Справа № 303/658/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» (надалі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н від 25 червня 2008 року, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх грошових зобов'язань станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 6 108,98 доларів США, яка складається з наступного:

-1883,55 дол. США заборгованість за кредитом;

-2706,41дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1519,02 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом;

Оскільки рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 листопада 2011 року з відповідача на користь ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість в розмірі 4 134,37 дол. США, то різниця заборгованості становить 1974,61 дол.США., а також штрафні санкції відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 33,42 дол.США штраф (фіксована частина); 98,73 дол. США штраф (процентна складова).

Враховуючи вищенаведене Банк просив стягнути заборгованість в розмірі 2106,76 дол. США., що за курсом 14,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2014 року складає 31517,17 грн. за кредитним договором №б/н від 25.06.2008 року та стягнути судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд безпідставно застосував загальний строк позовної давності, оскільки договір діє до повного виконання зобовязань боржником і такі не виконані, закінчення строку дії платіжної картки не припиняє строку дії карткового рахунку та договору, який автоматично пролонговувався на кожні наступні 12 місяців, відповідно продовжувався і строк дії платіжної картки. Крім того, позовна давність переривалася предявленням позову і кредитор звернувся до суду з позовом, що розглядався, у межах позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року змінено, у позові ОСОБА_3 відмовлено внаслідок його необґрунтованості та недоведеності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні поданого позову суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду стягнута заборгованість за договором, а тому Банк не має права на звернення до суду із заявленим позовом, ОСОБА_3 пропущено строк для звернення до суду.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів зважаючи на наступне.

Матеріалами встановлено, що 25 червня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, а також Умов та правил надання банківських послуг, останньому було відкрито картковий рахунок у вигляді кредитного ліміту в розмірі 2 тис. доларів США зі сплатою процентів за його користування у розмірі 20,4% з розрахунку 360 днів на рік. Термін дії кредитного ліміту збігається зі строком дії кредитної картки. Договір був укладений у формі заяви. Згідно змісту вказаної заяви ОСОБА_2 ознайомився і погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (а.с. 12).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року в розмірі 4 134,37 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 32 950,95 грн (а.с. 6).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 лютого 2012 року вказане рішення суду першої інстанції змінено, зменшено суму стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року з 4134,37 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 32 950,95 грн, до 4 057,35 доларів США, що становить 32 337,07 грн, в т.ч. 1 883,55 доларів США заборгованості за кредитом, 1 328,78 доларів США заборгованості за процентами за його користування, 88,40 доларів США пені, 62,74 доларів США штрафу (фіксована частина), 193,89 доларів США штрафу (процентна складова), 300 доларів США комісії (а.с. 118-120).

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 6 108,98 доларів США, проте з врахуванням рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2011 року, різниця заборгованості становить 1 974,61 доларів США, 33,42 доларів США (фіксована частина), 98,73 доларів США штрафу (процентна складова) (а. с. 7-9).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, після ухвалення вищезазначеного судового рішення кредитор вправі був продовжувати нараховувати відсотки та пеню за даним договором, оскільки зобов'язання між ним та ОСОБА_2 не припинилися.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові №6-369цс15 від 02.09.2015 року та в Постанові № 6-157цс16 від 25.05.2016 року, які є обовязковими для всіх судів України (ч.2 ст.214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

З наданого ОСОБА_3 розгорнутого розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 25.06.2008року з врахуванням вищевказаних судових рішень у загальному розмірі становить - 1604,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.11.2014 року становить 24 023,18 грн. і складається із: заборгованості по процентам за період з 30.11.2011 року по 30.11.2014 року у розмірі 1378,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.11.2014 року становить 20 638,94 грн. та заборгованості по пені за період з 30.11.2013року по 30.11.2014 року у розмірі 226,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.11.2014 року становить 3 384,24 грн. (а.с176).

Правильність вказаного розрахунку відповідачем не спростовано.

За наведених обставин заявлений позов в цій частині є обґрунтований і підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час,що минув до переривання перебігу позовної давності , до нового строку не зараховується.

Відповідно до п.9.3 Умов надання банківських послуг передбачено, що картрахунки відкриваються на невизначений термін за виключенням, передбаченими п.п.9.6,9.7 цих Умов.

Відповідний картрахунок може бути закритий на підставі заяви позичальника, або Банк має право його закрити, письмово повідомивши позичальника. При цьому позичальник повинен не пізніше 30 днів з дня його повідомлення повернути картку в Банк, після чого обслуговування карти припиняється. Позичальник повинен погасити всі види заборгованості перед ОСОБА_3. (п. 9.5).

Згідно п. 9.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами Правил та/або ОСОБА_3, позичальник зобовязаний надати ОСОБА_3 письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед ОСОБА_3 (у випадку, якщо воно є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карт, виданих Держателю і його Довіреним особам. При незгоді зі списання коштів по картрахунку письмово проінформувати Банк про це протягом 35 днів з моменту списання.

Відповідач не подавав до ОСОБА_3 заяви про закриття картрахунку, у звязку із чим на підставі умов, строк дії Карти відповідача було продовжено на такий же строк і строк дії кредитного договору також було продовжено.

Суд першої інстанції вищенаведених обставин справи та вимог закону не врахував, дійшов помилкових висновків про відсутність підстав на звернення ОСОБА_3 з позовом до суду через наявність рішення суду від 11.11.2011 року про стягнення заборгованості з відповідача та пропущення ОСОБА_3 строків звернення до суду.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по даній справі нового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.06.2008року у загальному розмірі 1604,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.11.2014 року становить 24 023,18 грн. і складається із: заборгованості по процентам за період з 30.11.2011 року по 30.11.2014 року у розмірі 1378,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.11.2014 року становить 20 638,94 грн. та заборгованості по пені за період з 30.11.2013року по 30.11.2014 року у розмірі 226,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.11.2014 року становить 3 384,24 грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді