Також зазначено, що у разі наявності заборони кредитора буде письмово повідомлено про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину, надання будь-якої іншої інформації кредитору діючим законодавством не передбачено (а.с.39).

02.03.2016 року банком було отримано відповідь держнотконтори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк»

17.07.2016 року на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію як спадкоємцю першої черги в порядку, визначеному ст. 1282 ЦК України щодо погашення заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частина 1 ст.1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись до суду із вказаним позовом посилався на те, що відповідач у справі ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, який проживав із кредитором на момент смерті, а тому в порядку ст. 1268 ч.3 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не відмовився від її прийняття.

Виходячи зі змісту ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника при умові прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_2 наявне будь-яке спадкове майно і ОСОБА_1 прийняв спадщину, в тому числі фактично, позивачем не надано. Також не свідчить про фактичне прийняття спадщини наявність реєстрації відповідача ОСОБА_1 за адресою, де мешкав померлий.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його обґрунтованості.

Підстав для його скасування та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.365, 367, 368, п.1.ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Верховного Суду.

Головуючий

Судді