Провадження № 2/761/1489/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Маліновської В.М.

при секретарі - Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного музею історії України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Національного музею історії України, ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.1-6 т.1).

Свої позовні вимоги Позивач обгрунтовує тим, що з 13.07.1981р. він працював в Національному музеї історії України в т.ч. на посаді завідувачем науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею (наказ № 14-К від 14.03.2015р.). 25.07.2015р. наказом Національного музею історії України № 131/4-к за підписом генерального директора ОСОБА_3 Позивача звільнено з посади завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки Національним музеєм історії України в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, скорочення штату працівників - п. 1 ст. 40 КЗпП України, на підставі Наказу НМІУ № 330 від 28.10.2015р. «Про Структуру Національного музею історії України», Наказ НМІУ № 356 від 31.12.2015р. «Про внесення змін до структури Національного музею історії України», Наказ НМІУ № 358 від 01.12.2015р. «Про затвердження штатного розпису». Позивач вважає, що Наказ про звільнення є незаконним, порушує його права та законні інтереси як працівника, з огляду на наступне. Так, Позивач працював в Національному музеї історії України на умовах безстрокового трудового договору. Роботодавцем про звільненні Позивача 25.07.2016р. не додержано норм законодавства про працю при проведенні організаційних заходів зі зміни штатного розпису та вивільнення працівників, а саме: 28.10.2015р. генеральним директором НМІУ ОСОБА_3 виданий наказ № 330 «Про Структуру Національного музею історії України», яким оголошено структуру НМІУ, затверджену та введену в дію з 26.10.2015р. наказом Міністерства культури № 844 від 27.10.2015р., разом з тим, з тексту вказаного Наказу № 330 від 28.10.2015р. вбачається, що Відповідач у визначений законом строк не звернувся до профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників Національного музею історії України з питання запланованого звільнення працівників у зв'язку із скороченням штату, не надав інформації про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватись, про строки проведення звільнення. 29.12.2015р. наказом Міністерства культури України від 29.12.2015р. № 1124 «Про запровадження штатного розпису Національного музею історії України» з 26.10.2015р. затверджений штатний розпис, в якому скорочено посаду завідувачем науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею, та введено аналогічну за трудовою функцією посаду завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу. Затвердження штатного розпису в новій редакції не змінило основних завдань і функцій структурних підрозділів, в т.ч. і в відділі в якому працював Позивач, а виразилося лише у формальній зміні їх назв, також не нова редакція штатного розпису не змінила функціональних обов'язків та трудових функцій працівників. Водночас, організаційні заходи зі зміни структури НМІУ затверджені Міністерством культури, не передбачають скорочення чисельності штату, що прямо вказано в листі першого заступника Міністра культури України І.Д. Ліхового № 191/10-3/13-16 від 21.01.2016р. Разом з цим, 19.04.2016р. Позивачу було вручено під особистий підпис попередження про розірвання з ним трудового договору з 24.06.2016р. відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, «в наслідок чого посаду, яку ви займаєте відсутня», та була запропонована посада методиста 1-категорії відділу науково-методичної роботи Національного музею історії України без зазначення заробітної плати. 25.05.2016р. Позивачу були вручені зміни до попередження від 19.04.2016р. із зазначенням дати намічуваного звільнення 25.07.2016р. 23.06.2016р. як член профспілкового комітету Первинної профспілкової організації НМІУ Позивач був ознайомлений з поданням Генерального директора НМІУ ОСОБА_3 до Профспілкового комітету ППО НМІУ щодо погодження розірвання з Позивачем трудового договору у зв'язку із скороченням штату працівників (виведення посаду завідувача відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею з штатного розпису) згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням профспілкового комітету Первинної профспілкової організації від 20.07.2016р. за результатами розгляду вказаного подання відмовлено в наданні згоди на звільнення Позивача з наступних підстав: -роботодавцем порушено строки та процедуру проведення організаційних заходів зі зміни структури НМІУ; - реальність змін в діяльності НМІУ не підтверджується Статутними документами НМІУ, до яких зміни в період 2015-2016рр. не вносились; - скорочення посади завідувача відділу впровадження новітніх аудіовізуальних технологій, на якій працює Позивач проведено без попередньої згоди профспілкового комітету ППО НМІУ; - Позивача не ознайомлено з наказом про скорочення посади; - працівнику своєчасно не наданий перелік посад, що відповідає його кваліфікації та досвіду в штатному розписі станом на 26.10.2015р.; - посада завідувача відділом інформаційно-технічного супроводу НМІУ, яка вводиться новим штатним розписом замість скороченої посади та відповідає виконуваній Позивачем трудової функції приховано від працівника; - також вказано, що як працівник, що має безперервний стаж роботи на підприємстві 34 роки, Позивач має переважне право на залишення на роботі, а відмову в укладенні трудового договору на посаду в технічних відділах музею є невмотивованою та дискримінаційною (за ознакою належності до виборного органу профспілки). Окрім того, роботодавцем безпідставно та невмотивовано відмолено Позивачу в переведені на вакантну посаду завідувача філіалу НМІУ - Музейно-культурний центр «Мистецькі шедеври України», на яку Позивач подав заяву від 22.07.2016р. відповідно до фахової освіти історика, архівіста. Так, Листом № 1599 від 25.07.2016р. Позивача повідомлено, що на зазначену посаду його не може бути переведено через «відсутній досвід безпосередньої роботи в структурних підрозділах з основної діяльності музею, а також відсутність у звітах музею за останні 10 років інформації щодо Вашої наукової роботи, а також відсутність у Вас з 1998 року наукових атестацій», та серед іншого Позивачу повідомлено, що «філіал НСІУ - Музейно-культурний центр «Мистецькі шедеври» фактично не функціонує через відсутність робочих приміщень, колекції філіалу та штату працівників».

Враховуючи вищевикладене, Позивач просив: 1) визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 наказом № 131/4-к від 25.07.2016р., виданим Національним музеєм історії України; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки Національного музею історії України з 26 липня 2016 року; 3) стягнути з Національного музею історії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.07.2016р. по день ухвалення рішення у справі; 4) відшкодувати з Національного музею історії України на користь ОСОБА_1 фактично понесені судові витрати на правову допомогу адвоката; 5) покласти на генерального директора Національного музею історії України ОСОБА_3 обов'язок відшкодувати шкоду, заподіяну Національному музею історії України в зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Національним музеєм історії України подано до суду заперечення на позовну заяву (а.с.122-125 т.1) та письмові пояснення (а.с.30 т.2), в яких зазначив, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці Національного музею історії України, відповідно до Наказу Міністерства культури України № 844 від 27.10.2015р. «Про затвердження структури Національного музею історії України», Наказу Національного музею історії України № 330 від 28.10.2015р. «Про Структуру Національного музею історії України», наказу Міністерства культури України № 1118 від 29.12.2015р. «Про внесення змін до структури Національного музею історії України», Наказу Національного музею історії України № 356 від 31.12.2015р. «Про внесення змін до структури Національного музею історії України», Наказу Міністерства культури України від 29.12.2015р. № 1124 «Про затвердження штатного розпису Національного музею історії України з 26 жовтня 2015р.», наказу Національного музею історії України № 358 від 31.12.2015р. «Про затвердження штатного розпису» відбулись зміни в структурі та штатному розписі музею, що спричинило зміни істотних умов праці частини працівників, внаслідок цих змін в новому штатному розписі виведені деякі категорії посад, в т.ч. і посада Позивача - завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею. Так, згідно змін в структурі Музею з'явились нові відділи, змінилась кількість секторів, деякі категорії посад, в т.ч. займана Позивачем виведені з структури (фактично скорочені) як такі, що не виконували своїх функцій, передбачених науковим статусом відділів, новий штатний розпис кардинально змінив функціонал та завдання майже усіх підрозділів. Вимоги та функції завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки та завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу є кардинально різними як по кваліфікаційно-освітнім вимогам так і по функціональним обов'язкам. Так, проведені зміни у Відповідача не передбачали скорочення чисельності працівників, усім працівникам посади, яких були скорочені, пропонувались інші посади, яким вони відповідають за освітньо-кваліфікаційним ознаками. Водночас, Відповідач не зобов'язаний інформувати профспілки про зміну структури музею та штатного розпису, що тягне скорочення чисельності чи штату працівників, чи про інші зміни в організації виробництва і праці, що тягнуть зазначені наслідки. Незважаючи на це, наказом № 16 від 28.01.2016р. «Про затвердження складу робочої комісії» в Музеї утворено робочу комісію щодо врегулювання спірних питань в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці НМІУ. На засіданнях вказаної комісії Позивачу пропонувалась посада методиста І категорії сектору методології музейної роботи відділу науково-методичної роботи, проте він відмовився від неї, вимагаючи при цьому звільнення діючого завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу та призначення його на дану посаду.19.04.2016р. Відповідачем персонально попереджено Позивача про скорочення посаду, яку він займає та про те, що у разі його відмови перейти на запропоновану посаду або одну з вакантних, трудовий договір з ним після закінчення 2 місячного терміну буде розірвано 24.06.2016р., відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. 22.04.2016р. у відповідності до ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» Профспілковим комітетом ППО НМІУ була отримана інформація про виведення посад, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватись, про терміни проведення звільнень. 20.07.2016р. Відповідач був повідомлений про відмову ППО НМІУ в наданні згоди на звільнення Позивача. Разом з тим, Відповідач вважає вказану відмову необгрунтованою, оскільки, зокрема, немає жодного нормативно-правового акту який би передбачав зміну установчих документів (статуту) в зв'язку із зміною в структурі та штатному розписі, окрім того така підстава відмови як «відсутність реальних змін в діяльності підприємства» взагалі відноситься до філософських. Крім того, в своїх рішеннях в протоколах зборів профкому ППО НМІУ виходить за межі наданих їй законами повноважень, втручаючись в господарську діяльність НМІУ як юридичної особи. Порушення тих чи інших норм законодавства з боку Відповідача, на які вказує Позивач, є недоведеними. Окрім того, Відповідач зазначив, що посада завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу Національного музею історії України була вакантною з 31.12.2015р. по 21.01.2016р., тобто до моменту переведення на неї ОСОБА_8 згідно її заяви на підставі наказу № 31/1-к від 22.01.2016р. «Про переведення працівників». При цьому адміністрацією Національного музею історії України була встановлена відповідність ОСОБА_8 даній посаді. Станом на дату попередження ОСОБА_1 про скорочення займаної ним посади - 04.02.2016р. та на дату звільнення ОСОБА_1 - 25.07.2016р. посаду завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу Національного музею історії України обіймала ОСОБА_8 з 22.01.2016р., в зв'язку з чим питання про зайняття ОСОБА_1 посаду завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу Національного музею історії України адміністрацією музею не розглядалось.

У судовому засіданні 20.12.2016р. представником Відповідача-1 - ОСОБА_9 подано клопотання про зупинення провадження у даній цивільній справі до вирішення цивільної справи № 761/24275/15-ц за попереднім позовом Позивача щодо попереднього звільнення у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с.190 т.1). Ухвалою суду від 20.12.2016р. зазначене клопотання представника Відповідача Національного музею історії України - ОСОБА_9 про зупинення провадження, - залишено без задоволення (а.с.195-196 т.1).

В судовому засіданні 03.02.2017р. представником позивача - Панченко Н.О. було подано клопотання, підписане ОСОБА_1, про відмову від позову та закриття провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_3, а саме: «Покласти на Генерального директора Національного музею історії України ОСОБА_3 (03170, АДРЕСА_1) обов'язок відшкодувати шкоду, заподіяну Національному музею історії України у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу» (а.с.238 т.1). Ухвалою суду від 03.02.2017р. прийнято відмову ОСОБА_1 від позову в частині вимог до ОСОБА_3, провадження у цивільній справі в цій частині - закрито (а.с.25-26 т.2).

В судовому засіданні Позивач та його представник - Панченко Н.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача - ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення Позивача та його представника, представника Відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 13.07.1981р. Позивач працював в Національному музеї історії України, з 01.01.2005р. - на посаді завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею на підставі Наказу № 14-к від 14.03.2005р., що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 (а.с.9-15, 239-243 т.1).

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2016р. у справі № 761/24275/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Національного музею історії України про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди (а.с.72-74,89-94 т.1), встановлено, що ОСОБА_1 обіймав в Національному музеї історії України посаду завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки Національного музею історії України, проте наказом № 287 від 07.08.2015 року його було звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Вказаним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2016р. у справі № 761/24275/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.11.2016р. (а.с.181-184 т.1) визнано звільнення ОСОБА_1 незаконним та поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки Національного музею історії України з 07.08.2015р., стягнуто з Національного музею історії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 50 677 грн. 38 коп.

З копії трудової книжки Позивача вбачається, що 26.01.2016р. на підставі Наказу Музею № 35/3-к від 26.01.2016р. запис про звільнення Позивача з посади відповідно до ст. 40 ч. 3 КЗпП України визнано недійсним, ОСОБА_1 поновлено на посаді завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею з 07.08.2015р. (а.с.40 т.2).

Наказом генерального директора Національного музею історії України ОСОБА_3 від 25.07.2016р. № 131/4-к ОСОБА_1, завідувача відділу науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею звільнено 25 липня 2016 року, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, скорочення штату працівників - п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі Наказу НМІУ № 330 від 28.10.2015р. «Про Структуру Національного музею історії України», Наказу НМІУ № 356 від 31.12.2015р. «Про внесення змін до структури Національного музею історії України», наказу НМІУ № 358 від 31.12.2015р. «Про затвердження штатного розпису» (а.с.17 т.1).

Так, відповідно до п.п. 4.1.Статуту Національного музею історії України, затвердженого Наказом Міністерства культури і туризму України від 29.10.2008р. № 1170/0/16-08 з відповідними змінами, погодженого Загальними зборами членів трудового колективу Національного музею історії України протоколом від 27.08.2008р. № 9 (а.с.138-142 т.1) організаційна структура Музею затверджується Органом управління майном за поданням Генерального директора Музею.

З метою оптимізації роботи Національного музею історії України генеральним директором Музею ОСОБА_3 розроблено нову Структуру Музею, яку листом від 17.09.2015р. № 606 направлено до Міністерства культури України для затвердження (а.с.18 т.1).

Наказом Міністерства культури України від 27.10.2015р. № 844 «Про затвердження структури Національного музею історії України» відповідно до статті 8 Закону України «Про музеї та музейну справу», п.п. 4.1. Статуту Національного музею історії України, затвердженого наказом Міністерства культури України від 29.10.2008р. № 1170/0/16-08 та у зв'язку із клопотанням Національного музею історії України від 17.09.2015р. № 606 та від 05.10.2015р. № 672, в межах повноважень, визначених Положенням про Міністерство культури України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014р. № 495, затверджено та введено в дію з 26.10.2015р. структуру Національного музею історії України, та наказано генеральному директору Національного музею історії України ОСОБА_3 забезпечити підготовку штатного розпису відповідно до затвердженій цим наказом структурі (а.с.19 т.1).

Наказом Національного музею історії України від 28.10.2015р. № 330 «Про Структуру Національного музею історії України» відповідно Наказу Міністерства культури України № 844 від 27.10.2015р. «Про затвердження структури Національного музею історії України» з 26.10.2015р. оголошено структуру Національного музею історії України, яка затверджена та введена в дію Наказом МКУ № 844 від 27.10.2015р. з 26.10.2015р., та наказано зокрема 28.10.2015р. відділу кадрів (в.о. начальника відділу кадрів - ОСОБА_11), відповідно до вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» листами під розпис повідомити Первинну профспілкову організацію НМІУ та первинну профспілкову організацію «Новий час» НМІУ про введення в дію нової структури музею, що в подальшому обумовить зміни істотних умов праці (а.с.21 т.1).

Наказом Міністерства культури України від 29.12.2015р. № 1118 «Про внесення змін до структури Національного музею історії України» відповідно до статті 8 Закону України «Про музеї та музейну справу», п.п. 4.1. Статуту Національного музею історії України, затвердженого наказом Міністерства культури України від 29.10.2008р. № 1170/0/16-08 (із змінами, що є невід'ємною частиною Статуту, затвердженими наказом Міністерства культури України від 12.01.2012р. № 18) та у зв'язку із клопотанням Національного музею історії України від 25.11.2015р. № 844, в межах повноважень, визначених Положенням про Міністерство культури України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014р. № 495, внесено зміни до структури Національного музею історії України, затвердженої наказом Міністерства культури України від 27.10.2015р. № 844 (а.с.34 т.1), зокрема виведено сектор екскурсійного обслуговування НМІУ Відділу екскурсійного обслуговування; сектор екскурсійного обслуговування філіалу НМІУ - Музей історичних коштовностей України Відділу екскурсійного обслуговування; Філіал НМІУ - Музей історичних коштовностей України, науково-дослідний відділ «Історія ювелірного мистецтва в Україні» та введено філіал НМІУ - Музей історичних коштовностей України, науково-дослідний відділ «Історія ювелірного мистецтва в Україні», відділ екскурсійного обслуговування філіалу НМІУ - Музей історичних коштовностей України, відділ молодшого музейного персоналу філіалу НМІУ - Музей історичних коштовностей України (а.с.35 т.1).

Наказом Міністерства культури України від 29.12.2015р. № 1124 «Про затвердження штатного розпису Національного музею історії України з 26 жовтня 2015 року» відповідно до Порядку формування та подання на затвердження штатних розписів та змін до штатних розписів підприємств, установ, організацій, що фінансуються з Державного бюджету України та належить до сфери управління Міністерства культури України, затвердженого наказом Міністерством культури України від 12.03.2014р. № 142, наказу Міністерства культури і туризму України від 18.10.2005р. № 745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.10.2005р. за № 1285/11565, затверджено штатний розпис Національного музею історії України з 26 жовтня 2015 року, генеральному директору Національного музею історії України (ОСОБА_3) ввести в дію штатний розпис, затверджений відповідно до пункту 1 цього наказу, з дотриманням норм Кодексу законів про працю України, Закону України «Про зайнятість населення» та іншого трудового та соціального законодавства (а.с.22 т.1).

Згідно листа першого заступника Міністра культури України І.Д. Ліхового від 21.01.2016р. № 191/10-3/13-16 згідно інформацією наданою Музею листом від 15.01.2016 № 1-м, розробці та затвердженню структури передувало розроблення Концепції розвитку Музею до 2020 року і зміни до структури спрямовані на забезпечення максимально ефективного функціонування Музею, всім постійним працівникам в процесі введення нового штатного розпису будуть запропоновані посади відповідно до їх кваліфікації та результату наукової роботи за попередній період, зміна структури не передбачає скорочення чисельності штату (а.с.37 т.1).

Відповідно до штатного розпису Національного музею історії України з 26.10.2015р. в Музеї передбачено штат в кількості 325 штатних одиниць (а.с.23-33 т.1).

Так, порівнюючи структуру Національного музею історії України з 01.12.2014р., затверджену Наказом Міністерства культури України від 27.11.2014р. № 1055 (а.с.135-137 т.1) та структуру Національного музею історії України, введеного в дію з 26.10.2015р. Наказом Міністерства культури України від 27.10.2015р. № 844 (а.с.20 т.1) з урахуванням Наказу Міністерства культури України від 29.12.2015р. № 1118 «Про внесення змін до структури Національного музею історії України», вбачається, що в структурі музею змінилась кількість секторів, водночас зі структури Музею виведено відповідні відділу, зокрема і відділ науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею, а посаду завідувача вказаного відділу, яку займав Позивач, скорочено, та введено нові відділи до структури Музею, зокрема, юридичний відділ, відділ тимчасових експозицій, відділ молодшого музейного персоналу тощо.

19.04.2016 року ОСОБА_1 надано Попередження (а.с.40 т.1), згідно якого відповідно до Наказу Національного музею історії України № 330 від 28.10.215р. «Про Структуру Національного музею історії України», Наказу Національного музею історії України № 356 від 31.12.2015р. «Про внесення змін до структури Національного музею історії України», Наказу Національного музею історії України № 358 від 31.12.2015р. «Про затвердження штатного розпису», відбулись зміни в організації виробництва і праці музею, внаслідок чого посада, яку займає Позивач відсутня, в зв'язку з чим останньому запропоновано посаду в НМІУ відповідно до його освіти, кваліфікації, досвіду, продуктивності праці (результативності) - методиста І категорії сектору моніторингу музейної роботи відділу науково-дослідної роботи, та надано перелік всіх наявних вакантних посад, і повідомлено Позивача, що у разі його незгоди прийняти пропозиції музею та, як результат, неможливості перевести Позивача на запропоновану посаду або одну із вакантних посад (відсутність заяви) після закінчення 2-місячного терміну, а саме 24.06.2016р. трудовий договір з Позивачем буде розірвано, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, а тому 24.06.2016р. Позивача буде ознайомлено із наказом про звільнення, видано копію наказу, належним чином оформлено трудову книжку із записом про звільнення, і проведено повний розрахунок, згідно чинного законодавства. З вказаним Повідомленням Позивач ознайомлений під підпис 19.04.2016р.

У зв'язку з тим, що 22.04.2016р. профспілковим комітетом ППО НМІУ отримано Повідомлення № 257 від 22.03.2016р., на виконання ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Позивачу 25.05.2016р. надано Зміни до Попередження від 19.04.2016р., в яких зазначено, що вважати датою намічуваного звільнення 25.07.2016р., та у разі незгоди останнього прийняти пропозиції музею та, як результат неможливості перевести його на запропоновану посаду або одну із вакантних посад (відсутність заяви), 25.07.2016р. Позивача буде ознайомлено із наказом про звільнення, видано копію наказу, належним чином оформлено трудову книжку із записом про звільнення, і проведено повний розрахунок, згідно чинного законодавства. Вказані Зміни до попередження від 19.04.2016р. отримано Позивачем 25.05.2016р. (а.с.41 т.1).

Окрім того, судом встановлено, що наказом Національного музею історії України від 28.01.2016р. № 16 «Про затвердження складу робочої комісії» затверджено склад робочої комісії для врегулювання спірних питань, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці НМІУ, що призвело до зміни умов праці частини співробітників (а.с.147 т.1).

Згідно протоколу про засідання робочої комісії, щодо врегулювання спірних питань, у зв'язку із змінами організації виробництва і праці НМІУ від 31.05.2016р. встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано посаду методиста І категорії відділу науково-методичної роботи, згідно його освіти, кваліфікації та стажу роботи. Від Позивача надходила заява про прохання прийняти його на посаду завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу, проте ця посада не була вакантною, попередження та повний перелік вакантних посад був йому наданий попередньо (а.с.150-151 т.1).

Як зазначив Позивач, замість посади завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею, яку було скорочено, було введено аналогічну за трудовою функцією посаду завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу. Затвердження штатного розпису в новій редакції не змінило основних завдань і функцій структурних підрозділів, в т.ч. і в відділі в якому працював Позивач, а виразилося лише у формальній зміні їх назв, також не нова редакція штатного розпису не змінила функціональних обов'язків та трудових функцій працівників.

Разом з тим, згідно посадової інструкції завідувача відділу впровадження нової аудіовізуальної техніки, затвердженої генеральним директором НМІУ ОСОБА_12 02.03.2014р. (а.с.16 т.1), завідувач відділу повинен мати повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки та стаж роботи в музеї не менше 3 років та повинен знати основи трудового законодавства, правила експлуатації електронної та цифрової техніки, правила та норми охорони праці та пожежної безпеки (Розділ 5, 6 Інструкції).

Відповідно до Розділу 2 вказаної Інструкції до завдань та обов'язків завідувача відділу визначено: 1) забезпечення роботи відділу з питань технічного комплектування музейних технічних засобів; 2) чесне і сумлінне забезпечення роботи відділу з питань виконання своїх службових обов'язків; 3) визначення напрямків і перспектив роботи технічного відділу, забезпечення їх виконання згідно з планом роботи, керівництво процесом роботи і безпосередня участь в ній; 4) складання планів, довідок, інформацій про роботу відділу, забезпечення виконання плану роботи відділу; 5) участь у розробці основних напрямків компьютерного забезпечення музею; 6) технічне забезпечення і участь у підготовці екскурсій, лекцій, масових заходів; 7) забезпечення матеріалами та обладнанням, необхідним для роботи відділу; 8) участь у видавничій і рекламній діяльності музею; 9) контроль за дотриманням працівниками відділу вимог виробничої і трудової дисципліни, правил техніки безпеки, протипожежного захисту, правил внутрішнього трудового розпорядку дня; 10) виконує окремі службові доручення свого безпосереднього керівника.

Водночас, згідно посадової інструкції завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу, затвердженої генеральним директором НМІУ ОСОБА_3 22.01.2016р. (а.с.143-146 т.1), завідувач вказаного відділу повинен мати повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (магістр або спеціаліст), післядипломна освіта в галузі управління, стаж роботи за фахом: для магістра - не менше 2 років, для спеціаліста - не менше 3 років.

Згідно Розділу 2 вказаної посадової інструкції, до завдань та обов'язків завідувача відділу відноситься: 1) бере участь у розробці основних напрямів, концепцій, програм НМІУ; 2) визначає напрямки і перспективи роботи відділу та складає річний та щоквартальні плани роботи відділу для їх реалізації; 3) організовує та забезпечує, в т.ч. необхідними матеріалами і обладнанням, роботу працівників відділу згідно річного плану роботи відділу; 4) є матеріально відповідальною особою; 5) відповідає за інформаційно-технічний супровід роботи музею та впровадження найкращих умов для забезпечення роботи інформаційних технологій; 6) забезпечує представлення віртуальної колекції музею та надання користувачеві доступ до різноманітних інформаційних технологій; 7) здійснює впровадження нового програмного забезпечення для покращення та оптимізації роботи музею; 8) забезпечує ефективну роботу аудіо-візуальної техніки музею; 9) забезпечує розробку та виробництво фото і відео продукції для оформлення виставок, конференцій та рекламної продукції; 10) забезпечує фото та відео фіксацію стану колекції НМІУ; 11) забезпечує фото, відео та аудіо супровід подій у суспільному житті музею; 12) приймає участь у підготовці та проведенні науково-практичних конференцій, семінарів з питань створення та застосування цифрових музейних ресурсів; 13) надає, за згодою з керівництвом, консультації та цифрові матеріали засобами масової інформації, державним та громадським установам; 14) здійснює інсталяцію, настройки оптимізації системного програмного забезпечення, освоєння прикладних програм засобів для проведення суспільних заходів; 15) контролю проведення тестування і ремонту окремих пристроїв, засобів обчислювальної техніки, кабельних ліній локальної мережі; 16) організовує супровід договорів зі сторонніми організаціями, що надають послуги по комунікаційному оснащенню музею; 17) контролює запобігання або усунення аварійних ситуацій, пов'язаних з пошкодженням програмного забезпечення; 18) навчає співробітників музею основам комп'ютерної грамотності та роботі; 19) розробляє план засобів для утворення та модернізації технічно-інформаційного забезпечення і удосконалення роботи музею; 20) складає та подає в установленому порядку поточну та річну звітність із питань, що належать до компетенції відділу, надає довідки та інформацію про роботу відділу; 21) постійно знайомиться та вивчає нові нормативно-методичні та довідкові документи з фахових питань; 22) забезпечує правильну розстановку і доцільне використання потенціалу працівників відділу; 23) сприяє розвитку творчої ініціативи працівників відділу і підвищенню їх кваліфікації; 24) здійснює контроль за дотримання працівниками відділу вимог виробничої і трудової дисципліни, правил техніки безпеки, протипожежного захисту, правил внутрішнього трудового розпорядку дня; 25) виконує окремі службові доручення свого безпосереднього керівника; 26) здійснює табельний облік.

З вищевикладеного вбачається, що посади завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу та завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею є різними посадами як за кваліфікаційними вимогами до кандидатів на їх зайняття, так і щодо функціональних обов'язків кожної з вказаних посад.

Окрім того, судом встановлено, що станом на дату попередження ОСОБА_1 про скорочення займаної ним посади, посаду завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу, яка на думку Позивача є аналогічною за трудовою функцією посаді завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею, займала ОСОБА_8 на підставі заяви від 22.01.2016р. та згідно Наказу Національного музею історії України № 31/1-к від 22.01.2016р. «Про переведення працівників» (а.с.31 т.1). При цьому, як зазначалось вище по тексту рішення Позивача було поновлено на посаді у зв'язку із прийняттям судом рішення 26.01.2016р. на підставі Наказу Музею № 35/3-к від 26.01.2016р., про що зазначено у трудовій книжці.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Позивачу з моменту отримання ним Попередження про скорочення його посади та наступне звільнення не могла бути запропонована посада завідувача відділу інформаційно-технічного супроводу, оскільки вказана посада не була вакантною та була зайнята ОСОБА_8

23.06.2016р. Генеральним директором Національного музею історії України ОСОБА_3 направлено до Профспілкового комітету ППО НМІУ № 1014 від 23.06.2016р. подання про погодження розірвання трудового договору з ОСОБА_1 у зв'язку із скороченням штату працівників (виведення посади завідувач науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею з штатного розпису) згідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.39 т.1).

Листом Первинної профспілкової організації Національного музею історії України від 20.07.2016р. № 465 генерального директора Музею ОСОБА_3 повідомлено, що профспілковим комітетом ППО НМІУ прийнято рішення про відмову в наданні погодження на звільнення, зокрема члена ППО НМІУ ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з причин вказаних в відповідних витягах з протоколу засідання профспілкового комітету ППО НМІУ від 20.07.2016р., загальними для яких є: зміни структури без внесення змін до статутних документів НМІУ (відсутність реальних змін в діяльності підприємства), порушення роботодавцем процедури скорочення штату, визначеною в КЗпП України та порушення переважного права працівників на залишення на роботі (а.с.48 т.1).

Так, згідно витягу з протоколу зборів профкому первинної профспілкової організації НМІУ від 20.07.2016р. прийнято рішення, яким відмовлено генеральному директору НМІУ ОСОБА_3 в наданні згоди на звільнення члена профспілкового комітету ППО НМІУ ОСОБА_1 з посади завідувача відділом впровадження новітньої аудіовізуальної техніки на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України (в зв'язку із скороченням штату) з 25.07.2016р., оскільки роботодавцем не виконано вимоги ст. 22, 32, 40, 42, 49-1, 252 КЗпП України, а саме: 1) порушено строки та процедуру проведення організаційних заходів зі зміни структури НМІУ, 2) реальність змін в діяльності НМІУ не підтверджується Статутними документами НМІУ, до яких зміни в період 2015-2016рр. не вносились; 3) скорочення посади завідувача відділу впровадження новітніх аудіовізуальних технологій, на якій працює ОСОБА_1 проведено без попередньо згоди профспілкового комітету ППО НМІУ; 4) працівника не було ознайомлено з наказом про скорочення посади; 5) працівнику своєчасно не надано перелік посад, що відповідає його кваліфікації та досвіду в штатному розписі станом на 26.10.2015р.; 6) ОСОБА_1 запропоновано лише одну вакантну посаду, методиста першої категорії, нижчу за рівнем оплати та відмінну за трудовою функцією від виконуваної ним роботи; 7) посада завідувача відділом інформаційно-технічного супроводу НМІУ, яка вводиться замість скороченої посади та відповідає виконуваній ОСОБА_1 трудовій функції приховано від працівника; 8) ОСОБА_1 має безперервний стаж роботи на підприємстві 34 роки, отже має переважне право залишення на роботі; 9) відмова в укладенні трудового договору з ОСОБА_1 на посаду в технічних відділах музею є невмотивованою та дискримінаційною (за ознакою належності до виборного органу профспілки), та рекомендовано генеральному директору ОСОБА_3 здійснити перегрупування працівників Музею з урахуванням переважного права та перевести ОСОБА_1 на посаду у відділі інформаційно-технічного супроводу (а.с.49-50 т.1).

Згідно ч.ч.1-3 ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю,

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

За ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Разом з тим, вказаною статтею не передбачено завчасне надання інформації та погодження з професійною спілкою питання щодо зміни структури підприємства.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Разом з тим, в рішенні профспілкового комітету ППО Національного музею історії України про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 від 20.07.2016р. не наведено належних обгрунтувань такої відмови з посиланням на відповідні докази на їх підтвердження, відтак роботодавець у відповідності до ст. 43 КЗпП України мав право звільнити ОСОБА_1 без згоди профспілкового комітету ППО Національного музею історії України та вищестоящої профспілки.

Водночас, згідно ч.ч.1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у своїх постановах від 01.04.2015р. у справі № 6-40цс15, від 23.03.2016р. у справі № 6-2487цс15, від 25.05.2016р. у справі № 6-3048цс15.

Судом встановлено, що Національним музеєм історії України Позивачу надавався перелік вакантних посад станом на 21.03.2016р. (а.с.159-162 т.1), станом на 05.04.2016р. (а.с.163-166 т.1) та станом на 22.07.2016р. (а.с.42-43,167-170 т.1).

22.07.2015р. Позивач подав Генеральному директору Національного музею історії України ОСОБА_3 заяву (вх. № 2304 від 22.07.2016р.), в якій просив відповідно до переліку вакантних посад станом на 22.07.2016р. перевести його на вакантну посаду завідувача філіалу НМІУ Музейно-культурний центр «Мистецькі шедеври України», тои самим підтвердивши свій напір працювати в музеї (а.с.44 т.1).

Листом Національного музею історії України № 1599 від 25.07.2016р., тобто лише в день звільнення, Позивача повідомлено, що Музей не може погодити переведення Позивача на посаду завідувач філіалу НМІУ - Музейно-культурний центр «Мистецькі шедеври України», оскільки Позивач не відповідає кваліфікаційним вимогам для зайняття вище вказаної посади, так визначено кваліфікаційні вимоги до посади завідувач філіалу НМІУ - Музейно-культурний центр «Мистецькі шедеври України»: повна вища освіта гуманітарного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст), досвід музейної роботи в Україні та закордоном, досвід екскурсійно-лекційної роботи не менше 2-х років, в той час як у Позивача відсутній досвід безпосередньої роботи в структурних підрозділах з основної діяльності музею (оскільки згідно кадрової документації у Позивача наявний досвід лише з технічних напрямків), а також відсутність у звітах музею за останні 10 років інформації, щодо наукової роботи Позивача, а також відсутність в останнього з 1998 року наукових атестацій. Крім того, Позивача повідомлено, що філіал НМІУ - Музейно-культурний центр «Мистецькі шедеври України» фактично не функціонує через відсутність робочих приміщень, колекції філіалу та штату працівників, та запропоновано Позивачу обрати будь-яку іншу посаду, яка відповідає його кваліфікації, досвіду, продуктивності праці (результативності) та кваліфікаційним вимогам до посад (а.с.45 т.1).

Разом з тим, 25.07.2016р. надаючи Позивачу відмову в переведенні на посаду завідувача філіалу НМІУ - Музейно-культурного центру «Мистецькі шедеври України», Відповідачем не було надано ОСОБА_1 перелік всіх наявних на цей день вакантних посад в Національному музею історії України станом на 25.07.2016р.

Згідно із п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевірити їх відповідність законові.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення (п. 19 Постанови Пленуму від 06.11.1992р. № 9).

Так, враховуючи вищевикладене, з урахуванням порушення Відповідачем порядку ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо вжиття заходів по працевлаштуванню працівника, зокрема не надання ОСОБА_1 переліку вакантних посад, які існували станом на час звільнення останнього 25.07.2016р., суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки Національного музею історії України є незаконним.

Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, суд вважає необхідним поновити позивача на посаді завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки Національного музею історії з 25.07.2016 року.

Згідно з ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При визначенні розміру середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача за час вимушеного прогулу суд виходить з положень абзаців 3 п.2 розділу ІІ, п.8 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.

Судом в розрахунку відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України взято для розрахунку середньоденну заробітну плату за два останні місяці роботи, що передували звільненню: травень 2016р. (19 робочих днів) та червень 2016р. (19 робочих днів). Середня кількість робочих днів за 2 місяці становить 19 днів (19+19=38/2=19). Середньомісячний заробіток за ці місяці підтверджується Довідкою № 622, виданою Національним музеєм історії України від 25.08.2016р. № ВН-1699, згідно якої за травень 2016р. Позивачу нараховано 9 289,80 грн., за червень 2016р. - 9 289,80 грн. (а.с.180 т.1).

Таким чином, середньомісячна заробітна плата Позивача за два календарні місяці роботи становить 9 289,80 грн. без вирахування податків і обов'язкових платежів (9 289,80 грн + 9 289,80 грн/:2 місяці= 9 289,80 грн), а середньоденна заробітна плата - 488,93 грн.(9 289,80 грн./19 робочих днів).

Час вимушеного прогулу за період з 26.07.2016р. по 22.02.2016р. включно складає 148 робочих днів (липень 2016р. - 4 дні, серпень 2016р. - 22 дні, вересень 2016р. - 22 дні, жовтень 2016р. - 20 днів, листопад 2016р. - 22 дні, грудень 2016р. - 22 дні, січень 2017р. - 20 днів, лютий 2017р. - 16 днів).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 26.07.2016р. по 22.02.2016р. становить 72 361,64 грн. (148 робочих днів *488,93 грн. - середньоденна заробітна плата) без вирахування податків і обов'язкових платежів.

Щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача фактично понесені витрати на правову допомогу, суд виходить з наступного.

За положеннями ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України).

Положеннями ч.ч.1-2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, обмежений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким визначено, що розмір витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Тобто вказаним законом чітко визначено за що саме може бути виплачена компенсація.

Так, ст. 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Тобто вказаною нормою чітко визначено, що хто може бути особою, яка надає правову допомогу, порядок її залучення та обсяг здійснюваних прав.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, а тому вона не може бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в ч. 2 ст. 56 ЦПК України.

Позивачем до матеріалів справи надано Витяг з Договору про надання правової допомоги № 32 від 09.07.2015р., укладений між Адвокатським об'єднанням «Базиленко та Панченко" та ОСОБА_1, за умова якого Адвокатське об'єднання надає Клієнту послуги з правової допомоги, зокрема представництво інтересів Клієнта у судах піж час здійснення цивільного судочинства тощо, а Клієнт зобов'язується оплачувати надані послуги (а.с.187-188 т.1), та квитанції від 02.09.2016р. та від 23.09.2016р., згідно яких ОСОБА_1 сплатив на користь Адвокатського об'єднання «Базиленко та Панченко» грошові кошти в сумі 2 000,00 грн. та 1 000,00 грн. відповідно (а.с.38-39 т.2), що також підтверджується банківськими виписками по рахункам АО «Базиленко та Панченко».

Разом з тим, згідно квитанції № КР65 від 02.09.2016р. вбачається, що Позивач сплатив на користь АО «Базиленко та Панченко» 2 000,00 грн. за оплату послуг по Договору про надання юридичних послуг від 09.07.2015р., в той час як з виписки по банківському рахунку від 23.09.2016р. встановлено, що Позивач сплатив 1 000,00 грн. на користь адвокатського об'єднання відповідні грошові кошти саме по Договору № 32 від 09.07.2015р. Проте, з квитанції № КР65 від 02.09.2016р. на суму 2 000,00 грн. не можна дійти однозначного висновку, що вказані витрати були здійснені Позивачем саме на виконання договору про надання правової допомоги № 32 від 09.07.2015р. по даній цивільній справі, оскільки в призначенні платежу у вказаній квитанції на відповідну суму зазначено про оплату по Договору про надання юридичних послуг від 09.07.2015р.

Під час розгляду справи участь в судових засіданнях від імені Позивача приймала адвокат Панченко Наталія Олександрівна, яка діяла на підставі договору № 32 від 09.07.2015р. та ордеру серія НОМЕР_3 (а.с.189 т.1).

Таким чином, оскільки вищезазначеними нормами законодавства чітко визначено зміст витрат на правову допомогу та хто саме може надавати таку правову допомогу, зважаючи на той факт, що матеріалами справи підтверджено факт отримання Позивачем правової допомоги під час розгляду справи в суді з боку адвоката Панченко Н.О. Адвокатського об'єднання «Базиленко та Панченко», суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Відповідача на його користь судових витрат пов'язаних з витратами на правову допомогу по даній цивільній справі підлягають частковому задоволенню в сумі 1 000,00 грн.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України).

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Національного музею історії України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає частковому задоволенню шляхом визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 згідно наказу № 131/4-к від 25.07.2016р., та поновлення останнього на займаній ним посаді - завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки Національного музею історії України, стягнення з Національного музею історії України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.07.2016р. по 22.02.2017р. у розмірі 72 361,64 грн. без вирахування податків і обов'язкових платежів, та 1 000,00 грн. - витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 274,81 грн.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми за один місяць (9 289,80 грн.) підлягає негайному виконанню.

Враховуючи вищевикладене на підставі ст.ст. 21, 40, 43, 49-2, 49-4, 235 КЗпП України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", Постанову Верховного Суду України від 01.04.2015р. у справі № 6-40цс15, Постанови Верховного Суду України від 23.03.2016р. у справі № 6-2487цс15, Постанови Верховного Суду України від 25.05.2016р. у справі № 6-3048цс15, та керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215, 294, 296, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національного музею історії України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити частково.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 згідно наказу №131/4-к від 25 липня 2016року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки Національного музею історії України з 25 липня 2016 року.

Стягнути з Національного музею історії України (код 02226103) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 липня 2016 року по 22 лютого 2017 року у розмірі 72 361,64грн. без вирахування податків і обов'язкових платежів.

Стягнути з Національного музею історії України (код 02226103) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00грн.

Стягнути з Національного музею історії України (код 02226103) на користь держави судовий збір у розмірі 1 274,81грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: