АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5674/13-ц 22-ц/774/24/К/17
Справа № 214/5674/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1407/К/16 Попов В.В.
Категорія № 34 (IV) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Митрофанової Л.В.

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

відповідачки - ОСОБА_4, та її представників - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення збитків за неякісно виконані ремонтно-будівельні роботи, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення боргу, який уточнила 13.02.2014 року та просила суд стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_7 солідарно на свою користь суму 559099 грн. за невиконання договірних зобов'язань щодо оформлення правовстановлюючих документів на кафе «Центральне», розташоване за адресою: АДРЕСА_1 а також на майданчик-терасу, розташований за адресою: АДРЕСА_2 та щодо оплати ремонтно-будівельних робіт зазначених об'єктів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в жовтні 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 звернулись до неї з проханням здійснити за власний рахунок від імені ОСОБА_4, відповідно домовленостей, оформлення правовстановлюючих документів на кафе «Центральне», розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а також майданчик-тераса, загальною площею 81,9 м2, яка розташована за даною адресою: АДРЕСА_2

Оскільки даний процес потребував довгострокових відряджень та значних фінансових витрат, між ними була досягнута домовленість стосовно розміру гонорару в сумі 240000 грн. за оформлення документів по виділенню меж по об'єкту АДРЕСА_1, дооформлення правовстановлюючих документів на землю по об'єктам, розташованих в АДРЕСА_1, і АДРЕСА_2

Права власності на вказану нерухомість на момент досягнутої домовленості у ОСОБА_4 і ОСОБА_7 фактично не було, оскільки будівля кафе, в якій ним належали 2/8 в загальній сумісній власності, було знищене пожежею, і яка саме частина цієї будівлі належить подружжю ОСОБА_7 і повинна бути ними відремонтована, було незрозуміло, коштів у розмірі 240000 грн. також у них не було, а укласти письмову угоду в той час було неможливо, тому угода носила усний характер до виникнення можливості заключити її письмово, яка з'явилась в січні 2012 року, оскільки вона виконала ряд заходів по розподілу і виділенню майна подружжя ОСОБА_7. Було отримано право власності на виділену частину ОСОБА_7 і ОСОБА_4 у нежилій будівлі за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Алупкінської міської ради 28.12.2011 року було фактично скасовано право власності на майданчик-терасу, загальною площею 81,9 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2

Оскільки виникла проблема не підпадала під ті домовленості, які були досягнуті між ними в жовтні 2011 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 нею самостійно було запропоновано за свої кошти і на свій розсуд вирішити дану проблему.

На той момент всі домовленості носили тільки усний характер, тому вона звернулась з проханням до ОСОБА_4 і ОСОБА_7 хоча б якимсь чином підтвердити взяті на себе зобов'язання, на що останні 09 березня 2012 року надали їй довіреність на право розпорядження майном, розташованим в АДРЕСА_3 а 11 квітня 2012 року надали розписку, в якій підтверджували досягнуті домовленості.

Також вони запропонували їй організувати за власний рахунок виконання ремонтних робіт вищеназваних об'єктів, які були пошкоджені пожежею.

За виконання робіт по оформленню правовстановлюючих документів та відновлення об'єктів, пошкоджених пожежею, ОСОБА_4 і ОСОБА_7 зобов'язались передати їй у власність 50% нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а також майданчик-терасу загальною площею 81,9 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3

Виконуючі взяті на себе зобов'язання, вона неодноразово здійснювала поїздки в АР Крим, де належним чином оформила правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно, а також уклала договір на його ремонт вищеназваних із ОСОБА_8, який в період з 30.03.2012 року по 31.05. 2012 року здійснив ремонтно-будівельні роботи по відновлюванню кафе, за що нею було сплачено 150225 грн., після чого в травні 2012 року вона повідомила ОСОБА_4 і ОСОБА_7 та запропонувала їм в 30-дений термін виконати взяті на себе зобов'язання і переоформити на неї 50% належного їм майна, як було передбачене раніше досягнутою угодою, однак 22 червня 2012 року ОСОБА_4 і ОСОБА_7 скасували видану на її ім'я довіреність.

Окрім того, ОСОБА_4, знаючи про те, що правовстановлюючі документи на кафе знаходяться у неї, подала завідомо неправдиву заяву про втрату документів і дала про це об'яву в місцевій газеті «Городок» і після цього отримала дублікати правовстановлюючих документів на кафе.

Також ОСОБА_4 заявила, що вона їм більше не потрібна і гроші, вкладені нею на оформлення правовстановлюючих документів, на проведення ремонтних робіт об'єктів, на закупівлю обладнання і посуду для кафе, що в загальному розмірі склало 559099 грн. та підтверджується відповідним, складеним нею, кошторисом, вони їй повертати не збираються.

В травні 2014 року ОСОБА_4 і ОСОБА_7 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, який 24.06.2014 року уточнили та просили суд стягнути з останньої на свою користь 77748 грн. для виправлення недоліків виконаних ремонтно-будівельних робіт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а також майданчика-тераси загальною площею 81,9 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3

В обґрунтування позову зазначили, що між ними та ОСОБА_2 існували зазначені нею в позові договірні відносини щодо виконання будівельно-ремонтних робіт щодо відновлення після пожежі вищевказаного нерухомого майна, для чого ними 05 березня 2012 року на ім'я ОСОБА_2 була надана довіреність щодо розпорядження цим майном і ОСОБА_2 за свій рахунок зобов'язалась відновити майно, однак ніякого кошторису вони, як замовники, не підписували.

Більш того, наприкінці квітня з боку ОСОБА_2 їм було повідомлено про відмову продовжувати виконання своїх зобов'язань, після чого вони оглянули об'єкт та впевнились, що ремонтні роботи були виконані незадовільно, тому вони повідомили ОСОБА_2 про їх оплату тільки після усунення недоліків таких робіт, на що остання дала свою відмову, тому вони скасували видану на ім'я ОСОБА_2 довіреність та звернулись до Державного підприємства науково-дослідного інституту «Кримниипроект» для встановлення вартості фактично виконаних робіт по ремонту зазначеного нерухомого майна та отримали відповідний висновок від 16.09.2013 року про те, що після проведення ОСОБА_2 ремонтно-будівельних робіт зазначені споруди є непридатними до використання, їх стан не відповідає жодним будівельним нормам та для приведення споруд у відповідний до використання стан необхідно виконати ряд будівельних робіт, загальна вартість яких складає згідно додатку №1 до Висновку Державного підприємства науково-дослідного інституту «Кримниипроект» 77748 грн.

Також просили суд стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору та витрат на проведення експертних досліджень в загальному розмірі 19681 грн. 51 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2016 року, відмовлено в задоволенні уточненого позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення боргу.

Зустрічний уточнений позов ОСОБА_4, ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_7 77748 грн. вартості ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для виправлення недоліків раніше виконаних будівельних робіт.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_7 777 грн. 48 коп. в рахунок відшкодування витрат, понесених по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушенням судом норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 і ОСОБА_7

На думку представника позивача, судом не надана оцінка доказам, які були надані позивачем ОСОБА_2, а саме розписці від 11.04.2012 року, наданої ОСОБА_4 за погодженням з ОСОБА_7, в якій ОСОБА_2 визнається співвласником спірних нежитлових приміщень, а також довіреності, наданої власником споруди майданчика-тераси по АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 на право розпорядження її майном ОСОБА_2 Саме ці документи вказують, що позивач не є підрядником, так як вона діє, як співвласник.

Вважає, що всі умови, які дозволяють вважати ОСОБА_2 повноцінним співвласником спірного майна, було виконано, а анулювання довіреності, виданої ОСОБА_4 05.03.2012 року, згідно якої ОСОБА_2 надавалось право розпорядження майном, а не оформлення документів, привело до позбавлення її законних справ, як співвласника майна.

На думку представника позивача, висновок експертизи ДП НДІ «Кримниипроект» від 18.06.2014 року, на який спирався суд, не є належним доказом, оскільки дослідження проводились через 2 роки після закінчення робіт, без належного повідомлення та участі виконавця робіт ОСОБА_2, що визиває сумнів в його достовірності.

В той час, судом не врахована судово-будівельна експертиза № 32 від 12.01.2013 року, яка проводилась експертом з виїздом до м. Алупка, безпосередньо на об'єктах, з участю виконавця робіт, а також ОСОБА_4 і ОСОБА_7Зазначений висновок відповідачі по сьогоднішній день не оскаржили.

Крім того, ОСОБА_2, як співвласник кафе, по прохання відповідачів, для забезпечення роботи кафе, було закуплено посуди, електропіч, газова поверхня, мікрохвильова піч, сковорода та фен, про що в рішенні суду нічого не вказано.

Також зазначає, що всі роботи, як по відновленню нерухомості, так і по вирішенню питань з оформлення правових документів, виконувались за кошти ОСОБА_2, оскільки відповідачі не мали коштів на проведення вказаних робіт, за що повинні були надати 1/2 частину нерухомості у власність позивача, тим паче, що вони цього бажали і за їх згодою надавалась довіреність і розписка ОСОБА_2 і тільки після виконання позивачем домовленості та основної частини робіт по відновлюванню приміщення, ОСОБА_4 скасувала довіреність і розірвала всі відносини.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_7 - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам Закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовільняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що між сторонами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і ОСОБА_7 виникли зобов`язальні правовідносини, а саме за договором будівельного підряду, при цьому суд вважав, доведеними ствердження позивачів за зустрічним позовом про те, що ОСОБА_2 у якості підрядчика неякісно виконала ремонтно-будівельні роботи приміщення кафе, які замовили ОСОБА_4 і ОСОБА_7

Колегія суддів не може погодитися із тим, що в даній справі позивачами за зустрічним позовом було доведено належними та допустимими доказами факт існування між сторонами як фізичними особами договору будівельного підряду.

Адже відповідно до ст. ст. 837, 875 ЦК України договір, зокрема будівельного підряду, укладається у письмовій формі за наявності спецільного дозволу на виконання будівельних робіт, замовник повинен надати підрядчику проектно-кошторисну документацію тощо. Жодного з цих документів між сторонами не укладалося, не передано та не отримано.

На підтвердження договірних правовідносин як позивач за первісним позовм ОСОБА_2 так і відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на обгрунтування зустрічних позовних вимог посилались на розписку від 11.04.2012 року (т.1 а.с.5) та нотаріально посвідчену довіреність (т. 1 а.с.9).

У вказаній розписці, ОСОБА_4, зазначена власницею нерухомого майна, а саме нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1 та споруди площадки-тераси за адресою АДРЕСА_2, підтвердила, що 50% цієї нерухомості належить ОСОБА_2, так як вона оформлює документи по виділу межи та виділу в натурі за об`єктом АДРЕСА_1; дооформлює правовстановлюючі документи на землю за об`єктом АДРЕСА_1; дооформлює правовстановлюючі документи на землю за об`єктом АДРЕСА_2; поновить після пожежі та приведе до стану технічної придатності обидва об`єкти за цими адресами; є повноправним співвласником в подальшому веденні фінансово-господарської діяльності на даних об`єктах тощо.

Дана розписка не може бути прийнята у якості належного та допустимого доказу наявності між сторонами цивільних договірних правовідносин, тому що суперечить вимогам чинного цивільного законодавства, адже укладання договорів про перехід права власності можливо лише у письмовій формі із нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією (ст. 657 ЦК України), а також договір будівельного підряду із підприємцем або іншим суб`єктом господарювання за наявності відповідної ліцензії тощо.

Разом із тим з даної розписки та пояснень відповідачки ОСОБА_9 в судовому засіданні вбачається існування між сторонами правовідносин за договором про спільну фінансово-господарську діяльність, що підтверджено умовами викладеними в даній розписці.

І позивач за первісним позовом ОСОБА_2 і відповідачка та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 є фізичними особами - підприємцями, співвідповідач за первісним позовом і співпозивач за зустрічним ОСОБА_7 є фізичною сообою співвласником нерухомого майна, його вимоги залежать від вирішення спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно з ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

А у пункті 15 цієї постанови зазначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 07 вересня 2016 року в справі № 6-1593цс16.

Отже, у даній справі, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 та передчасно розглянув позовні вимоги фізичної особи ОСОБА_7, позовні вимоги якого як співвласника майна розглянуті передчасно до вирішення між підприємцями господарського спору.

З урахуванням вказаного оскаржуване судове рішення в частині вирішення позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зістрічним ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягення збитків за неякісно проведені ремонтні роботи необхідно скасувати, провадження у справі в цій частині закрити, а у позовних вимогах фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_7, та його зустрічних вимогах до ОСОБА_2 слід відмовити як у передчасних.

Керуючись ст. 309, 310, 313-314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3- задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2016 року скасувати.

Провадження по цивільній справі за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_4, про стягнення боргу та зустрічним позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення збитків за неякісно виконані ремонтно-будівельні роботи закрити.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення боргу, та у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення збитків за неякісно виконані ремонтно-будівельні роботивідмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді