Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/238/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Є.У.№ 320/4518/16 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Подліянової Г.С.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання угоди розірваною, зобовязання повернути кошти та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання угоди розірваною, зобовязання повернути кошти та стягнення коштів.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року зазначена позовна заява зилишена без руху і позивачу був наданий строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання угоди розірваною, зобовязання повернути кошти та стягнення коштів - повернутий позивачеві як неподаний.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, зобов'язати Мелітопольський міськрайонний суд прийняти до розгляду позовну заяву про захист прав споживача до ТОВ «Авто Просто».

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п.3 ст. 312 ЦПК України за результатами розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Процедура пред'явлення позову та відкриття провадження у справі регулюється главою 2 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції

Вимоги до форми і змісту позовної заяви визначені у статті 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно з ч. 5 зазначеної статті до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою судді від 01 липня 2016 р. позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху з тих підстав, що за формою і змістом заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме: в заяві відсутні посилання на докази, не наведений розрахунок суми, що підлягає стягненню, відсутні посилання на правове обґрунтування вимог щодо стягнення грошових коштів, розмір яких визначений в еквіваленті до іноземної валюти, заява не сплачена судовим збором.

Проте, із тексту позовної заяви вбачається, що звертаючись до суду із позовом про захист прав споживачів, позивач у позовній заяві зазначив, що позов пред'явлено у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору про придбання товару в групах, визначив розмір сум, що підлягають стягненню, надавши розрахунок заборгованості у додатку до позовної заяви,послався на норми матеріального права та зазначив вимоги до відповідача.

Тобто, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач у ній виклав обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначив докази, які, на його думку, підтверджують наведені обставин. До позовної заяви позивач надав копію відповідних письмових доказів, в тому числі і розрахунок заборгованості.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст. 4, 5, 10 ЦПК України).

З огляду на принцип диспозитивності у цивільному процесі особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

За змістом ст. ст. 10,11, 119 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладенням відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, які, відповідно до ст. 60 ЦПК України, надаються сторонами, які беруть участь у справі.

Крім цього, до відкриття провадження у справі суддя перевіряє, чи має заявник відповідно ст.3 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма й зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом, перешкод для відкриття провадження у справі.

Суддя на цій стадії не має права давати оцінку доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги

Позивач сформулював та зазначив обставини, які, як на його думку, доводять підстави для стягнення на його користь грошових коштів у визначеному ним розмірі, а також долучив у додатках до позову розрахунок заборгованості.

Відкриття провадження у справі не позбавляє суд першої інстанції в разі необхідності провести попереднє судове засідання.

Як встановлено ч. 6 ст. 130 ЦПК України у попередньому судовому засіданні суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню, з'ясовує які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Між тим, суд першої інстанції за власною ініціативою визначив докази, які на його думку, необхідні для розгляду справи по суті.

Питання чи надані позивачем докази є належними і достатніми, а також надання юридичної оцінки наданим матеріалам, суд має вирішувати в судовому засіданні при розгляді справи по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі. Позивач додав до заяви докази, які вважав за потрібне надати суду; якщо ж вони не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови в задоволенні позову.

Окрім того, згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 7 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Вищевикладеним положенням Пленуму суперечить посилання в ухвалі на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Оскільки зазначені в ухвалі судді недоліки не свідчать про невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а тому вважати їх обґрунтованою підставою для визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачу не можна.

З огляду на викладене та у відповідності до п.3 ст.312 ЦПК України ухвала судді підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги про зобов'язання суд першої інстанції відкрити провадження у справі не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Керуючись ст.ст.307,312 п.3 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 року по цій справі скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кочеткова І.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.