Номер провадження 2/754/1702/17
16 березня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.
за участю секретаря - Макас Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
У судовому засіданні представник позивачки повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.
Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.01.2016 року на вул. Київській, 87 у м. Бровари Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем НОМЕР_2, що належить на праві власності позивачці та під керуванням водія ОСОБА_3
Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2016 року відповідача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цієї особою.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, вказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2, який допустив порушення вимог Правил дорожнього руху. Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був підтверджений письмовими доказами.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені вимоги Правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення, а тому його вина у скоєній ДТП є доведеною.
Як встановлено при розгляді справи, між відповідачем ОСОБА_2 та ПрАТ "Страхова компанія "Україна" був укладений Договір обов"язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно із ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов′язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров′я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов′язкове страхування). До відносин, що випливають із обов′язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
При настанні страхового випадку, відповідно до вимог ст. 22.1 Закону України "Про обов′язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров′ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 991 ЦК України рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови.
Судом встановлено, що позивачка звернулася до Страхової компанії із заявою про відшкодування завданої шкоди.
У зв"язку з припиненням Страховою компанією виплат за страховими випадками позивачка 05.05.2016 року уклала з ФОП ОСОБА_4 Договір відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування, відповідно до якого відступила ФОП права вимоги, а останній зобов"язався виплатити позивачці грошові кошти.
Згідно із вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовується в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"ю або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об′єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Також підлягають відшкодуванню і витрати позивачки на послуги спеціаліста при проведенні експертного дослідження в розмірі 1800, 00 грн.
Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено наступне.
Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Як встановлено судом, внаслідок вищевказаної ДТП позивачка вимушена була тривалий час знаходитися без транспортного засобу, що негативно вплинуло на її нервовий стан, викликало моральні переживання, проблеми в сім"ї, а тому суд вважає вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди такими, що підлягають задоволенню, а розмір моральної шкоди, визначений позивачкою, таким, що відповідає її моральним стражданням.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1346, 06 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-233 ЦПК України, ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: