Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/9369/16-ц
Провадження № 2-о/644/10/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2017 р.

Орджонікідзевський районної суд м. Харкова в складі :

Головуючого судді Саркісян О.А.,

При секретарі - Зоріній Н.В.,

З участю заявника ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Харківській області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України мотивуючи тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Томську Російської Федерації, тоді СРСР, але в ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв*язку з тим, що його мати померла, а батько відбував покарання в місцях позбавлення волі, його забрала до себе бабуся, яка стала його опікуном на постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1, а в подальшому він з бабусею ОСОБА_2 та тіткою ОСОБА_3 переїхали на нове місце проживання АДРЕСА_2. Після смерті бабусі тітка віддала його до загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування №4 в м.Харкові, де він навчався з 01.09.1985 року по 24.06.1994 року. В подальшому навчався в Харківському автотранспортному технікумі, та харківському політехнічному інституті. Проживав в гуртожитках цих учбових установ. В 1993 році був документований паспортом СРСР, однак в 1997 році загубив паспорт і з цього часу паспорту немає. Знаходився в місцях позбавлення волі, після звільнення, так як йому ніде жити після звільнення він проживав у друзів та знайомих, потім знову був засуджений, але з території України не виїзджав. Наразі взятий на облік як бездомна особа в КЗ «Харківський центр реінтеграції бездомних осіб» з 2015 року та бажає отримати паспорт. Для того, щоб отримати паспорт громадянина України він вимушений звертатись до суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня або 13 листопада 1991 1991 року.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області не з*явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлену вимогу необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Томську Російської Федерації, ,про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.5).

Відповідно до довідки з КЗ «Обласна спеціалізована школа-інтернат 11-111 ступенів «Обдарованість» від 01.10.2015 року ОСОБА_1 навчався та знаходився на повному державному забезпеченні в загальноосвітній школі-інтернаті для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування №4 в м.Харкові, з 01.09.1985 року по 24.06.1994 року ( а.с.4).

Ці ж обставини підтверджуються перепискою школи-інтернату за 1990 та 1992 рік стосовно ОСОБА_1 ( а.с.6-7) .

В 1993 році Орджонікідзевським РОВС м.Харкова йому було видано паспорт громадянина СРСР, який заявником було втрачено та паспорта громадянина України дотепер не отримано.

З копії наданої суду ощадної книжки на ім*я ОСОБА_1 встановлено, що вона відкрита в Орджонікідзевському відділ Ощадбанку м.Харкова ( рахунок НОМЕР_1) 29 квітня 1991 року ( а.с.31-32).

Згідно будинкової книги ОСОБА_1 був зареєстрований з 07.08.1992 року по 01.07.2000 року за адресою АДРЕСА_3, В подальшому ОСОБА_1 продовжив навчання в Харківському автотранспортному технікумі, та харківському політехнічному інституті. Проживав в гуртожитках цих учбових установ і з м.Харкова на інше місце проживання не виїзджав ( а.с.27-39).

Засуджувався декілька разів районними судами м.Харкова, відбував покарання на території м.Харкова.

Останній раз звільнився 25.04.2014 року ( а.с.8) і перебуває на обліку в Центрі обліку бездомних осіб м.Харкова ( а..с.9).

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ст.258 ЦПК України у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують цей факт.

Заявник просить суд встановити факт постійного проживання на території України з метою отримання паспорта громадянина України відповідно до ч.ч.1,2 ст.3 Закону України «Про громадянство України».

У теперішній час підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27. 03. 2001 р. (з відповідними змінами).

Детальний аналіз положень зазначених Законом України «Про громадянство України» і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) вказує на те, що при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення і оформлення належності або набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, а й в якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. чи за станом на 13.11.1991 р. для встановлення належності до громадянства України або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) для набуття громадянства України

Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Так, згідно зі ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) для встановлення факту належності до громадянства України за п.п.1,2 ч.1 ст.ст.3,8, Закону України «Про громадянство України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Суд вважає доведеним факт проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року, що є підставою для визнання громадянства України з цієї дати.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст.10,11,15,57-61,208,212,215,218,223,256,258, 293,294,296 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

ЗаявуОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в 10-денний срок з моменту проголошення рішення.

Суддя: