У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Зарічненського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року у справі за позовом Зарічненського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

19 червня 2017 року Зарічненське обєднане управління пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Зарічненський обєднаний ПФУ у Рівненській області подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Зарічненському УПФУ Рівненської області та отримує пенсію по віку із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При черговій перевірці пенсійної справи ОСОБА_1 було виявлено переплату пенсії за період з 25 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 2435,86 грн. та за період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2016 року в розмірі 23237,05 грн.

Переплата виникла внаслідок того, що ОСОБА_1 працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії по спец закону «Про службу в органах місцевого самоврядування», яким передбачено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, проте дія даного закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (із змінами, внесеними законами України від 02 березня 2015 року № 213-VIII та від 24 грудня 2015 року № 911-VIII) тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасникам бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Тобто у період служби ОСОБА_1 в органі місцевого самоврядування, підстав для виплати їй пенсії немає.

Просить рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Зарічненському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області на підставі заяви від 30 травня 2013 року (а.с.3).

Відповідно до ч.7 ст. 21 «Про службу в органах місцевого самоврядування» тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року посадовим особам місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Як вбачається з трудової книжки відповідача, ОСОБА_1 01 квітня 2015 року була переведена з посади головного бухгалтера на посаду оператора компютерного набору, копіювально-розмножувальних машин, діловодства та документообігу організаційного відділу виконавчого апарату Зарічненської районної ради, з якої 05 травня 2015 року була переведена на посаду бухгалтера цього ж органу місцевого самоврядування та 31 травня 2016 року була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

У відповідності до розпорядження районної ради від 20 липня 2016 року № 70 відповідача ОСОБА_1 було прийнято на тимчасову посаду бухгалтера виконавчого апарату районної ради з 25 липня 2016 року (а.с.70).

З довідок управління координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24 жовтня 2016 року, та від 28 березня 2017 року вбачається, що по пенсійній справі пенсіонера ОСОБА_1 існує переплата в сумі 25672,91 грн.. Зокрема, за період з 25 липня 2016 по 31 серпня 2016 року в сумі 2435,86 грн., та з 01 квітня 2015 по 31 травня 2016 року в сумі 23237,05 грн. (а.с.26,31).

03 листопада 2016 року за № 2048/03 та повторно 04 квітня 2017 року за № 1-12/03 Зарічненським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області ОСОБА_1 були надіслані листи з вимогою повернути виявлену переплату на рахунок пенсійного фонду (а.с.29,32).

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобовязання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

У відповідності до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів, аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року №6-91цс14.

Факт отримання відповідачем пенсії по ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в межаї дії ЗУ №213-VIII від 02 березня 2015 року та №911-VII від 24 грудня 2016 року, яким обмежено нарахування пенсії діючим посадовим особам місцевого самоврядування, не можна вважати ні рахунковою помилкою, ні зловживання з боку відповідача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не доведено недобросовісності дій відповідача. Незастосування позивачем до відповідача ЗУ № 213-VIII від 02 березня 2015 року та № 911-VIII від 24 грудня 2016 року не може свідчити про зловживання ОСОБА_1

Відповідно до ст. 102 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобовязані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обовязку і одержання у звязку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Заповнюючи 30 травня 2013 року заяву про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_1 взяла на себе зобовязання повідомляти пенсійні органи про прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сімї, зміну місця проживання, виїзд за кордон на постійне місце проживання та інші обставини, що можуть вплинути на її пенсійне забезпечення, що засвідчила власним підписом (а.с.3).

ОСОБА_1не брала на себе зобовязань повідомляти органи Пенсійного фонду про переведення її на іншу посаду у тій же установі, як і не брала на себе зобовязань повідомляти органи пенсійного фонду про необхідність застосування щодо неї ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування». Такого обовязку на ОСОБА_1не покладено і законодавством.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Зарічненського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Рівненській області відхилити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :