УхвалА

іменем україни

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги та зміну черговості одержання права на спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 5 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з травня 2005 року вона проживала із своєю прабабою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1, де вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Оскільки її прабаба за віком та станом здоровґя потребувала постійного догляду, вона піклувалася про неї, вела домашнє господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований. Спадкоємцями за законом після смерті померлої є її дочка - ОСОБА_5, та її правнуки ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які є дітьми її дочки ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Вказувала, що вона тривалий час проживала разом зі спадкодавцем (більше шести років до часу відкриття спадщини), опікувалася нею, а тому має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги разом із відповідачами. Проте постановою приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 18 квітня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8

У звґязку з цим позивач просила суд встановити факт її проживання однією сімґєю з ОСОБА_8 з травня 2005 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати її спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_8; визнати за нею право на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 5 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову про зміну черговості одержання права на спадкування, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що умов, передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України, для цього немає, позивач своїх вимог не довела, що є її процесуальним обов'язком згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України. При цьому суди правильно зазначили, що позивачкою не надано беззаперечних доказів, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім'єю і вони були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки, при тому, що вона проживала у спірному будинку зі своїм чоловіком та дітьми, тобто мала свою сім'ю, а надані нею документи лише підтверджують факт реєстрації місця проживання позивача за однією адресою зі спадкодавцем. Крім того, похованням померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 займалася її дочка ОСОБА_5

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 5 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В. Закропивний

С.П. Штелик