Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/7772/16-ц
Провадження № 2/644/368/17
РІШЕННЯ

іменем України

02 березня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Голєніщевої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ВУСО», ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування шкоди

в с т а н о в и в:

Позивач, яка діяла у власних інтересах та як законний представник малолітнього сина, подала в суд позов, відповідно до кінцевої редакції якого просила стягнути з ПрАТ СК «ВУСО» на її користь 13764 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, на користь неповнолітнього сина 41 292 грн. шкоди, завданої смертю годувальника та 13 764 грн. на її користь та користь сина, в якості відшкодування моральної шкоди. Також позивач просила стягнути на її користь та користь сина по 100 000 грн. з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в якості відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що 26 листопада 2013 року, в результаті наїзду спершу автомобілю «MERCEDES SPRINTER» під керуванням ОСОБА_2, а потім - автомобілю«DAWOO Sens» під керуванням ОСОБА_3, загинув її чоловік ОСОБА_5

Внаслідок смерті чоловіка їй було спричинено матеріальну шкоду в сумі 14 000 грн., яка складається з витрат на поховання та спорудження надгробку.

У звязку з тим, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «ВУСО», то позивач просить стягнути з страхової 13 764 грн., в якості відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої витратами на поховання та спорудження надгробку, решту 236 грн., які перевищують ліміт страхового відшкодування, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно. Крім того, у звязку зі втратою годувальника, позивач просила стягнути з ПрАТ СК «ВУСО» 41 292 грн. страхового відшкодування та 13 764 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Крім того, у звязку з передчасною смертю чоловіка, їй та її малолітньому синові була завдана моральна шкода, розмір якої позивач оцінила в 200 000 грн.

Представники відповідачів проти позову заперечували, посилались на те, що досудовим розслідуванням в діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не встановлено, оскільки в діях водії відсутні невідповідності вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходились у причинному звязку з виникненням ДТП. Крім того, представники посилались на те, що потерпілий ОСОБА_5 загинув з власної вини та умислу.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 листопада 2013 року близько 00 годин 10 хвилин поблизу 16 км+600 м на автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта в Харківській області Харківського району, поблизу п. Покотилівка, автомобілем «MERCEDES SPRINTER» р.н. АХ 2598 CM під керуванням ОСОБА_2, який рухався зі сторони м. Сімферополь в напрямку м. Харкова, стався наїзд на пішохода ОСОБА_5. Внаслідок контакту з автомобілем «MERCEDES SPRINTER» р.н. АХ 2598 CM пішохід опинився на смузі зустрічного руху де стався повторний наїзд на пішохода автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав травми не сумісні з життям та помер на місці події.

29 липня 2016 року слідчим відділу розслідування ДТП ГУ НП в Харківській області була винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 cт. 284 КПК України у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 та водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 cт. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_5

Згідно ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується копією полісу № 3140619 АС обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п.27.3 cт. 27 вказаного Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам та дітям. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами.

Таким чином, з ПрАТ «СК»ВУСО» підлягає стягненню страхове відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу смертю її чоловіка, в межах встановленого законом розміру, а саме 13 764 гривень (12 х 1147).

Відповідно до ст. 1200 Цивільного кодексу України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Син померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 є неповнолітнім та відповідно має право на відшкодування шкоди у звязку із втратою годувальника. Так як померлий протягом останнього часу до загибелі офіційно не працював, розрахунок у такому випадку належної до виплати суми здійснюється виходячи з мінімального розміру заробітної плати, встановленої законом на день настання страхового випадку, що станом на листопад 2013 року складало 1 147 грн., а сума стягнення становить (враховуючи п.27.2 cт. 27 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») 36 х 1 147= 41 292 грн., які також підлягають стягненню з ПрАТ «СК»ВУСО».

Пунктом 27.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують витрати, та предявлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Позивачем надано суду докази на підтвердження понесення витрат на виготовлення та встановлення нагробного памятника на суму 7650 грн., відтак ці витрати ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню ПрАТ «СК»ВУСО».

Поряд з цим, вимоги позивача про стягнення на її користь витрат на поховання загиблого чоловіка в сумі 7000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження оплати вказаної суми. Позивачем було надано договір про організацію та проведення поховання, проте не надано фінансового документу, який би підтверджував оплату по договору.

Відповідно до ч. 2 cт. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Зважаючи на те, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок наїзду автомобілів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останні зобовязані відшкодувати позивачу та її малолітньому сину моральну шкоду.

Проте, враховуючи, що знаходження ОСОБА_7 на проїжджій частині дороги по за межами пішохідного переходу в темний час доби в стані сильного алкогольного спяніння, сприяло виникненню ДТП, а згідно ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, суд приходить до висновку, що розмір даного виду відшкодування підлягає зменшенню до 25 000 грн.

Крім того, враховуючи, що наїзд на ОСОБА_5 автомобілями під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стався майже одночасно і неможливо розмежувати, від наїзду якого з автомобілів настала смерть потерпілого, суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку.

Доводи представників ОСОБА_2 та ПрАТ «СК»ВУСО» про те, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок його умислу, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 7 650 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 41 292 грн. шкоди, завданої смертю годувальника та 13 764 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ПрАТ СК «ВУСО» 1378 грн.; з ОСОБА_2 275 грн. 60 коп.; з ОСОБА_9 275 грн. 60 коп. судових витрати з оплати судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача : Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача:0001; код класифікації доходів бюджету:22030106.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С.В. Шевченко