ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/556/17
"28" листопада 2017 р. смт Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
14.06.2017 Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30.12.2013 між Банком та відповідачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно з якою остання отримала кредит у розмірі 8225,59 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з ''1'' по ''25'' число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.
Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач також не з'явилася, про причину своєї неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на належне повідомлення відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним.
Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України.
Судом встановлено, що 30.12.2013 між Банком та відповідачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно з якою остання отримала кредит у розмірі 8225,59 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з ''1'' по ''25'' число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.
Відповідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач підписавши Генеральну угоду про приєднання, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання такого договору є прямою і безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного розміру, встановленого банком.
На виконання умов договору позивач надав відповідачеві кредит, що відповідачем не спростовано.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
У порушення вищевказаних норм закону та умов договору відповідач зобовязання вказаним договором належним чином не виконав.
З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж щодо погашення заборгованості здійснено відповідачем 25.07.2014.
Таким чином, станом на 16.05.2017 заборгованість відповідача за кредитним договором перед Банком складає: заборгованість за кредитом 6763,95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3679,22 грн., заборгованість за пенею та комісією 8387,05 грн. а також штрафи відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 2121,80 грн.
Досліджені по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення в цій частині позовних вимог.
В той же час, вимоги позивача про стягнення з відповідача, окрім неустойки, ще і штрафів, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання(ч.3 ст.549 ЦК України).
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами укладеної між сторонами Генеральної угоди встановлена відповідальність позичальника за порушення строків платежів зазначених в цій угоді, більш ніж на 31 день за зобов'язанням термін яких не настав сторони узгодили, що термін повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення заборгованості за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченим. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі1060,9 грн.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами при розгляді даної категорії справ.
Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою для часткового задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати.
Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,197,212-215,223, 224-226 ЦПК України , ст. ст. 526, 610, 611, 1046, 1050 , 1054 ЦК України , суд ,-
Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приватбанк" задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3