РІШЕННЯ

іменем України

"11" січня 2017 р. 145/1714/16-ц

2/145/84/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тиврівської селищної ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована будинку-інтернаті геріатричного типу в АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1.35 га з кадастровим НОМЕР_1, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району, Вінницької області.

Земельна ділянка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 27.06.2007р.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт на її користь 10.12.2011 року. На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не відмінений.

В установлений законом шестимісячний термін вона заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала. Строк для прийняття спадщини витік 28 серпня 2016 року.

Вона є інвалідом третьої групи загального захворювання, після того як її збив автомобіль 2 роки тому. Внаслідок цього, після інтенсивного лікування її поставили на диспансерний обліку Тиврівської АЗПСМ з діагнозом : хронічна залізодефіцитна анемія та післятравматичний артроз лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів, порушення ОМЦ.

За передбачених законодавцем 6 місяців вона мала намір заощадити кошти, і оформити свої спадкові права так, як ліки для лікування її хвороби занадто дорогі, однак через вище зазначену хворобу вона була позбавлена можливості подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки з 22.08.2016 року знаходилась на лікуванні у денному стаціонарі в лікаря-травматолога з приводу після травматичного артрозу лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів по 02.09.2016 року.

Зазначені нею вище обставини були для неї об'єктивними, істотними, непереборними, такими, що стали перешкодою в реалізації її права на спадщину, яку відкрилася після смерті ОСОБА_3.

Вважає, що пропустила передбачений ст.1270 ЦК України строк для подання заяви з поважних причин і претендує на визначення їй додаткового строку

для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Вважає, що їй достатньо буде двохмісячного строку для подання заяви про

прийняття спадщини.

Просить визначити їй, ОСОБА_1, додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла в смт Тиврів Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Тиврівська селищна рада подала заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.3).

За життя, 10.12.2011 року, ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_1, (а.с.5) відповідно до якого заповіла їй земельну ділянку площею 1.35 га з кадастровим НОМЕР_1, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що належав їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 27.06.2006 р. (а.с.4).

Позивачка ОСОБА_1 07.10.2016 р. звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку до державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом їй видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.10), оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 вона її не прийняла .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вважають, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачкою пропущено із поважних причин, оскільки вона є інвалідом третьої групи загального захворювання, перебуває на диспансерному обліку Тиврівської АЗПСМ з діагнозом: хронічна залізодефіцитна анемія та післятравматичний артроз лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів, порушення ОМЦ. За шість місяців вона мала намір заощадити кошти, і оформити свої спадкові права, так, як ліки для лікування її хвороби занадто дорогі, однак через вище зазначену хворобу вона була позбавлена можливості подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки з 22.08.2016 по 02.09.2016 р. знаходилась на лікуванні у денному стаціонарі в лікаря-травматолога з приводу після травматичного артрозу лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів.

Згідно із абзацом 6 пункту 24 роз'яснень у постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" (пункт 2) судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзд до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що вона знаходилася на лікуванні з 22.08.2016 по 02.09.2016 і тому пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, є безпідставними, оскільки вона лікувалася в денному стаціонарі, а не в стаціонарі, і мала змогу звернутися із відповідною заявою до нотаріуса. Крім того, звернутися до нотаріуса ОСОБА_1 могла до лікування, однак доказів про намір подати відповідну заяву до 22.08.2016 не надано, а тому враховуючи викладене, суд не визнає поважними зазначені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.1268, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.О.Ратушняк