ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2052/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Горбань С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову вказав, що він є власником вищевказаної квартири, у якій також зареєстровані його дочка та колишня дружина - відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_3 вселилась у квартиру як член його сім'ї, проте вже тривалий час вона у квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги і не бере участі в утриманні житла. Їх шлюб розірвано 15 березня 2016 р., але більш ніж за рік до розлученнявідповідач зібрала усі свої та дитячі речі і добровільно виселилася із квартири. Реєстрація ОСОБА_3 у квартирі не дозволяє йому вільно розпоряджатися майном на власний розсуд та значно обмежує його законні права як власника.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 свої вимоги підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснив, що у січні 2015 р. його дружина зібрала речі і разом з дитиною виселилась з квартири. Після того вона у квартиру не поверталась, вселитись не намагалась, але в судовому порядку намагалась довести свої права на квартиру. Проте суд виніс рішення не на її користь. Зараз у суді розглядається спір про поділ автомобіля, проте де фактично проживає його колишня дружина, йому невідомо.

Відповідач ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем її проживання та через оголошення у пресі, проте в судове засідання вона не з'явилася, про причини неявки не повідомила, письмових заперечень на позов не подала.

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до вимог статті 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Однокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 26 грудня 2005 р. (а. с. 4). Право власності позивача на зазначену квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку.

Згідно даних довідки комунального концерну «Центр комунального сервісу» Дарницького району м. Києва від 11.11.2016 № 5201 у вищевказаній квартирі перебувають на реєстраційному обліку позивач ОСОБА_2, його малолітня дочка ОСОБА_4 та колишня дружина ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_3 вселилася у спірну квартиру і проживала у ній як член сім'ї власника житла, а отже відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України вона набула право на користування цим житлом відповідно до закону.

Аналогічна норма міститься і у ст. 156 Житлового Кодексу України, згідно якої члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником.

На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2016 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2016 р., відповідачу ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про встановлення факту проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю з березня 2005 р. та у визнанні недійсним свідоцтва про право власності на квартиру.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, перебуваючи на реєстраційному обліку у квартирі АДРЕСА_1, понад рік не проживає у ній без поважних причин. При цьому вона, обравши собі інше місце проживання, добровільно залишила вказану квартиру, забравши з неї усі свої речі.

Вказані обставини підтверджуються рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2016 р. про розірвання шлюбу сторін, даними актів від 15.05.2015, 18.09.2015, 15.04.2016, засвідченими житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8, 9), та показаннями свідків.

ОСОБА_5 пояснив в суді, що він є давнім другом позивача, хрещеним батьком його дочки ОСОБА_6. У квартирі позивача він буває двічі-тричі на тиждень, при цьому останні два роки його колишню дружину він взагалі не бачив, її речі у квартирі відсутні.

З показань ОСОБА_7 вбачається, що він є другом позивача з дитинства і буває у нього 2-3 рази на місяць. Колишня дружина позивача понад два роки не проживає у спірній квартирі, вона залишила житло добровільно, забравши дочку і усі свої речі.

Жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_3 цікавилася чи цікавиться житловою площею, сплачує комунальні послуги та намагалася вселитися у спірну квартиру, суду не надано.

Угода щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом між сторонами не укладалася.

Та обставина, що ОСОБА_3, обравши собі інше місце проживання, залишилася перебувати на реєстраційному обліку у спірній квартирі, значення для вирішення цього спору не має, оскільки наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням чи відмови в цьому.

Вирішуючи даний спір, суд керується положеннями цивільного законодавства, які визначають зміст права власності, основні способи його захисту, сервітутне право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом та підстави та умови, за яких член сім'ї власника втрачає право на користування житлом.

Так, ст. 391 ЦК України надає власнику право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 383 цього Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб…

За приписом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що перебування відповідача ОСОБА_3 на реєстраційному обліку у квартирі, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_2, порушує право останнього на використання помешкання на власний розсуд та право вільно розпоряджатися своїм майном.

Порушені права позивача підлягають захисту у визначений законом спосіб - шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом.

Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо скаргу та заяву не було подано.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене відповідачем до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали.

Суддя: