17 березня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Першко О.О.,
секретар - Прокопчук Л.М.,
за участі: позивача - ОСОБА_1,
представника третьої особи - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просила позбавити батьківських прав відповідача стосовно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією цієї суми відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Свої вимоги мотивує тим, що під час шлюбу з відповідачем, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2012 року, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4. За рішенням суду неповнолітня ОСОБА_4 залишена проживати з матір'ю ОСОБА_1 З моменту розлучення і по даний час відповідач бачив дочку лише декілька раз. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, в спілкуванні про нього не питає та не цікавиться. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по даний час здійснює позивач. Відповідач участі в цій сфері життя дитини не приймав та не приймає. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям дитини, не відвідує її вдома, не відвідував в дитячому дошкільному закладі, у Здолбунівській ЗОШ № 3, таким чином є підстави для позбавлення його батьківських прав.
В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просила його задовольнити. Крім того, додала, що відповідач не допомагає матеріально, життям дитини не цікавиться, і дитина його майже не пам'ятає, виховує та забезпечує дитину вона самостійно. З моменту розлучення вона дзвонила і просила відповідача побачити дитину, на що отримувала неодноразові відмови. Останній раз відповідач бачив дитину 3 роки назад, при цьому перебував в нетверезому стані. Відповідач має телефонний номер дочки, однак їй не телефонує. Розмір аліментів обґрунтувала значними витратами на шкільну освіту, розвиток дитини, необхідністю в купівлі одягу, продуктів харчування, речей першого вжитку.
Представник третьої особи в судовому засідання підтримала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та просила позов задовольнити в інтересах малолітньої дитини.
Відповідач в судове засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Рівненській області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в АДРЕСА_2. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначкою на конверті «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до абзацу 3 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2012 року шлюб укладений між сторонами розірвано, малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати з матір'ю ОСОБА_1

З пояснень позивача вбачається, що відповідач не виконує батьківських обов'язків щодо виховання дочки, не цікавиться її життям та здоров'ям, не спілкується з нею, матеріально не допомагає, хоча жодних перешкод для цього у нього немає.

Малолітня ОСОБА_4 з позивачем зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3, а фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, наданого ЗОШ № 3 м. Здолбунів, за місцем проживання дівчинки створені належні та комфортні умови для її виховання і розвитку. ОСОБА_1 доглядає доньку самостійно.

В період з 2011 року по 2015 рік ОСОБА_4 відвідувала ДНЗ «Чебурашка» м. Здолбунів. За цей період, відповідно до інформації дитячого садка від 25 листопада 2016 року, батько дитини жодного разу не приходив на батьківські збори, святкові заходи, не цікавився життям дочки у стінах дитячого садка.

ОСОБА_4 з вересня 2015 року навчається у ЗОШ № 3 м. Здолбунів. Згідно з інформацією від 28 листопада 2016 року, наданою навчальним закладом, за весь період навчання ОСОБА_4 у школі ОСОБА_4 не цікавився перебуванням дитини в школі, не брав участі у шкільному житті дочки, не відвідував батьківські збори, шкільні свята та інші заходи, передбачені шкільною програмою. ОСОБА_4 відвідує групу продовженого дня, оплату за харчування на якій здійснює матір ОСОБА_1

ОСОБА_4 на письмові виклики до служби у справах дітей з метою з'ясування думки щодо позбавлення його батьківських прав не з'явився, письмового пояснення не надіслав.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 03 березня 2017 року №08-407 комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4

Відповідно до частин першої, другої, третьої та п'ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як з'ясовано у судовому засіданні відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно дитини, не проявляє батьківської турботи та любові, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується з дитиною та не проявляє інтересу до неї.

На підставі наведеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його малолітньої дитини, що буде відповідати її інтересам.

Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, він зобов'язаний виконувати свої батьківські обов'язки з утримання дочки до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти на її утримання.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів з відповідача та їх розмір суд враховує, що відомості про наявність у відповідача постійного доходу відсутні, у відповідача на утриманні інші особи не перебувають, також відсутні відомості про наявність у відповідача захворювань. Тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, в розмірі 1 700 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття суд вважає обґрунтованими.

При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 22 грудня 2016 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідачки у межах суми платежу за один місяць.

Разом з тим, відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно до якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що позивач просить суд стягнути аліменти відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, то позовна вимога в частині стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, що відповідає ч.2 ст. 182 СК України.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання позовної заяви в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав, у розмірі 551 грн. 20 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, за виключенням позовної вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини», статтями 164-167, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень, щомісячно, з подальшою індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи з 22 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 22 грудня 2016 року по 21 січня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Рівненського міського суду Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 20 березня 2017 року.

Суддя О.О. Першко