Справа № 310/7463/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: представника позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити батьківських прав громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що громадянин України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та проживає за адресою: м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, 29, кв. 2, є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати дитини ОСОБА_5 померла 02.08.2008 року.

Після смерті матері дитина залишилась проживати разом з батьком, але батько свої батьківські обовязки виконував не сумлінно, усунувся від їх виконання, зловживав спиртними напоями. Доглядом за дитиною займався дідусь ОСОБА_6.

12.12.2013 року вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_2 був засуджений до позбавлення волі строком на 3 роки, з випробувальним строком 2 роки.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.11.2014 року ОСОБА_2 був засуджений до позбавлення волі строком на 3 роки один місяць.

На час залишення дитини без батьківського піклування, дідусь ОСОБА_6 рішенням виконкому Бердянської міської ради від 09.12.2014 року №415 був призначений опікуном онука. Але 02.02.2015 року ОСОБА_6 помер та над малолітнім ОСОБА_4 рішенням виконкому Бердянської міської ради від 08.12.2015 року №354 був призначений опікуном рідний брат по лінії матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає з підопічним за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.04.2015 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

09.12.2016 року ОСОБА_2 ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.12.2016 року на підставі ст. 81 КК України був умовно-достроково звільнений.

19.12.2016 року ОСОБА_2 в службі у справах дітей виконкому Бердянської міської ради було ознайомлено під підпис з Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, де зазначено, що після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки протягом двох місяців повинні звернутися до служби у справах дітей із заявою про повернення дитини для подальшого виховання. Однак з відповідною заявою ОСОБА_2 в службу не звертався.

23.03.2017 року малолітній ОСОБА_4 в службі у справах дітей виконкому Бердянської міської ради власноруч написав заяву, в якій зазначив, що після повернення з місць позбавлення волі батько не приймає участі в його житті, не працює, вживає алкоголь, будинок за адресою: м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, 29, кв. 2, непридатний для проживання, не опалюється. На питання ОСОБА_4 «Чи буде батько поновлювати свої права?», батько відповів: «Ні, для цього потрібні кошти». Дитина не бажає проживати з таким батьком, у нього є старший брат ОСОБА_3, з яким він і надалі бажає проживати разом.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради за довіреністю ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та надала до суду АКТ обстеження умов проживання ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що він не працює, не має грошових коштів та не може створити задовільні умови для проживання дитини.

ОСОБА_7 в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він тривалий час знайомий з ОСОБА_2 Останній не приділяв та не приділяє уваги дитині. Вихованням дитини займався ОСОБА_6, а на даний час ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона працює вчителем в ЗОШ №1 та три роки є класним керівником ОСОБА_4 ОСОБА_2 вона жодного разу не бачила. Батьківські збори відвідує ОСОБА_3, який і займається вихованням дитини.

Вислухавши учасників судового засідання, допитав свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Як видно з пояснень представника позивача, наданих суду письмових доказів, ОСОБА_2 має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який перебуває на утриманні ОСОБА_3 та проживає з останнім за адресою: АДРЕСА_2.

З грудня 2016 року ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків і не приймає участі у вихованні сина.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та визнаються відповідачем ОСОБА_2

Так, із свідоцтва про народження видно, що ОСОБА_4 народився 14.04.2004 року і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5

ОСОБА_5 померла 02.08.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖС №116069.

Після звільнення з місць позбавлення волі, 19.12.2016 року ОСОБА_2 в службі у справах дітей виконкому Бердянської міської ради був ознайомлений під підпис з Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, де зазначено, що після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки протягом двох місяців повинні звернутися до служби у справах дітей із заявою про повернення дитини для подальшого виховання. Однак з відповідною заявою ОСОБА_2 в службу не звертався.

23.03.2017 року малолітній ОСОБА_4 в службі у справах дітей виконкому Бердянської міської ради власноруч написав заяву, в якій зазначив, що після повернення з місць позбавлення волі батько не приймає участі в його житті, не працює, вживає алкоголь, будинок за адресою: м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, 29, кв. 2, непридатний для проживання, не опалюється. У звязку з чим він і надалі бажає проживати разом з братом ОСОБА_3

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Запорізької області від 20.10.2017 року №01-6628/47 ОСОБА_2 в інтересах малолітнього доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому що він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина: не піклується про його виховання, матеріально не утримує, не турбується про всебічний розвиток, здоровя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, фактично батько існує лише за документами.

За таких доказів суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_4, що згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Відповідачем у справі не надано суду ніяких об'єктивних доказів, які б свідчили про те, що він займається вихованням та утриманням сина.

Вищевказані вище докази свідчать про протилежне.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 26.12.2017 року.

Суддя А.І. Крамаренко