Справа № 699/900/16-ц
Номер провадження 2/699/56/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2017 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Свитки С.Л.

за участю секретаря Таран О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_4 до ОСОБА_2 з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Черепинської сільської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 171277 грн 78 коп звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок площею 65,8 кв.м, що по вул.Дяченка, 13 в с.Вільхівчик Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, який переданий в іпотеку для забезпечення вказаного кредитного договору.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 12.12.2007року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» та ОСОБА_2укладений кредитний договір №К090, згідно якого відповідачу був наданий кредит в сумі 4500 доларів США з кінцевим строком погашення кредиту - 10 грудня 2027 року, зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами, розмір яких з 01.12.2008 року збільшено до 16,5%.

В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним договором між позивачем та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №К090/Z1 від 12.12.2007 року, згідно якого відповідач надав позивачу в іпотеку житловий будинок площею 75 кв.м., що по вул.Дяченка, 13 в с.Вільхівчик Корсунь-Шевченківського району Черкаської областівартістю 33800 грн, що була погоджена сторонами.

У зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 26.10.2010 року, яке набрало законної сили 05.11.2010 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» заборгованість за кредитним договором №К090 від 12.12.2007 року в сумі 36719,22 грн.

Вказане рішення суду не виконане, у зв»язку з чим, станом на 09.11.2016 року заборгованість по кредитному договору становить 171277,78 грн, позивач просить захистити його порушене право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Під час розгляду справи представником позивача направлено до суду розрахунок заборгованості по кредитному договору станом на 25.10.2017 року, але представником позивача позовні вимоги не змінені, тому справа розглядається в межах заявлених позовних вимог.

У суді представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні до змісту позову.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судове засідання з»явився, позов не визнав та пояснив, що відповідачем повністю погашена заборгованість в сумі 36719,22 грн, яка була стягнута згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 26.10.2010 року. На підтвердження оплати відповідачем надано частину квитанцій, оскільки не всі квитанції збереглися. Стверджує, що станом на жовтень 2013 року відповідачем повністю погашена заборгованість. Також заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог за період з 12.12.2007 року по 09.11.2010 року. Вважає, що ПАТ «Віейбі Банк» не має права на стягнення коштів, оскільки здійснюється процес ліквідації. Також зазначено, що іпотечний договір укладений на строк з 2007 року по 2027 рік, тобто діє на даний час. Просив врахувати, що ним вживалися заходи на погашення кредиту в період з 2011-2015 роки, доказом чого є квитанції. У зв»язку з тим, що у ПАТ «ВіейбіБанк» здійснюється процес ліквідації і були змінені реквізити рахунку для погашення заборгованості, тому тимчасово відповідач не погашав кредит, а коли отримав реквізити продовжує сплачувати заборгованість по кредиту. У відділі ДВС відсутнє виконавче провадження відносно відповідача про стягнення заборгованості і таке повернуте через відсутність майна, вказана постанова ніким не оскаржена. Просив врахувати, що вказаний будинок це єдине житло для сім»ї відповідача, яка складається з семи осіб. На а.с. 77-78, 108-109, 158-159 містяться письмові заперечення.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та підтримав пояснення свого представника.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про дату, час, місце слухання справи були повідомлені вчасно, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки (а.с.155), причини неявки не повідомили.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 12 грудня 2007року між відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_4 та ОСОБА_2укладений кредитний договір №К090 (а.с.14-20).

Відповідно до п.1.1, 1.3 кредитного договору позичальнику був наданий кредит в сумі 4500 доларів США з кінцевим строком погашення кредиту - 10 грудня 2027 року.

Плата за користування кредитними коштами визначена в розмірі 15% річних (п.1.4.), яка згідно додаткового договору від 01.12.2008 року збільшена до 16,5% річних (а.с.26). Згідно п.2.5.1. позичальник зобов»язується щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших плат, встановлених в графіку.

П. 4.3 передбачено, що за неналежне виконання грошових зобов»язань, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту.

Згідно п. 3.3.3. вказаного договору позичальник зобовязаний був щомісячно повертати частину кредитних коштів згідно з умовами, визначеними п.2.5.1. цього договору, а саме: відповідач зобовязаний щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку, або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, встановлених в графіку. Не пізніше визначеного п.1.3 цього Договору терміну повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати кошти, передбачені п.1.4.1, 2.3, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку.

Крім того, відповідно до п.п. 3.2.4. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором.

Пунктом 7.3. кредитного договору передбачено, що він діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Погашення заборгованості по кредиту та відсоткам визначено графіком, який є невід»ємною частиною договору (а.с.21-25).

Згідно додаткового договору №1 від 01.12.2008 року сторони домовилися, що плата за користування кредитними коштами становить 16,5% річних (а.с.26).

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_4 є правонаступником відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_4.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк з 20.03.2015 року, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації призначено ОСОБА_5 строком на 1 рік, з 20.03.2015 року по 19.03.2016р. (а.с.43).

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року №213 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Віейбі Банк» на два роки, по 19.03.2018р., продовжено повноваження ліквідатора ОСОБА_5 на вказаний термін (а.с.43).

Боржником порушені умови договору, тому згідно заочного рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 26.10.2010 року, яке набрало законної сили 05.11.2010 року стягнуто зОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4», заборгованість по кредитному договору №К090 від 12 грудня 2007 року станом на 24.09.2010 року, в сумі 36719,22 грн та судові витрати (а.с.41).

Вказане рішення суду повністю не виконане.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов»язань за кредитним договором між відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №К090/Z1 від 12.12.2007 року, згідно якого відповідач надав позивачу в іпотеку житловий будинок площею 75 кв.м., що по вул.Дяченка, 13 в с.Вільхівчик Корсунь-Шевченківського району Черкаської областівартістю 33800,00грн, що була погоджена сторонами, що зазначено в п. 2.3.3 (а.с.7-12).

Передане в іпотеку будинковолодіння належить ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу будинку від 10.12.2007 року. Будинковолодіння розташоване на неприватизованій земельній ділянці (а.с.37-38).

Пунктом 7.2 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

25.11.2016 року позивач своїм листом в порядку ст.35 Закону України Про іпотеку" попередив відповідача ОСОБА_2 про наявність простроченої заборгованості і можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, але станом на час розгляду справи у суді заборгованість залишилися непогашеною (а.с.42).

Станом на 09.11.2016 року заборгованість становить 171277,78 грн, з яких кредит -3025,27 доларів США, відсотки - 3463,15 доларів США, комісія за РО 1404,59 грн, пеня 4008 грн, що підтверджується розрахунком (а.с.5-6).

Щодо рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 26.10.2010 року, яке набрало законної сили та не виконане, суд зазначає, що у правовій позиції Верхового Суду України у справі №6-73цс13 зазначено, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

З кредитного договору вбачається, що кредит був наданий в іноземній валюті і відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З договору купівлі-продажу будинку (а.с.37) вбачається, що загальна площа житлового будинку становить 75 кв метрів.

Згідно постанови Верховного Суду України по справі № 6-57цс15 від 27.05.2015 року мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Оскільки кредит наданий в іноземній валюті на споживчі цілі відповідачу ОСОБА_2 та забезпечений шляхом укладення договору - іпотеки житла, а тому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Суд не вбачає підстав для застосування позовної давності до стягнення заборгованості за період з 2007-2010 року, оскільки вказана заборгованість була стягнута попереднім рішенням суду.

Що стосується твердження відповідача щодо неможливості стягнення коштів за кредитним договором, оскільки у ПАТ ВіЕйБі Банк відкликана банківська ліцензія є помилковим, оскільки ч.2 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку. В даному випадку мова не йде про вклади фізичних осіб, а про кредитний договір і відповідно до приписів ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також згідно п.50 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство» оскільки на передбачені статтями 536 та 625 ЦК проценти та індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання не поширюється заборона на їх нарахування в період провадження справи про банкрутство, то кредитор не позбавлений права подавати додаткові вимоги щодо стягнення процентів та інфляційних втрат відповідно до порядку, встановленого Законом. Те саме стосується процентів за позику та кредит (статті 1048, 1054 та 1057 ЦК).

Тому позивач не позбавлений права на нарахування відсотків.

Посилання відповідача на те, що у Корсунь-Шевченківському ВДВС відсутнє виконавче провадження відносно нього про стягнення на користь позивача заборгованості за кредитом і винесена постанова про повернення виконавчого листа, яка ніким не оскаржена спростовується правовою позицією Верхового Суду України у справі №6-73цс13, в якій зазначено, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Також не відповідає вимогам закону заперечення відповідача в тій частині, що договір укладений на період з 2007-2027 роки і такий на сьогодні є діючим, оскільки вказаним договором передбачено право банку на дострокове повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором і вказаним правом позивач скористався у 2010 році, про що судом було винесено рішення про стягнення заборгованості, що змінює строк виконання зобов»язання.

Згідно довідки Черепинської сільської ради від 01.03.2017 року №142 ОСОБА_2 на території сільської ради немає іншого житла. ОСОБА_2 працює в КЗ Корсунь-Шевченківської районної ради «ФОСК «КОЛОС» (а.с.163).

За таких обставин суд приходить до висновку, що право позивача є порушеним, у зв»язку з чим таке право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

За змістом ч.1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст.590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

У правовій позиції Верхового Суду України у справі №6-1239цс16 закріплено, що положеннями частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Оскільки позивачем в позасудовому порядку були вжиті передбачені законом заходи щодо повернення отриманих кредитних коштів, суд приходить до висновку що позов грунтується на вимогах закону, а тому підлягає до задоволення.

У відповідності до ч.2 ст.39 Закону України Про іпотеку", суд не приймає рішення про виселення із спірного будинку проживаючих у ньому осіб, оскільки вказана вимога не була заявлена іпотекодавцем.

Задовольняючи позов суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст. ст.ст.263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В рахунок стягнення заборгованості, що утворилася станом на 09.11.2016 року, за кредитним договором №К090 від 12.12.2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_4 (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_4) та ОСОБА_2, на загальну суму 171277,78 грн, з яких кредит -3025,27 доларів США, відсотки - 3463,15 доларів США, комісія за РО 1404,59 грн, пеня 4008 грн та у відповідності до іпотечного договору № К090/Z1 від 12.12.2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_4 та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок площею 75 кв.м., що по вул.Дяченка, 13 в с.Вільхівчик Корсунь-Шевченківського району Черкаської областівартістю 33800 грн шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, ) у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області 20.05.2005 року, інші відомості про особу суду невідомі, на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4», (04119, м. Київ, вул.Дегтярівська, 27т, ), судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не підлягає виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Корсунь-Шевченківський районний суд.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_6sp; Л.