Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2017 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Краснокутської М.О.,

при секретарі - Гуртовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа - Кадіївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Фролівка Мальчевського району Ростовської області, постійно мешкав за адресою АДРЕСА_1. 05.01.2017 року заявниця звернулася до Кадіївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою отримання свідоцтва про смерть, але отримала письмову відмову. Просила суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Фролівка Мальчевського району Ростовської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кіровськ Луганської області, причина смерті - хронічна судинно-мозкова недостатність.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник заінтересованої особи - Кадіївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_1 виданого 19.01.1969 року Кіровським міськбюро РАЦС Луганської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19.01.1969 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №29, після реєстрації присвоєно прізвища ОСОБА_2.

Відповідно до довідки від 17.12.2014 року №924002934 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 переміщена з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2.

Згідно з довідкою про причину смерті (до форми № 106/у 242) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 причина смерті - хронічна судинно-мозкова недостатність, наслідки інфаркту мозку.

Відповідно до свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Фролівна Мальчевського району Ростовської області, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кіровську, про що зроблено актовий запис № 338 від 31.08.2016 року.

Згідно з відмовою Кадіївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 05.01.2017 року №2, відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки заявником надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Суд приходить до висновку, що свідоцтво про смерть, довідку про смерть, слід вважати не легітимними документами, адже вони видані органами, на тимчасово окупованій території, що створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а отже будь-які видані такими органами документи є недійсними, і такими, що не створюють правових наслідків.

Таким чином, оцінюючи зібрані досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для задоволення заяви ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Фролівка Мальчевського району Ростовської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1, причина смерті - хронічна судинно-мозкова недостатність.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа - Кадіївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Фролівка Мальчевського району Ростовської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кіровську, Луганської області, України, причина смерті - хронічна судинно-мозкова недостатність.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.О.КРАСНОКУТСЬКА