АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/7182/16-ц Головуючий суддя І інстанції Труханович В.В.
Провадження № 22-ц/790/611/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «скарга на дії ВДВС»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Гуцал Л.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря: Пашнєвої Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції Негруця Юрія Сергійовича, заінтересована особа ОСОБА_4, -

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_1., звернувся до суду зі скаргою, мотивуючи яку зазначив, що в провадженні державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції (Жовтневий ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області) Негруця Ю.С. знаходиться виконавчий лист № 639/12481/14-ц, виданий Жовтневим районним судом м. Харкова на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2015 року, яким зобов'язано ОСОБА_1. не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на небажання сина спілкуватися з батьком, заявник просив визнати дії державного виконавця Жовтневого ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області щодо примушування дитини до зустрічі з ОСОБА_4 в час не встановлений графіком незаконними.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою її скаргу задовольнити. В обґрунтування скарги зазначила, що дитина не є стороною виконавчого провадження, а тому будь-які дії державного виконавця щодо примушування останньої до зустрічі з батьком є незаконними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця, вчинені ним у виконавчому провадженні № 51316934 та направлені на перевірку виконання виконавчого листа № 639/12481/14-ц від 20 квітня 2016 року відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Негруця Ю.С. від 08 червня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51316934 з примусового виконання виконавчого листа № 639/12481/14-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 20 квітня 2016 року, про зобов'язання ОСОБА_1. не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 70).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (Закон N 606-XIV) (діяв на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частинами 1, 2, п. 1 ч. 3 статті 11 Закону N 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого

провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п. 1 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV).

Відповідно до ст. 75 Закону N 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Як убачається із матеріалів справи, 13 та 26 вересня 2016 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківські області Негруця Ю.С. було складено акти про те, що рішення суду не виконано, можливість участі в житті дитини та спілкуванні з нею стягувачу ОСОБА_4 не надано. Про причину невиконання рішення суду боржник не повідомив (а.с. 77, 81).

Постановами державного виконавця від 16 та 27 вересня 2016 року за невиконання рішення суду без поважних причин на ОСОБА_1. накладено штраф.

Постановою державного виконавця від 07 жовтня 2016 року виконавче провадження № 51316934 закінчено, направлено до Жовтневого ВП ГУНП у Харківській області подання про притягнення боржника до відповідальності за ст.. 382 КК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки жодних доказів на підтвердження вчинення державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківські області дій щодо примушування ОСОБА_7 до зустрічі з батьком ОСОБА_4 в час,не встановлений судовим рішенням, ОСОБА_1. не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Роздруківка телефонної розмови ОСОБА_1. і державного виконавця Негруця Ю.С. (а.с. 102-105) та акти, складені ОСОБА_1. і підписані мешканцями будинку № АДРЕСА_1 (а.с. 107-110), не є належними доказами, які б свідчили про незаконність дії державного виконавця з огляду на предмет заявленої скарги.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді