Справа № 350/1605/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1761/2017
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Мелінишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Оскар» про зобовязання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та стягнення коштів за апеляційною скаргою представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Оскар» на заочне рішення Рожнятівського районного суду від 4 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, уточнивши його в подальшому, до ПСП «Оскар» про зобовязання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та стягнення коштів.

Заочним рішенням Рожнятівського районного суду від 4 серпня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано ПСП «Оскар» усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належними їй на праві власності земельними ділянками - кадастрові номери 262488620:002:005:0283, 262488620:002:005:0282, загальною площею 0,4860 га, які знаходяться в урочищі «Пожіж» с. Цінева Рожнятівського району відновивши за свій рахунок стан земельних ділянок, що існував до порушення права шляхом проведення їх дискування. Також стягнуто з ПСП «Оскар» на користь ОСОБА_1 5 430,56 грн завданої шкоди та вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 12 жовтня 2017 року заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Оскар» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На рішення суду першої інстанції представник ПСП «Оскар» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що підприємство ніяким чином не порушило права позивача, оскільки не переорювало (не дискувало) належні позивачу земельні ділянки. Аналогічно як і земельні ділянки суміжних користувачів, на підтвердження чого ними надано відповідну довідку. Разом з тим, позивачем не представлено суду жодних доказів щодо стану земельної ділянки до порушення, на її думку, права власності.

Необгрунтовано нею і способу захисту порушеного права необхідністю проведення дискування земельної ділянки. Наведеним обставинам суд не дав належної оцінки, тому безпідставно зобовязав відповідача відновити за свій рахунок стан земельної ділянки шляхом проведення її дискування.

Неправильним апелянт вважає також і висновок суду в частині стягнення заподіяних збитків, оскільки на їх обґрунтування позивачем не представлено належних та допустимих доказів. При цьому акт визначення розміру збитків від 19 серпня 2016 року складено з порушенням вимог п. п. 2, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284. Зокрема, без участі в складі комісії власників землі, представника ПСП «Оскар», представників територіальних органів Держсільгоспінспекції, санітарно-епідеміологічних і природоохоронних органів.

На його думку наведені в розрахунку збитків дані статистики у Рожнятівському районі щодо середньої врожайності багаторічних трав, лист Цінівської сільської ради про ціну конюшини тощо стосуються сільськогосподарських підприємств (крім малих), до яких позивач не належить. Також в розрахунок включено такі складові як вартість посадкового матеріалу та вартість внесення органічних добрив, хоча вони не підтверджені жодними доказами.

З наведених підстав апелянт просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_1 доводів скарги не визнала посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самовільно переорав (продискував) належні позивачці земельні ділянки, спричинивши їй майнову шкоду, яка доведена відповідними доказами. Також вважав, що ПСП «Оскар» слід усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками у визначений нею спосіб.

Такі висновки місцевого суду відповідають вимогам закону та узгоджуються з матеріалами справи виходячи з наступного.

Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі з позовом про відшкодування збитків та в іншій спосіб відшкодування майнової шкоди.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник майна має право вимагати усунення відповідних перешкод.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, у тому числі, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду, передбаченими ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, у тому числі, шляхом відшкодування заподіяних збитків (ст. 152 ЗК України).

Згідно з п. «д» ст. 156 ЗК України підставами відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Як правильно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок площею по 0,2430 га, кадастрові номери 262488620:002:005:0283, 262488620:002:005:0282, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в урочищі «Пожіж» с. Цінева Рожнятівського району (а.с.5,6,7).

Зі змісту акту від 22 липня 2016 року вбачається, що комісією в складі Цінівського сільського голови ОСОБА_2, спеціаліста-землевпорядника ОСОБА_3, депутатів сільської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5 встановлено, що ПСП «Оскар» самовільно переорав пай позивача в урочищі «Пожіж» площею 0,4860 га. З них 0,1500 га було засіяно конюшиною, а 0,3360 га - багаторічними травами. Частково знищено і межові знаки (а.с.16).

Вказані обставини також підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_6, наданими в суді першої інстанції.

Як роз'яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 156 ЗК України, ст. 1166 ЦК України така шкода відшкодовується у повному обсязі.

Розмір шкоди, заподіяної пошкодженням посівів і насаджень при прокладенні шляхів, трубопроводів та проведенні розвідувальних, бурових, будівельних робіт, псуванням і забрудненням сільськогосподарських та інших земель, іншими порушеннями земельного законодавства, визначається з урахуванням витрат на відновлення родючості землі, а також доходів, які власник землі або землекористувач міг би одержати при використанні земельної ділянки і які він не одержав за час до приведення землі у стан, придатний для її використання за цільовим призначенням, або до повернення самовільно зайнятої ділянки.

Зокрема, при пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Якщо замість пошкоджених посівів землекористувач провів у тому ж сезоні повторний посів культур, відшкодуванню підлягають витрати на пересівання (вартість насіння, обробітку землі тощо).

Відповідно до акту визначення розміру завданих збитків від 19 серпня 2016 року сума нанесених ПСП «Оскар» збитків, шо підлягає до відшкодування землевласнику ОСОБА_1, становить 5 430,56 грн (а.с. 15). Розрахунки збитків проведено комісією в складі заступника голови Рожнятівської РДА (голова комісії), головного спеціаліста відділу Держгеокадастру у Рожнятівському районі (секретар комісії), заступника начальника відділу Держгеокадастру у Рожнятівському районі, головного архітектора Рожнятівської РДА, начальника відділу доходів і фінансів управління Рожнятівської РДА, начальника юридичного відділу Рожнятівської РДА, начальника відділу агропромислового розвитку Рожнятівської РДА та сільського голови Цінівської сільської ради. Складений ними акт затверджено розпорядженням першого заступника голови Рожнятівської РДА ОСОБА_7 від 23.09.2016 року №239 (а.с.14).

Вказаний акт у встановленому порядку відповідачем не оскаржувався.

Не надано останнім і належних та допустимих доказів щодо неправильності обчислення розміру збитків, спричинених позивачу.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що з вини ПСП «Оскар», який самовільно переорав (продискував) належні ОСОБА_1 земельні ділянки, останній завдано збитків на суму 5 430,56 грн.

Доводи апелянта щодо невідповідності акту визначення розміру збитків від 19 серпня 2016 року вимогам п. п. 2, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284 є надуманими зважаючи на уточнення позивачем вимог в частині способу усунення перешкод в користуванні земельними ділянками. Відповідно збитки визначені правильно без участі в складі комісії власників землі, представника ПСП «Оскар», представників територіальних органів Держсільгоспінспекції, санітарно-епідеміологічних і природоохоронних органів.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що станом на червень 2016 року підприємство не було користувачем та не здійснювало обробіток суміжних земельних ділянок.

З матеріалів справи видно, що урочище «Пожіж», яке знаходиться за межами с. Цінева, Рожнятівського району розподілене на частки (паї). На частину паїв громадянами оформлено право власності (отримано Державні акти на право власності на земельну ділянку), інша частина паїв є не витребуваними земельними частками (паями).

На підставі договору оренди невитребуваних земельних часток (паїв) та землі під проектними дорогами від 1 квітня 2016 року ПСП «Оскар» є орендарем земельних ділянок загальною площею 102,761 га, з них 95,1612 га (рілля) та землі під проектними дорогами заагальною площею 7,6 га, які розмішені за межами населеного пунку с. Цінева. Договір укладено строком на 1 календарний рік та діє до моменту отримання власниками паїв правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку (а.с.61, 64-65).

Зясовано, що землі в урочищі «Пожіж» оброблялися ПСП «Оскар» суцільним масивом.

Даної обставини як в засіданні місцевого суду, так і в засіданні апеляційного суду представник відповідача не заперечував.

До правильного переконання суд дійшов і в частині зобовязання відповідача відновити за свій рахунок стан земельних ділянок шляхом проведення їх дискування.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

Враховуючи здійснення відповідачем сільськогосподарської діяльності, відсутність у розрахунку збитків вартості робіт по дискуванню землі, на думку колегії суддів вірним є висновок суду про відновлення стану земельних ділянок позивача, який існував до порушення права. Тобто шляхом проведення їх дискування.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, іншого за змістом.

Фактично всі доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів. Будь-яких інших доказів, які б вказували на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апелянтом не надано, як і доказів, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, не спростовують його висновки, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Оскар» відхилити, а заочне рішення Рожнятівського районного суду від 4 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_8