Провадження № 2/225/169/2017
Справа № 225/5630/16-ц

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
(вмотивоване)

17 січня 2017 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Мигалевича В.В.
секретаря - Голубової О.О.,
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
В жовтні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 19.07.2007 року йому належить квартира за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Лісна 13/123а. Крім нього, за вказаною адресою також зареєстрована його онука ОСОБА_3, яка у 2002 році разом зі своїми батьками виїхала з м.Торецька на постійне місце проживання до Російської Федерації. Вказує, що станом на час подання позовної заяви до суду відповідач не проживає у зазначеній вище квартири більше десяти років, будь-якої домовленості щодо збереження за відповідачем житлової площі за період її не проживання не існує. Позивач підтримує звязок з онукою, однак на його прохання приїхати та знятися з реєстрації, остання відповіла відмовою у звязку з відсутністю можливості повернутися в м.Торецьк. Внаслідок реєстрації ОСОБА_3 в квартирі позивача останній вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним йому майном, а також ускладнює процес оформлення субсидії.
Просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, оскільки вже протягом понад десяти років вона відсутня за місцем своєї реєстрації та будь-яких особистих речей останньої в зазначеній квартирі немає.
Позивач в судове засідання не прибув, його інтереси згідно договору про надання правової допомоги представляє ОСОБА_1, який в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.
Належно повідомлена через засоби масової інформації відповідач, в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі ОСОБА_3 є її онукою, яка у 2002 році разом із батьками виїхала на постійне місце проживання до РФ де на сьогоднішній день і перебуває. Зазначила, що остання зареєстрована в квартирі № 123 «а» будинку №13 по вул. Лісній в м.Торецьку Донецької області, яка на праві власності належить позивачу ОСОБА_2 Свідок підтвердила факт відсутності особистих речей відповідача в зазначеній вище квартирі.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами.
Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу . Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідно до правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 8) позивач по справі ОСОБА_2 є власником квартири № 123 «а» в будинку № 13 по вул. Лісній м.Торецька Донецької області.
Даний факт підтверджено копією ОСОБА_1 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7).
Згідно копії паспорту відповідача ОСОБА_3, остання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/123а, тобто за адресою позивача по справі (а.с. 6).
Судом зясовано той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2002 року за місцем реєстрації не проживає, тому позивач по справі вимушений нести всі витрати по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг, тощо, одноособово.
Факт того, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом обстеження про фактичне проживання осіб (а.с. 9), та поясненнями свідка ОСОБА_4, наданими в судовому засіданні.
Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач по справі з 2002 року, тобто понад встановлені чинним законодавством строки, без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 212, 224 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 16, 317, 319, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити повністю .
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: квартира 123"а" в будинку 13 по вул. Лісній в м. Торецьку Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: