Справа № 720/2153/16
Провадження: 2/720/180/17
09 березня 2017 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А. за участю секретаря судового засідання Лупу О.Д.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
- про поділ спільного майна подружжя, суд,-
Представник позивача звернулася до суду з позовом в якому посилається на те, що ОСОБА_2 перебувала з 1988 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3.
Шлюб між сторонами розірваний 24.05.2014 року по спільній заяві подружжя у відділі ДРАЦС Новоселицького РУЮ в Чернівецькій області.
Під час спільного проживання в шлюбі подружжям побудовано житловий будинок, що розташований за адресою: м. Новоселиця вул. Шевченка, 6-а, Чернівецької області.
Станом на 23.08.2016 року інвентаризаційна вартість вказаного майна складає 834106 грн..
Вважає, що оскільки житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, то частки в ньому у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто по ? частці має кожен із них.
Просить суд визнати за позивачем право власності на ? частину в житловий будинок літер А, підвалу літер Пд/А, ганку літер «а», навіс літер «а1» балкон літер «а2», гаражу літер Б, навісу літер «б» колонки №1/А, огорожі №2-5, вигрібної ями №6. відмостки літер «ІА», замощення літер «ІІ», пандуса літера «ІІІ/Б» розташованого по вул.. Шевченка № 6-а в м. Новоселиця Чернівецької області.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ньому й просить суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився та не повідомив суд про причинам, хоча належним чином був повідомлений про день місце та час розгляду справи.
У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом (ч.1 ст. 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Матеріалами справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 19 березня 1988 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблений відповідний актовий запис № 15, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 01.09.2016 року.
24.05.2014 року шлюб між сторонами розірваний, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-МИ № 047373 від 24.05.2014 року.
Встановлено, що за час перебування у шлюбі сторони спільно збудували житловий будинок по вул.. Шевченка, 6-а в м. Новоселиця Чернівецької області.
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку видане 31.10.1992 року, ОСОБА_3 передано у приватну власність змелену ділянку площею 0,0768 га, в межах згідно з планом розташована на території Новоселицької міської ради, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд на підставі рішення Новоселицької міської ради від 18.10.2002 року.
Відповідно п.18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказується, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України зокрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.
Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЗК.
Оскільки саме на вищевказану земельну ділянку розташований спірний житловий будинок, з урахуванням постанови слід вважати, що воно являється спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до розділу VІІ «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України вказаний кодекс регулює правові відносини, які виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року.
До 01 січня 2004 року чинним був Кодекс про шлюб та сім»ю України. У звязку з цим, з огляду на час набуття сторонами права власності на спірне нерухоме майно ( з 1995 року по 1997 року 18) для вирішення спору щодо поділу спірного будинку суд застосовує норми Кодексу про шлюб та сім»ю України, який втратив чинність, але був чинним на момент виникнення спірних правових відносин.
Статтею 22 КпШС України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Таке ж положення міститься і в ч. 3 ст. 368 ЦК України.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При цьому, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Відповідно до розяснень, що є у п.22 вказаної постанови вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Встановлено, що станом на 23.08.2016 року інвентаризаційна вартість даного майна складає 834106 грн., з якого ціна позову - 417053 грн., що дорівнює ? частини житлового будинку, за адресою м. Новоселиця вул.. Шевченка, 6-а.
Згідно ст.. 28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу (стаття 29 КпШС).
Також в основу поділу майна покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Як вбачається із технічного паспорту виданого Новоселицьким КБТІ 18.08.2016 року на замовлення ОСОБА_2, дане дворогосподарство в цілому складається із житлового будинку: літер А, підвалу літер Пд/А, ганку літер «а», навіс літер «а1» балкон літер «а2», гаражу літер Б, навісу літер «б» колонки №1/А, огорожі №2-5, вигрібної ями №6. відмостки літер «ІА», замощення літер «ІІ», пандуса літера «ІІІ/Б» розташованого по вул.. Шевченка 6-а в м. Новоселиця Чернівецької області.
Частиною 3 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
На підставі наведеного, визначаючи спосіб поділу зазначеного нерухомого майна суд виходить з меж позовних вимог позивача, покладаючись на презумпцію рівності сторін та керуючись розясненням Пленуму ВСУ, що є в п.25 постанови №11 від 21 грудня 2007 року,та вважає за можливим позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, визнавши за ОСОБА_2 ІПН:НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку розташованого по вул.. Шевченка №6-а, м. Новоселиця Чернівецької області, як спільна сумісна власністю подружжя.
На підставі ст.ст.10,11,59,60,61,213-215, 218, 224-228 ЦПК України викладеного, керуючись ст.ст.22,28 КпШС України, ст. 368, 372 ЦК України, суд,-
Визнати за ОСОБА_2 ІПН:НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину в житловий будинок літер А, підвалу літер Пд/А, ганку літер «а», навіс літер «а1» балкон літер «а2», гаражу літер Б, навісу літер «б» колонки №1/А, огорожі №2-5, вигрібної ями №6. відмостки літер «ІА», замощення літер «ІІ», пандуса літера «ІІІ/Б» розташованого по вул.. Шевченка №6-а, м. Новоселиця.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

ОСОБА_3 має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.