Дата документу 27.02.2017
Справа № 334/5285/16-ц
Провадження № 2/334/585/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді Колесник С.Г.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу між позивачем та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 04.12.2014 року.

Згідно з п. 3 Договору - продавець зобовязався в строк до 01.04.2015 року передати позивачу квартиру, звільнити квартиру від наявних в ній речей домашнього вжитку та побуту, сплатити вартість спожитих комунальних послуг, зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих у відчужуваній квартирі осіб. Свої вище перелічені обовязки продавець не виконав в повному обсязі, в тому числі не звільнив приміщення квартири і не передав його позивачу, а також не зняв з реєстраційного обліку ні себе, ні інших зареєстрованих осіб.

Позивач вважає, що реєстрація відповідачів у квартирі, перешкоджає йому у здійснені права користування та розпорядження своїм майном, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселити їх з квартири АДРЕСА_2.

У судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив ухвалити заочне рішення.

У судове засідання відповідачі не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідачів.

Дослідив письмові докази по справі, вислухавши пояснення представника позивача суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_1, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 «а» в місті Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2014 року, який було укладено між ним, як покупцем, та ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_2, як продавцем, посвідченого 04.12.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1871. Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване 04.12.2014 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30455042 від 04.12.2014 року.

Згідно з п. З Договору - продавець зобовязався в строк до 01.04.2015 року передати позивачу квартиру, звільнити квартиру від наявних в ній речей домашнього вжитку та побуту, сплатити вартість спожитих комунальних послуг, зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих у відчужуваній квартирі осіб.

Свої вище перелічені обовязки продавець не виконав в повному обсязі, в тому числі не звільнив приміщення квартири і не передав його позивачу, а також не зняв з реєстраційного обліку зареєстрованих осіб.

На даний час в квартирі значаться зареєстрованими ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. Іст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно дост. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житломна власний розсуд. Особа має право користуватись відповідним житлом лише за наявності у неї права власності на дане житло. Відтак припинення права власності особи на квартиру припиняє її право та право членів її сімї на користування цією квартирою.

У звязку з припиненням права власності на квартиру АДРЕСА_3 «а» в місті Запоріжжі, відповідач та члени його родини втратили право користування нею, оскільки його право є похідним від права приватної власності на дану нерухомість.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, підтверджені в судовому засіданні належними доказами, у звязку з чим позовні вимоги мають бути задоволені шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 09.09.1966р.н., ІПН НОМЕР_1 такими, що втратили право користування приміщенням квартири АДРЕСА_4 та виселити їх з вказаної квартири.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 61, 74, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст.ст., 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд ,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 17.07.1980р.н., ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_3, 09.09.1966р.н., ІПН НОМЕР_1 такими, що втратили право користування приміщенням квартири АДРЕСА_4 та виселити їх з вказаної квартири.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення надати до Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву про перегляд заочного рішення.

Суддя: Колесник С. Г.