У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Коробчук А.М., за участю позивача , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 4853 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог позивачу відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/89/2017 Головуючий у 1 інстанції : Кушнір О.Г.

Доповідач : Григоренко М.П.

Зазначає, що розмір пені судом визначено в заниженому розмірі, в порушення вимог закону (ст. 196 СК України). Крім того, цей розмір визначено всупереч заперечень самого відповідача, який не мав заперечень щодо механізму визначення розміру неустойки, а лише пропонував його зменшити з врахуванням сплачених аліментів на суму 28759,43 грн., з чим вона (ОСОБА_1) в судовому засіданні погодилася.

Місцевий суд зазначив, що нею застосовано неправильний механізм обчислення неустойки, виходячи із заборгованості по сплаті аліментів за весь період прострочення.

Вважає, що застосований механізм обчислення пені судом першої інстанції суперечить змісту ст. 196 СК України, яка чітко передбачає стягнення пені в розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Вказана норма не передбачає обмеження стягнення пені одним місяцем, за який допущено заборгованість. Пеня повинна стягуватися за кожен день прострочення за весь період заборгованості, а не за один місяць, оскільки по закінченню місяця ця заборгованість не анулюється (не списується), а залишається до того часу поки не буде погашена. Тому, пеня має нараховуватися не в межах одного місяця, як зазначив суд, а за весь час прострочення до дня ухвалення рішення суду.

Із цих підстав просить змінити оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 88501 грн.

В ході апеляційного розгляду справи позивач підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є обґрунтованими, заборгованість по сплаті аліментів з липня 2012 року по липень 2015 року виникла з вини відповідача, а тому є підстави для нарахування пені, проте суд не погодився із застосованим позивачем механізмом обчислення суми неустойки, який не ґрунтується на вимогах закону.

Колегія суддів також погоджується із висновками оскаржуваного рішення і вважає, що доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності цих висновків.

При вирішенні даної цивільної справи суд першої інстанції вірно взяв до уваги висновки, які містяться у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі за №6-94цс15, оскільки спірні правовідносини між сторонами у даній цивільній справі в першу чергу підлягають вирішенню за правилами Сімейного кодексу України, а не ЦК України, які встановлюють відповідальність боржника перед кредитором, у вигляді нарахування пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

В даному випадку пеня, як санкція, передбачена статтею 196 СК України, є одним із видом відповідальності для одного із батьків, перед усім за неналежне виконання тим своїх батьківських обов'язків, а не грошового зобов'язання, тому спосіб обрахування розміру пені за СК України та ЦК України не є тотожнім.

В протилежному випадку, застосування способу нарахування пені за неналежне виконання батьківських обов'язків за правилами, встановленими ЦК України, призведе до порушення таких загальних засад цивільного судочинства, як добросовісність, розумність та справедливість, так як розмір нарахованих штрафних санкцій в багато разів буде перевищувати розмір аліментів, які має сплатити той із батьків, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню своєї дитини і фактично поставить останнього у вкрай невигідне положення перед стягувачем аліментів, тобто буде порушено баланс прав та обов'язків між батьками щодо своєї дитини, який відповідно до закону має бути рівним.

Щодо недостатності коштів на утримання своїх дітей, про що наголошувала позивач під час розгляду справи в апеляційному суді, то ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутись із відповідним позовом до свого колишнього чоловіка про зміну розміру аліментів, які мають стягуватись із останнього на утримання його дітей, з наданням належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Здолбунівського районного суду від 24 листопада 2015 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків