Справа № 415/371/17
Провадження № 2-о/415/33/17
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

20.01.17 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Коваленко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на Україні, заінтересована особа Лисичанський міський відділ Державної Міграційної Служби України в Луганській області, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся заявник, ОСОБА_1, із заявою про встановлення факту проживання на Україні, заінтересована особа Лисичанський міський відділ Державної Міграційної Служби України в Луганській області.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без дотримання вимог, встановлених ст. 258 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено : 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

З урахуванням викладеного, законодавець в ст.258 ЦПК України зазначив спеціальні вимоги до заяви про встановлення факту, які фактично зобов'язують заявника на стадії відкриття провадження у справі надати докази на підтвердження того, що такий факт ним не може бути встановлений іншим шляхом.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, визначеним спеціальною нормою. Якщо в заяві не зазначено, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявнику строк для виправлення недоліків.

В порушення зазначених приписів законодавства в заяві про встановлення факту проживання на Україні не зазначена мета, для досягнення якої заявнику необхідно встановлення зазначеного юридичного факту, і не вказано виникнення, зміна або припинення яких особистих чи майнових прав заявника залежить від встановлення судом зазначеного юридичного факту, що також позбавляє суд можливості встановити відсутність спору про право.

Крім того, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення не зазначено причини неможливості одержання документів або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Проаналізувавши положення Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що порядок вирішення питання про залишення заяви окремого провадження без руху, як що таку заяву подано без додержання вимог передбачених Розділом IV Окреме провадження ЦПК України, нормами згаданого акту законодавства не врегульовано.

Відтак, з огляду на ч. 8 ст. 8 ЦПК України, суд вважає за можливе керуватись положеннями ст. 121 ЦПК України, яка врегульовує подібні за змістом правовідносини.

Отже, відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З урахуванням наведеного, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. 258 ЦПК України, а саме: надати до суду уточнену заяву про встановлення факту проживання на Україні із зазначенням мети, для досягнення якої заявнику необхідно встановлення зазначеного юридичного факту, також вказати виникнення, зміна або припинення яких особистих чи майнових прав заявника залежить від встановлення судом зазначеного юридичного факту; докази звернення до відповідних органів (зацікавленої особи) від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника та які є підставою для звернення до суду для встановлення необхідного факту; зазначити причини неможливості одержання документів або відновлення документів, що посвідчують факт з встановлення якого заявник звернувся до суду. На виконання вимог ч. 1 ст. 120 ЦПК України, подати вказані документи в необхідній кількості примірників відповідно до кількості зацікавлених осіб.

Керуючись ст.ст. 119 -121, 208-210, 258 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на Україні, заінтересована особа Лисичанський міський відділ Державної Міграційної Служби України в Луганській області - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків поданої заяви протягом п'яти календарних днів з моменту отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки у визначений термін.

Розяснити заявнику, що у випадку не усунення зазначених відповідно до цієї ухвали недоліків у встановлений строк, заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Коваленко