Справа № 459/3466/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/316/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Струс Л.Б.,

секретаря: Симця В.І.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з участю третьої особи без самостійних вимог Червоноградської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину будинку,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4, з участю третьої особи без самостійних вимоги Червоноградської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину будинку. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що у 1974 році ОСОБА_2 отримала у дар від свого батька ? частину будинку по АДРЕСА_1 Після смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла й інша 1/2 частину будинку. Разом з батьком проживали позивачка та її брат - ОСОБА_6 Оскільки за життя батько заповіту не склав і позивачка не відмовлялася від прийняття спадщини, вказує, що вона всі ці роки вважала, що на підставі ст. 549 ЦК УРСР успадкувала з братом спадщину у рівних частках - по ? частини будинку. Однак після смерті брата у ІНФОРМАЦІЯ_2 від його дочки - відповідачки ОСОБА_4 дізналася, що ОСОБА_6 ще у 1979 році оформив свідоцтво про право на спадщину на ? частину спірного будинку. Вважає, що брат не мав права на спадкування ? частини будинку, а видачу йому вказаного свідоцтва розцінює як порушення свого права на спадщину. Відтак просила позов задовольнити та встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її батька ОСОБА_7; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину від 18.07.1979 року № НОМЕР_1 та визнати за позивачкою право власності на 3/4 спірного будинку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що позивачка згідно положень ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_7, так як постійно з ним проживала у спірному будинку і проживає у даний час та зареєстрована у ньому. Вважає, що вона з братом ОСОБА_6 прийняли спадщину після смерті батька у рівних частках - по ? частині спірного будинку, відтак свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 на ? частину спірного будинку є недійсним та підлягає скасуванню. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_7 - батькові ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Судом установлено також, що 18.09.1974 року позивачка ОСОБА_2 отримала в дар від свого батька ОСОБА_7 ? частину будинку за адресою АДРЕСА_3 Договір дарування (за реєстром № 6167) посвідчений нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що стверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_2.

Згідно спадкової справи № 2-7, заведеної після смерті ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_6, 18.07.1979 року останньому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вищевказаного будинку (а.с.74 т.1).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (свідоцтво НОМЕР_3). Спадщину останнього прийняла відповідач.

Відповідно до ст. 548, 549 УК УРСР 1963р., чинного на час виникнення спірних правовідносин, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову міський суд виходив з того, що позивач заяв про прийняття спадщини не подавала, що підтверджується матеріалами спадкової справи її батька, яка містить заяву лише ОСОБА_8 - батька відповідача, та не є переконливими її пояснення й доводи про фактичне прийняття спадщини.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, позивачка була власником ? частину будинку за адресою АДРЕСА_4 та проживала у ньому, оскільки як установлено судом, іншого житла не мала. Доказів про поділ будинку на час відкриття спадщини немає. З матеріалів справи убачається, що дозвіл на добудову веранди до житлового будинку по АДРЕСА_5, було надано виконавчим комітетом Червоноградської міської ради рішенням № 218 від 07.06.1979 року (а.с.102 т.1), тобто після смерті ОСОБА_7 Відтак, ОСОБА_2, будучи власником ? частини спірного будинку, фактично прийняла спадщину після смерті батька, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Разом з тим, з даним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду лише 20.10.2015 року.

24.06.2016 року позивачкою подано до суду клопотання про поновлення пропущеного строку, проте жодних причин пропуску строку позовної давності нею не вказано (а.с. 203 т.1).

Міський суд вирішуючи спір, прийшов до вірного висновку про те, що твердження позивача та її представника про те, що лише після смерті ОСОБА_6 (у ІНФОРМАЦІЯ_2) вона дізналася, що останній успадкував 1/2 будинку у 1979 році, спростовуються наявними доказами у справі. Зокрема, із банківського платіжного документа й заяви позивачки, поданої 29.11.2005 року до ДКП ЧМБТІ вбачається, що остання знала, що їй належить лише 1/2 частина зазначеного будинку (а.с.81 т.1). На її заяву було надано Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.02.2006 року, у якому чітко вказано, що ОСОБА_6 належить 1/2 будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.07.1979 року (а.с.82 т.1). Таким чином, станом на листопад 2005 року ОСОБА_2 не могла не знати про те, що іншим співвласником ? частини будинку в порядку спадкування являється ОСОБА_6

Наслідками спливу позовної давності, про застосування якої заявленою стороною у спорі, зробленою до винесення рішення, є відмова у задоволенні позову (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем подано до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.193-194 т.1), колегія суддів приходить до висновку про те, що у позові слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин його пропущення.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з участю третьої особи без самостійних вимог Червоноградської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину будинку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: