"13" січня 2017 р. Справа № 363/1485/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.

за участі секретаря Данько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного Київської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

11 серпня 2015 року по справі винесено рішення, яким позов задоволено.

01 листопада 20116 року представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 11 серпня 2015 року.

22 листопада 2016 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду задоволено.

13 січня 2017 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить в забезпечення позову, до вирішення справи по суті, накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0610 га. кадастровий номер :36:003:0107, яка знаходиться за адресою: Київська область Вишгородський район село Хотянівка, вулиця Київська, 2.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та матеріалами позовної заяви, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов. Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника (заявників), що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частинами 1 та 2 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв проз забезпечення позову» №9 від 22.12.2006р., розглядаючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, засувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на предмет спору, обсяг позовних вимог, дані про існування загрози невиконання можливого рішення суду, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки спірна земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 2015 року перейшла у власність ОСОБА_3.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку її апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення.

Суддя О.Д.Рудюк