У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, який обгрунтував тим, що в період із 17 вересня 2009 року по 18 вересня 2009 року невстановлена особа шляхом пошкодження даху проникла в приміщення майстерні ізвиготовленняпам'ятників, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, звідки викрала належне заявнику майно. За фактом крадіжки належного ОСОБА_2 майна старшим дізнавачем Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області капітаном міліції Мікіртичевою Н.М. 25 січня 2010 року порушено кримінальну справу № 10010062 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Згідно з листомвід 05 жовтня 2010 року № 3348 за підписом слідчого Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області Тітової Н. укримінальній справі № 10010062 ОСОБА_2 визнано потерпілим. Згідноз листомвід 10 жовтня 2010 року № 3614 за підписом слідчого Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області Тітової Н. укримінальній справі № 10010062 ОСОБА_2 визнано цивільним позивачем на суму 7 001 грн. Відповідно до листа від 13 лютого 2016 року №4098/Щ/2016 за підписом заступника начальника Головного слідчого управління Національної поліції України Козлова К.В., 30 липня 2012 року досудове слідство у кримінальній справі № 10010062 зупинено на підставі п. 3 ст. 206 КПК України у зв'язку з невстановленням особи, яка скоїла злочин. Відповідно до листа від 01 березня 2016 року № Щ-01з/50/8-2016 за підписом в.о. начальника СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області Маркова А.В. матеріали кримінальної справи №10010062 перебувають в архіві слідчого відділу. Оскільки органом досудового слідства не встановлено особу, яка вчинила злочин, а ОСОБА_2 цим злочином заподіяно майнової шкоди, заявник просив її відшкодувати за рахунок держави.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ст.1177 ЦК (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, правильно виходив із того, що механізм відшкодування шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, яка компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом, законодавчо не врегульований. Положення ст. 1177 ЦК України не формулюють норм прямої дії, які б регулювали відносини щодо відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину. Умови та порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину, мають визначатися спеціальним законом. До прийняття такого закону про відшкодування державою шкоди відповідно до ст. 1177 ЦК України на підставі загальних правил відшкодування здійснюватись не може.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Посилання заявника на можливість застосування положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» для відшкодування завданої йому шкоди за рахунок держави не заслуговують на увагу, оскільки ст. 2 вищевказаного закону визначено вичерпний перелік підстав, за яких настає право відшкодування завданої громадянинові шкоди.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак