РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/738/16-ц

26 січня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Госедло Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2: ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди, та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

20.04.2016 р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди.

11.10.2016 р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Ухвалою суду від 25.10.2016 р. дані позови обєднано в одне провадження.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 лютого 2015 року в м.Києві помер її рідний брат ОСОБА_6. Перед смертю він хворів і у зв'язку з цим потребував матеріальної допомоги на лікування. Вона особисто під час хвороби брата, за свій рахунок давала йому гроші на лікування, зокрема 22 липня 2014 року перерахувала на картку покійному брату через «Укрсоцбанк» 1515,00 грн. та 30 липня 2014 року- 2350, 00 грн. Крім того в зв»язку з перебуванням брата на стаціонарному лікуванні передала його друзям 5000, 00 грн., які купували йому ліки та доглядали в цей час за ним. Також у 2010р. вона передала братові 500дол. США на ремонт квартири.

Стверджує, що вона своїм коштом здійснювала перевезення тіла покійного брата з м. Києва до смт. Делятин, поховання померлого та всі інші ритуальні обряди, повязані з похованням померлого, витративши при цьому: за перевезення тіла покійного з м. Києва- 4000грн, закупівля предметів ритуалу- 3180грн, поминальний обід 2000грн., оплата священника 500грн, перевезення автобусом рідних та друзів на кладовище 500грн.

Після смерті її брата ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належну йому квартиру №7, що знаходиться в м. Києві в будинку №7 по вул. Вершигори Петра.

Спадкоємцями за законом та заповітом в рівних частках є її дочка ОСОБА_2 та її матір ОСОБА_4. Однак останні відмовляються у добровільному порядку відшкодувати їй половину вартості понесених нею витрат, які вона витратила на ліки, поховання та інше.

Також їй завдано і моральну шкоду та яка полягає у пережитому стресі з приводу смерті брата, погіршенні її здоров»я, душевних стражданння з приводу відмови її дочки ОСОБА_2 повернути витрачені нею кошти в сумі 15 000грн. Моральну шкоду вона оцінює в сумі 5000грн.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовних заявах та просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь 6750 грн. за поховання її брата;5000 грн. моральної шкоди;7000 грн. за ремонт квартири покійного брата;4000грн. витрат на лікування покійного брата., а також стягнути з ОСОБА_4 у її користь половину вартості за поховання, що становить в сумі 6590, 00 грн.,половину вартості за ремонт квартири, що становить в сумі 6250, 00 грн., половину вартості за лікування, що становить 2000, 00 грн., а всього на загальну суму 14 840,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається позивач , надав суду письмові заперечення на позов, які підтримв в судовому засіданні. Суду пояснив, що ОСОБА_2 є одним із спадкоємців її дядька ОСОБА_6, який помер 20 лютого 2015 року, Іншим спадкоємцем є її бабуся ОСОБА_4. Ствердждує, що ОСОБА_6 самостійно ніс витрати на своє утримання та лікування, оскільки працював на двох роботах та мав достатню заробітну плату. Витрати ж на його поховання здійснювались за рахунок ОСОБА_2В, про витрати позивача їй не відомо, відразу після похорон позивач жодних претензій не мала.

Вважає не доведеними позивачем витрати на «похоронну атрибутику»,так як накладна надана позивачем не містить необхідних реквізитів та видана на ім»я ОСОБА_7, також на підтвердженння вартості перевезення тіла покійного брата не надано жодних документів про затрати на паливо чи виконання таких послуг, щодо витрат на поминальний обід., які проводяться після поховання, то такі не відносяться до витрат на поховання, а відтак стягненню не підлягають. Крім того позивачем не надано належних доказів про витрати на лікування , зокрема необхідність лікування із зазначенння витрат на придбання ліків за призначенням лікаря- фіскальних чеків, тощо. Стверджує,що кошти на ремонт квартири не відносяться до витрат на утриманння та догляд ,тому не є такими, які підлягають стягненню зі спадкоємця в порядку ст.1232 ЦК України.

Також вважає безпідставними вимоги про стягнення морально шкоди, так як позивач зазнала моральних страждань внаслідок смерті її рідного брата, а не внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2, крім того позивач не надала доказів, які б підтверджували факт протиправної поведінки відносно неї чи членів її сім'ї, які би призвели до її фізичних чи душевних страждань, а також доказів, які підтверджують причинний зв'язок між поведінкою ОСОБА_2 та стражданнями позивача. Просить в позові відмовити в повному об»ємі.

Представник віповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав,заперечив обставини на які посилається позивача, вважає, що позивачем належними та допустимим доказами не доведено факт понесення витрат на лікування померлого, перевезення тіла покійного з м. Києва, поховання та витрати на поховання, зазначає,що відшкодування витрат на поминальний обід не передбачено законодавством, витрати на ремонт квартири не відносяться до витрат по догляду та утримання, які підлягають стягненню із спадкоємців. Всі суми на які посилається позивач є необгрунтованими різняться від сум вказаних в позові до ОСОБА_2 Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.1232 ЦК України спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які буди зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Стаття 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Як встановлено в судовому засіданні, 20.02.2015р в м. Києві помер ОСОБА_6 , рідний брат позивачки. ( а.с.14)

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцем ? частки зазначеного майна ОСОБА_6 Івановича1957р.н.,який помер 20.02.2015р. є його мати ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину зазаконом від 01.08.2015р. ( а.с. 10)

Спадкоємцем ? частки зазначеного майна ОСОБА_6 Івановича1957р.н.,який помер 20.02.2015р.за заповітом від 10.10.2013р є ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31 серпня 2015 року, виданим державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 ( а.с 45)

В судовому засіданні встановлено, що похованням ОСОБА_6 займалася позивач по справі ОСОБА_1, вона ж понесла витрати на поховання ОСОБА_6, зокрема витрати на придбання домовини, закупівля предметів ритуалу в розмірі 3180 грн.,(а.с.6) , що підтверджується копією витягу із книги похоронів парафії греко-католицької церкви Різдва Пресвятої Богородиці за 2015р згідно записів якої ОСОБА_6 01.03.1957р.н., помер 20.02.2015р в м. Києві , похоронений 22.02.2015р. на Площі. Поховання здійснено рідною сестрою покійного ОСОБА_9 ( а.с 4-5,66) а також підтверджується накладною за № 4 від 20.02. 2015р. виданою ПП ОСОБА_10 ( а.с.122)

Вищезазначені обставини підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_7

На підтвердженні наявності власних коштів позивачем надано виписки з депозитного рахунка.( а.с 156-159)

Суд не бере до уваги заперечення відповідачів щодо не належних доказів зокрема накладної та копій витягу з книг похоронів так як в них зазначено дівоче прізвище позивача ОСОБА_9. Вказані заперечення спростовуються копією свідоцтва про одруження позивача від 28.08.2007р. де зазначено прізвище до одруження «Луць» (а.с. 120)

З виписки картрахунку ОСОБА_11 за період з 01.01.2014р. по 03.09.2015р. вбачається що на даний рахунок перераховані кошти 06.04.2015р. допомога на поховання та лікарняні за лютий 2015р. Згідно пояснень позивача всі картки ОСОБА_6 нею передані відповідачу ОСОБА_2, яка зняла вказані кошти, оскільки між ними на той час неприязних відносин не було. Крім того в матеріалах справи є договір оренди спадкової квартири та розписка ОСОБА_2 з якої вбачається що частину коштів за оренду квартири передані ОСОБА_4 ( а.с 7-9,46-49, 69) Вказані факти не спростовані стороною відповідачів. В судовому засіданні також не здобуто доказів на підтвердження заперечень ОСОБА_2 про оплату нею втрат на поховання.

З огляду на наведене, суд на підставі положення ст. 1232 ЦК України покладає на відповідачів обов'язок по відшкодуванню понесених позивачем витрат на поховання спадкодавця в розмірі 3180 грн. відповідно до їх часток у спадковому майні.

Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат з ОСОБА_2 6750 грн. за поховання її брата;5000 грн. моральної шкоди;7000 грн. за ремонт квартири покійного брата:4000грн витрат на лікування покійного брата., а також стягнення з ОСОБА_4 половину вартості за поховання, що становить в сумі 6590,00 грн., половину вартості за ремонт квартири, що становить в сумі 6250,00 грн., половину вартості за лікування, що становить 2000, 00 грн., а всього на загальну суму 14840,00 грн. слід зазначити наступне.

Наполягаючи на позовних вимогах в частині стягнення витрат на лікування які 22.07.2014 року позивач перерахувала на картку брату ОСОБА_6 «Укрсоцбанк» 1515,00грн., а 30.07.2014 року знову 2350,00грн. , а також передачу 5.000грн через друзів покійного, коли він перебував на стаціонарному лікуванні позивач надала суду виписку з рахунку ОСОБА_6, де зазначено по датах поступлення вказаних сум. ( а.с. 7-9).

За приписами ст.ст. 58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені повними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Докази не можуть грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених сторонастаттею 61 цього Кодексу.

Разом з тим позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень статтей 57-59 ЦПК України, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні та в який період, які рекомендацій лікаря та які понесені витрати на придбання ліків згідно призначень ним понесено, відсутні чеки на придбання ліків чи ін.. препаратів та відповідність їх призначенню лікаря.

Суд вважає, що слід враховувати лише ті витрати, в яких медичні засоби, вказані на фіскальних чеках, узгоджуються з призначеними лікарями препаратами у виписці з історії хвороби які позивачем суду не надано. А відтак витрати на лікування в розмірі 4000грн по вимогах до ОСОБА_2В, та 2000грн по вимогах до ОСОБА_4 є не доведеними.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Отже, враховуючи норми діючого законодавства та виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Таким чином, витрати на проведення поминального обіду в сумі приблизно 4000грн по вимогах до ОСОБА_2 та 2000грн по вимогах до ОСОБА_4 , який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці у відповідності до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Звертаючись до суду з позовом позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по перевезенню тіла покійного з м. Києва до смт.Делятин Надвірнянського району в розмірі 4000 грн., однак вказана сума позивачем не обгрунтована, позивачем не доведено факт придбання та необхідність придбання палива на вказану суму та не надано договору на виконання вказаних послуг, а показання свідків з цього приводу не є належними доказами. Також не доведено витрати на оплату священника 500грн, перевезення автобусом рідних та друзів на кладовище -500грн. У зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд також критично ставиться до тверджень позивача в частині стягнення витрат в розмірі 7000грн за ремонт квартири з ОСОБА_2 та 6250грн за ремонт квартири з ОСОБА_4, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази (фіскальні чеки, квитанції, тощо), що зазначені кошти були витрачені на догляд та утриманння ОСОБА_6 Крім того у своїх поясненнях позивач стверджувала, що покійний ОСОБА_6І, працював на двох роботах та на підтвердження вказаного надано суду виписки з рахунку ОСОБА_6 із зазначенням сум заробітної плати останнього.(а.с. 7- 9).

Таким чином позивачем не доведено в судовому засіданні витрат понесених на утримання та догляд ОСОБА_6, а тому суд не вбачає підстав для стягнення вказаних коштів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їхніх прав і свобод та законних інтересів. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В судовому засіданні позивачем не надано доказів на підтвердження протиправної поведінки ОСОБА_2В, відносно неї чи членів її сім'ї, які би призвели до її фізичних чи душевних страждань, а також доказів, які підтверджують причинний зв'язок між поведінкою ОСОБА_2В та стражданнями позивача. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підляють задоволенню.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково відповідно до належних відповідачам часток у спадщині по ? частки, зокрема підлягають стягненню в користь позивача з ОСОБА_2 1590грн та з ОСОБА_4 -1590грн.

Розподіл судових витрат між сторонами слід вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Зокрема, ч. 2 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 3 вказаної статті якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є інвалідами 2-гої групи, згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" вони звільненні від сплати судового збору.

Тому судові витрати, покладені на ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 компенсуються за рахунок держави.

З відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави 320 грн. судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 1232 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін. код НОМЕР_1, жительки с. Перерісль, вул. Котляревського 2, Надвірнянського району, Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1 1590,00 грн. (одну тисячу пятсот девяносто гривень) витрат на поховання спадкодавця.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін.. код НОМЕР_1, жительки с. Перерісль, вул. Котляревського 2, Надвірнянського району, Івано-Франківської області в користь держави 320,00 грн. (триста двадцять гривень) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ін. код НОМЕР_2, жительки смт. Делятин, вул. 16 Липня 309, Надвірнянського району, Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1 1590,00 грн. (одну тисячу пятсот девяносто гривень) витрат на поховання спадкодавця.

В решті вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення виготовлено 31.01.2017 року