Справа №522/7034/16-ц
Провадження №2/522/4771/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2, про визнання вимоги про повне дострокове повернення кредиту такою, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особі: ОСОБА_2, в якому просив визнати вимогу відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за №28/4130 від 30.06.2010 року про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором №844-н від 04.08.2006 року такою, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору в розмірі 551,20 гривень.

При цьому позивач посилається на те, що 04 08.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ним був укладений договір про іпотечний кредит №844-н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 37 000 доларів США, зі сплатою 11,5% річних, строком користування до 04.08.2026 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 04.08.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1, згідно умов якого останній поручився перед банком солідарно та в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання позичальником усіх його зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту також передбачено умовами кредитного договору №844-н від 04.08.2006 року.

Згідно п.3.4. кредитного договору, позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит та суму, вказану у вимозі кредитора про дострокове погашення кредиту протягом 30 календарних днів з дня одержання вимоги.

На підставі вказаних пунктів кредитного договору, положень ч.2 ст.1050 ЦК України та п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ВАТ «Державний ощадний банк України» реалізував свое право вимоги дострокового повернення кредиту шляхом направлення відповідної вимоги позичальнику.

Відповідно до вимоги банку за №28/4130 від 30.06.2010 року, направленої на адресу позивача, ВАТ «Державний ощадний банк України» вимагає повного дострокового повернення кредиту в сумі 30 992,12 доларів США у тридцятиденний строк та зазначає, що у разі невиконання приведених вимог, банк звернеться до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом.

Також позивач вказує, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02.07.2010 року був задоволений його позов до ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним кредитного договору №844-н від 04 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України», яке, як вказує позивач, набрало чинності.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

На думку позивача ВАТ «Державний ощадний банк України» пред'явив вимогу, якою вимагає повернути суму заборгованості за кредитним договором №844-н від 04.08.2006 року, який був визнаний судом недійсним, у зв'язку з чим вважає, що така вимога є недійсною.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні 14.09.2016 року позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в позові.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив слухати справу за його відсутністю.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» у судовому засіданні 14.09.2016 року позовні вимоги позивача не визнав та просив у задоволені позову відмовити, з підстав викладених у запереченнях, також надав до суду заяву щодо слухання справи без фіксації технічними засобами.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

З'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та правовідносини сторін, перевіривши доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04 08.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ним був укладений договір про іпотечний кредит №844-н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 37 000 доларів США, зі сплатою 11,5% річних, строком користування до 04.08.2026 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 04.08.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1, згідно умов якого останній поручився перед банком солідарно та в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання позичальником усіх його зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту також передбачено умовами кредитного договору №844-н від 04.08.2006 року.

Згідно п.3.4. кредитного договору, позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит та суму, вказану у вимозі кредитора про дострокове погашення кредиту протягом 30 календарних днів з дня одержання вимоги.

На підставі вказаних пунктів кредитного договору, положень ч.2 ст.1050 ЦК України та п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ВАТ «Державний ощадний банк України» реалізував свое право вимоги дострокового повернення кредиту шляхом направлення відповідної вимоги позичальнику.

Відповідно до вимоги банку за №28/4130 від 30.06.2010 року, направленої на адресу позивача, ВАТ «Державний ощадний банк України» вимагає повного дострокового повернення кредиту в сумі 30 992,12 доларів США у тридцятиденний строк та зазначає, що у разі невиконання приведених вимог, банк звернеться до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом.

Також позивач вказує, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02.07.2010 року був задоволений його позов до ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним кредитного договору №844-н від 04 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України», яке, як вказує позивач, набрало чинності.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

На думку позивача ВАТ «Державний ощадний банк України» пред'явив вимогу, якою вимагає повернути суму заборгованості за кредитним договором №844-н від 04.08.2006 року, який був визнаний судом недійсним, у зв'язку з чим вважає, що така вимога є недійсною.

Але, як вбачається з матеріалів справи та доводів, викладених у запереченнях АТ «Ощадбанк», відповідно до Договору про іпотечний кредит №844-н від 04 серпня 2006 року АТ «Ощадбанк» надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 37 000,00 (тридцять сім тисяч) доларів США в строк з 04 серпня 2006 року по 04 серпня 2026 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Банком було укладено Договір поруки №1 до кредитного договору № 844-н від 04.08.2006 року з ОСОБА_2.

Пунктом 1.2 Кредитного договору передбачено, що Кредит надається на 240 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 04 серпня 2026 року на придбання квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 8.1. Кредитного договору передбачено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому Договору.

Дійсно, заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02 липня 2010 року задоволено позов ОСОБА_1, яким визнано недійсним кредитний договір №844-н від 04 серпня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України».

Але, 04 грудня 2014 року ухвалою Приморського районного суду м.Одеси заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 липня 2010 року по цивільній справі «2-306/10 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління про визнання недійсним кредитного договору №844-н від 04.08.2006 року скасовано.

Після скасування зазначеного рішення, 24 березня 2015 року АТ «Ощадбанк» звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №844-н від 04 серпня 2006 року до Київського районного суду м.Одеси.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14 березня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено в повному обсязі, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №844-н від 04.08.2006 року у сумі 59 192,96 доларів США, 7 067,40 гривень та судовий збір в рівних частинах з кожного по 1 827,00 гривень.

Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позовна вимога про визнання вимоги про повне дострокове повернення кредиту і такою, що не підлягає виконанню не передбачена як спосіб захисту відповідно до ст.16 ЦК України.

Крім того, позовна заява не містить посилання на умову договору або ж вимогу закону, якою передбачений обраний спосіб захисту.

Отже, доводи позовної заяви не відповідають дійсним обставинам справи.

Також судом встановлено, що вимога банку щодо дострокового повернення кредиту на адресу ОСОБА_1 направлена за №28/4130 від 30.06.2010 року, а рішення про визнання недійсним кредитного договору №844-н від 04.08.2006 року, на яке посилається позивач та яке, як було встановлено, в подальшому скасовано, постановлено 02.07.2010 року, тобто до винесення рішення Приморським районним судом м.Одеси.

На підставі викладеного, суд вважає відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особі: ОСОБА_2, про визнання вимоги про повне дострокове повернення кредиту такою, що не підлягає виконанню

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2, про визнання вимоги про повне дострокове повернення кредиту такою, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 13.03.2017