Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 на заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_5 на час дорожньо-транспортної пригоди був законним володільцем автомобіля "ОСОБА_7 ОСОБА_8" д.н.з. НОМЕР_1.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на _______________________________________________________________________

Справа № 556/1865/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_8

Провадження № 22-ц/787/1617/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_9

право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Позивач - ОСОБА_6, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, який завдав шкоди, й просив стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої ДТП, однак суд не забезпечив реалізації абсолютного права позивача на відшкодування цієї шкоди безпосередньо особою, яка її завдала, на підставах, передбачених законом (статтею 1192 ЦК України).

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його незаконності та необгрунтованості.

Такий висновок місцевого суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, не узгоджується з матеріалами справи.

Судом встановлено, що 20 липня 2016 року о 14 год. 45 хв. в смт. Володимирець по вул. Грушевського, сталася ДТП за участі відповідача ОСОБА_5, який керував транспортним засобом марки "Mercedes-Benz Vito 115 CDI", д.н.з. НОМЕР_1, та ОСОБА_10 (син позивача), який керував транспортним засобом марки "Daewoo sens", д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 серпня 2016 року встановлено вину ОСОБА_5 у спричиненні вищевказаного ДТП, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 6).

Транспортний засіб марки "Daewoo sens", д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії САЕ 710063 від 07.06.2011 року (а.с.7).

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Vito 115 CDI", д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_5 була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "Універсальна", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6928024 від 04.02.2016 року (а.с. 69).

Відповідно до висновку про ринкову вартість ТЗ та величину зносу згідно договору № АЕ/6928024 від 04.02.2016 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 30125,62 грн (а.с. 68).

Як вбачається із матеріалів справи позивачу було виплачено страховою компанією 29615,62 грн (страхове відшкодування за вирахуванням суми франшизи, передбаченої договором) (а.с. 65, 66, 71).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, ОСОБА_6 виходив із того, що ОСОБА_5 як особа винна у завданні шкоди зобовязаний відшкодувати різницю між завданими збитками та страховою виплатою.

Такі доводи позивача частково заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Як вбачається із матеріалів справи транспортним засобом відповідач у період скоєння дорожньо-транспортної пригоди володів на законній підставі, а тому повинен відповідати за заподіяну потерпілому майнову і моральну шкоду.

На підтвердження розміру спричиненої в результаті ДТП шкоди, позивачем надано висновок експертного дослідження від 03.09.2016 року № 3.3-22/16 судового експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, згідно якого вартість відновлювального ремонту його транспортного засобу становить 59 464 грн. 67 коп., а матеріальний збиток на час проведення експертного дослідження - 40334 грн. 31 коп. (а.с. 12).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач, отримавши страхове відшкодування за договором обовязкового страхування, погодився із розміром збитків, визначених страховою компанією виходячи з ринкової вартості застрахованого автомобіля 64570,57 грн. та вартості відновлювального ремонту в розмірі 30125,62 грн. (а.с. 67).

Згідно з вимогами ст. 57, ч. 4 ст.60, ст. 212 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення.

Наданий позивачем висновок експертного дослідження від 03.09.2016 року № 3.3-22/16 не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження розміру шкоди, оскільки вказаний звіт складений за власною ініціативою позивача, що суперечить п. 34.3 ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Окрім того, в матеріалах справи відсутні жодні докази про те, що позивач не погоджувався із визначеною ринковою вартістю автомобіля до ДТП чи розміром відшкодування заподіяної шкоди та просив Страховика провести експертизу для визначення дійсного розміру шкоди. Навпаки вбачається, що позивач був присутнім при огляді пошкодженого автомобіля та погодився з переліком пошкоджень зазначених у протоколі огляду 1 від 01.08.2016 року та протоколі 2 від 01.08.2016 року (а.с. 80-83)

У звязку із наведеним, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що спричинену ОСОБА_6, внаслідок пошкодження транспортного засобу, шкоду, було повністю відшкодовано останньому ПАТ "Страхова компанія "Універсальна".

Разом з тим до стягнення з ОСОБА_5 підлягає сума франшизи, передбачена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6928024 від 04.02.2016 року, на яку було зменшено страхове відшкодування, у розмірі 510 грн.

Згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу ОСОБА_6 з вини ОСОБА_5 моральних, душевних страждань, у вигляді переживань з приводу пошкодження належного йому майна.

Враховуючи характер завданої моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку, що до стягнення з ОСОБА_5 підлягає моральна шкода у розмірі 1000 грн.

Ураховуючи те, що судом неповно зясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі ст. 23, ч. 1 ст. 1166 , ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 510 (пятсот десять) грн суму франшизи та 1000 (одну тисячу) грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 551,20 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи судом першої інстанції та 606,32 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

ОСОБА_11 ОСОБА_9

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2