ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/410/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання її однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_5.) в період з 2007 р. по 24 травня 2017 р. (

На обґрунтування заяви зазначила, що з 2007 р. вона та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю як чоловік та дружина, мешкали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно відпочивали в різних країнах світу. За час проживання однією сім'єю у березні 2007 р. за спільні кошти вони придбали автомобіль DAEWOO моделі Матіз, який зареєстрували на її ім'я. В 2016 р. цей автомобіль було продано і замість нього за кошти спільного бюджету придбано інший автомобіль марки Opel Vectra. 24 травня 2017 р. ОСОБА_5 трагічно загинув. після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить автомобіль та інше набуте за час спільного проживання майно. Встановлення вищевказаного факту має значення для реалізації її прав на майно, придбане за час спільного проживання.

В судовому засіданні заявниця та її представник ОСОБА_6 заяву підтримали, просили її задовольнити. ОСОБА_2 пояснила, що вони зустрічались з ОСОБА_5 ще зі школи, а з 2007 р. стали жити разом як чоловік і дружина. Жили вони то в квартирі його батьків, то у неї, останнім часом проживали у неї за адресою: АДРЕСА_1, разом з її батьками, а влітку - на дачі. Чоловік працював масажистом, приймаючи пацієнтів у квартирі своїх батьків, вона ж працює інженером в Укртелекомі. Хоча шлюб вони не реєстрували, у них була справжня сім'я - у них був спільний побут, за кошти спільного бюджету вони купували майно, зокрема, автомобілі, разом їздили на відпочинок, мали спільних друзів. Родичі її та її чоловіка теж сприймали їх як подружжя.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали письмову заяву про визнання заявлених вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши заявницю, її представника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3. у м. Києві, зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5).

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 7).

Ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_5, у зареєстрованому шлюбі не перебували.

ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_5 помер (а.с. 8).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять, зокрема, мотоцикл марки Yamaha, придбаний у 2014 р., та автомобіль Opel Vectra, придбаний у листопаді 2016 р. (а.с. 13).

Заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_5 не залишив, а тому право на спадкування одержали спадкоємці за законом першої черги - мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4, які залучені до участі у цій справі як заінтересовані особи.

З пояснень заявниці вбачається, що з 2007 р. і по день смерті ОСОБА_5 вони проживали однією сім'єю без шлюбу як чоловік і дружина, мешкали разом, мали спільні побут, бюджет та взаємні права і обов'язки подружжя.

Зазначена обставина не оспорюється батьками померлого. підтверджується документами та фотознімками зі спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 14-32, 38-43) та показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснив в суді, що його двоюрідний брат ОСОБА_5 тривалий час проживав разом ОСОБА_2 однією сім'єю, вважав її своєю дружиною, вони мешкали разом як подружжя, вели спільний побут, разом відпочивали, святкували сімейні свята. Батьки ОСОБА_8 вважали ОСОБА_2 своєю невісткою, а батьки ОСОБА_9 сприймали ОСОБА_5 як зятя.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що познайомилась з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 14 років назад у Криму під час спільного відпочинку, і з того часу вони підтримували дружні відносини, постійно спілкувались, разом відпочивали, святкували дні народження, ходили у гості один як один до одного так і до їх батьків. Жили вони то у ОСОБА_5, то у ОСОБА_2, а влітку - на дачі. Хоча шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і не був зареєстрований, вони вважали себе подружжям, їх родичі та все оточення також сприймали їх як повноцінну сім'ю.

Свідок ОСОБА_11 показав, що познайомився з ОСОБА_2 багато років назад через її брата, з яким навчався у технікумі. Після того як ОСОБА_2 стала зустрічатися з ОСОБА_5, він з ним теж подружився, а в 2005 р. ОСОБА_5 став хрещеним батьком його дитини. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 жили як чоловік і дружина, у гості, як правило, вони приходили разом, разом вони допомагали своїм батькам, їздили у село, працювали на городі.

За приписом стаття 74 Сімейного кодексу України якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, набуте ними за час спільного проживання майно, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу(пункт п'ятий частини першої статті 256 ЦПК України) .

Відтак з огляду на встановлені обставини та вищенаведені положення закону суд вважає заяву ОСОБА_2 обґрунтованою, оскільки судовим розглядом достовірно встановлено, що в період з 2007 р. по 24 травня 2017 р. вона проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю без шлюбу, а встановлення цього факту має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 212, 213, 214, 215, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживали однією сім'єю без шлюбу в період з 2007 року по 24 травня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: