ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1149/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2017 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Хутірської сільської ради Петриківського району, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

01.12.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до Хутірської сільської ради Петриківського району, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовано тим, що 19.07.2002 року помер батько позивача ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 29 по вул. Цвіткова у с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області.

Згідно відомостей із технічного паспорту на житловий будинок від 19.02.1988 року вказаний будинок складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 50.9 кв.м. та житловою 24.8 кв.м., Б-1 сараю, В-1 сараю Г-1 сараю, Д-1 сараю, Ж-1 сараю, Е-1 погребу, № 1 огорожі.

Вартість вказаного майна станом на 28.10.2016 року складає 16 920.00 грн.

Ще за життя батько лишив заповіт, посвідчений секретарем виконкому Хутірської сільської ради Петриківського району, зареєстрований в реєстрі за № 341, згідно якого заповів будинок і землю коло нього 0.75 га своєму онуку ОСОБА_3.

Однак 02.11.2009 року ОСОБА_3 подав до Хутірської сільської ради заяву зареєстровану за № 93 про відмову від спадщини на користь сина померлого ОСОБА_1

28.10.2016 року позивач звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого 19.07.2002 року ОСОБА_2 Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач пояснив, що рішенням ХІУ сесії ХХІ скликання від 23.12.1993 року його батькові було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0.78 га, з них: 0.25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0.53 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Цвіткова, 29 в с. Хутірське. Однак, у звязку із скрутним матеріальним становищем власник не виготовив відповідних правовстановлюючих документів, тож не зареєстрував своє право власності на будинок.

Відповідно до рішення № 7 від 02.11.1994 року «Про упорядкування номерних знаків будинків жителів с. Хутірське» ОСОБА_2 змінено номер будинку з «23» на «29» що по вул. Цвіткова.

Позивач посилається на по господарські книги, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року, які підтверджують право приватної власності особи. Так згідно виписки з такої книги за 2016-2010 роки головою спірного домогосподарства є ОСОБА_2

Таку ж інформацію зазначено й у довідці з виконкому Хутірської сільради за № 1123 від 30.11.2016 року.

На основі викладеного ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок який розташовано на земельній ділянці за адресою: вул. Цвіткова, 29, с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області, який складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 50.9 кв.м. та житловою 24.8 кв.м., Б-1 сараю, В-1 сараю Г-1 сараю, Д-1 сараю, Ж-1 сараю, Е-1 погребу, № 1 огорожі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 19.07.2002 року.

Позивач, в судове засідання, надав заяву, у якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.53).

Представник відповідача до суду не зявився. Сільський голова Хутірської сільської ради надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.49,51).

Завідувач Петриківської державної нотаріальної контори надіслала до суду клопотання про розгляд справи за відсутністю їхнього представника (а.с. 39,44).

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_2 помер 19 липня 2002 року, про що є копія свідоцтва про смерть серії І-КИ № 428274, зареєстрованого Виконкомом Хутірської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 20.07.2002 р., про що зроблено запис за № 26 (а.с.13).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 29 по вулиці Цвіткова у селі Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області.

Позивач є сином померлого, що підтверджено Свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ № 065090, згідно якого ОСОБА_1 народився 21.04.1971 року. Батьками записано: ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Згідно довідки № 287 від Хутірської сільської ради позивач зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто у будинку померлого батька.

Вказане майно належало спадкодавцеві на підставі рішення ХІУ сесії ХХІ скликання від 23.12.1993 року, згідно якого ОСОБА_2 було надано в приватну власність земельну ділянку, розташовану за вказаною вище адресою, розміром 0.78 га з них: 0.25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0.53 га для ведення особистого селянського господарства. Дану інформацію підтверджено довідкою № 977 від 11.10.2016 року з Хутірської сільської ради.

Згідно відомостей із технічного паспорту на житловий будинок від 19.02.1988 року з реєстровим № 223 виконаного Дніпродзержинським БТІ Дніпропетровської області, де власником будинку № 23 по вул. Цвіткова в с. Хутірському записано ОСОБА_2, вказаний будинок складається з: А-1 житлового будинку, Б-1 сараю, В-1 сараю, Г-1 сараю, Д-1 сараю, Ж-1 сараю, Е-1 погребу, № 1 огорожі.

ОСОБА_5 Рішення № 7 другої сесії ХХІІ скликання народних депутатів Хутірської сільської ради «Про упорядкування номерних знаків будинків жителів с. Хутірське» від 02.11.1994 року, яким було вирішено переіменувати номерні знаки будинків власникам будинків в с.Хутірське згідно додатку. ОСОБА_2 вписано за № 903 та присвоєно номер будинку - 29.

Факт переіменування номерних знаків будинків також підтверджено довідкою № 1124 від 30.11.2016 року з виконкому Хутірської сільської ради.

З висновку про вартість обєкта оцінки встановлено, що ринкова вартість вказаного будинку станом на 28.10.2016 року складає 16 920.00 грн.

За життя 20.09.2001 року ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що належатиме йому на день його смерті на що за законом матиме право, зокрема будинок і землю біля хати 0.75 га заповів ОСОБА_3. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Хутірської сільської ради та зареєстровано у реєстрі за № 341.

Однак 02.11.2009 року ОСОБА_3 подав до Петриківської державної нотаріальної контори заяву № 921 у спадкову справу 266/2016, де вказав, що спадщину у встановлений законом термін він не прийняв. Звертатися до суду із позовом про продовження такого строку не буде і претензій щодо того аби Свідоцтво про право на спадщину за законом було видане на імя ОСОБА_1, сина спадкодавця, він не має.

Постановою нотаріуса від 28.10.2016 року позивачеві було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 19.07.2002 року батька ОСОБА_2, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З довідки № 1574 від 13.10.2016 року з ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» суду відомо, що інвентаризаційно-реєстраційна справа на обєкт нерухомого майна за адресою: с. Хутірське, вул. Цвіткова, 29 на підприємстві відсутня.

Однак позивач долучив довідку № 1123 від 30.11.2016 року з Хітірської сільської ради про те, що ОСОБА_2 до дня смерті був зареєстрованим один у ІНФОРМАЦІЯ_2 та помер 19.07.2002 року. Дані взято із записів погосподарської книги Хутірської сільської ради за № 10 на 2001-2005 роки.

Долучено виписку із по господарської книги за 2016-2020 роки, із № 0979-1 обєкта по господарського обліку. Головою домогосподарства за адресою: вул. Цвіткова, 29 в с.Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області, збудованого у 1967 році, зазначено ОСОБА_2

Згідно листа від завідувача Петриківської державної нотаріальної контори № 2082/01-16 від 07.12.2016 щодо надання інформації, 07.10.2016 року на майно ОСОБА_2 померлого 19.07.2002 року, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 була заведена спадкова справа № 266/2016 за заявою про прийняття спадщини шляхом спільного проживання від ОСОБА_1, який проживає за тією ж адресою. Також 07.10.2016 року надійшла заява про неприйняття спадщини та відсутність претензій до спадщини від онука померлого ОСОБА_3 Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

ОСОБА_5 про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45350857 від 07.10.2016, де зазначено, що після спадкодавця ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 266/2016.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Необхідно зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Вищезазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих рад. По господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Судом встановлено, що незважаючи на внесення відповідних записів у по господарську книгу ОСОБА_2 своє право власності в БТІ не зареєстрував (не оформила).

Інструкція, її п.4, про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). При цьому обов'язкової реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у межах сіл передбачено не було. Тобто, записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Тож, при вирішенні даного спору, щодо визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за законом, суд оцінює записи у по господарській книзі, з яких вбачається, що спірний будинок належав спадкодавцеві, у сукупності з іншими представленими суду доказами.

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» адресованому головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим: коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, то його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Цивільним кодексом України, а саме у ст. 1258, закріплено положення про те, що спадкоємці, за законом, одержують право на спадкування почергово, а у ст. 1261 указано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

У ст. 1221 ЦК України вказано, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, що мають право на спадкування почергово. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тож судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 є власником будинку № 29 по вул. Цвіткова у с.Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області. ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_2, отже спадкоємцем першої черги. Зазначений у заповіті спадкоємець ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини за заповітом на користь сина спадкодавця, тобто позивача ОСОБА_1 Відомості про інших спадкоємців за законом у суду відсутні.

На основі викладеного, та враховуючи те, що позивач, фактично, прийняв спадщину, а спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття спадщини, інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні, суд вважає за доцільне задовольнити даний позов та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 29 по вул. Цвіткова у с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області, що складається з: А-1 житлового будинку, Б-1 сараю, В-1 сараю, Г-1 сараю, Д-1 сараю, Ж-1 сараю, Е-1 погребу, № 1 огорожі, після померлого 19.07.2002 року ОСОБА_2

Позивач, при зверненні до суду із позовом, сплатив судовий збір в повному обсязі і позовних вимог, щодо стягнення його з відповідача не заявляв, у звязку з чим суд вирішив судові витрати, по сплаті судового збору, залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1235, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 30 , 60, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Хутірської сільської ради Петриківського району, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІН.: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: вулиця Цвіткова, 29 у селі Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області, який складається з: А-1 житлового будинку загальною площею 50.9 кв.м. та житловою 24.8 кв.м., Б-1 сараю, В-1 сараю Г-1 сараю, Д-1 сараю, Ж-1 сараю, Е-1 погребу, № 1 огорожі, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 19 липня 2002 року.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.А. Караул