Справа № 152/907/13-ц Провадження № 22-ц/772/16/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Войтка Б.Ю., Сопруна В.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сад Поділля» про визнання договорів недійсними і застосування наслідків недійсності, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 червня 2013 року, -

В с т а н о в и л а :

25.04.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з вказаними позовами, які ухвалою Шаргородського районного суду від 25.04.2013 року були обєднані в одне провадження .

Позови мотивовані наступним.

08.06.2011 року між позивачем ОСОБА_2 та СВАТ «Сад Поділля», правонаступником якого є ПАТ «Сад Поділля», був укладений оспорюваний договір купівлі-продажу, згідно якого, товариство зобовязувалось продати належні йому на праві власності яблуні в кількості 734 штуки, які знаходяться на земельній ділянці покупця позивача у справі, посвідченій державними актами на право власності на земельну ділянку (Серія ЯЖ № 397480 та Серія ЯЖ № 397481), у власність покупцеві, а покупець зобовязався прийняти яблуні та сплатити за них кошти у сумі 63 168,04 грн., за чотири рази в рівних частинах : по 15792,01 грн. за раз.

На виконання умов договору, позивачем в касу відповідача було внесено першу проплату у розмірі 15800 грн., відповідно до квитанції до прибуткового ордеру №165 від 06 грудня 2011 року.

ОСОБА_2 вважає зазначений договір купівлі-продажу дерев недійсним з огляду на те, що він є власником двох земельних ділянок, на яких ростуть дерева, продані відповідачем, а згідно ч.2 ст. 79 ЗК України та ч.3 ст. 373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (грунтовий) шар, в тому числі і на багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Отже, договір не відповідає зазначеним правовим нормам, тому в силу ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України, він має бути визнаний недійсним та , у цьому разі, відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України слід застосувати наслідки недійсності правочину стягнути з відповідача 15800 грн, сплачених на виконання оскаржуваного правочину.

18.06.2011 року між позивачем ОСОБА_3 та СВАТ «Сад Поділля», правонаступником якого є ПАТ «Сад Поділля» (а.с. 12-14,44-47), був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого, товариство зобовязувалось продати належні йому на праві власності яблуні в кількості 442 штуки, які знаходяться на земельній ділянці покупця, посвідченій державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №397419, у власність покупцеві, а покупець зобовязався прийняти яблуні та сплатити за них кошти у сумі 29172 грн., за чотири рази в рівних частинах : по 7293 грн. за раз.

На виконання умов договору, позивачем ОСОБА_3 в касу відповідача було внесено першу проплату у розмірі 7293 грн., відповідно до квитанції до прибуткового ордеру №138 від 30 листопада 2011 року.

Позивачка ОСОБА_3 вважає оскаржуваний договір недійсним з тих же підстав, а також зазначає аналогічні підстави для застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з відповідача на її користь 7293 грн., сплачених нею на виконання умов оскаржуваного договору купівлі-продажу.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.06.2013 року у задоволенні позовів відмовлено з підстав їх неукладення, оскільки обидва договори не були зареєстровані та нотаріально посвідчені.

За апеляційними скаргами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вказане рішення суду, ухвалами апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2015 року та 20 листопада 2015 року, було залишене без змін.

Проте, ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 травня 2016 року і від 23 листопада 2016 року ( т.2 а/с 181, 192) ухвали апеляційного суду Вінницької області від18 вересня 2015 року та 20 листопада 2015 року скасовані, а справа передана на новий розгляд до апеляційного суду.

Підставами для скасування ухвал вказано те, що апеляційний суд не перевірив правильність застосування місцевим судом ч.2 с.79 ЗК України та ч.3 ст. 373 ЦК України і помилково вважав, що спірними договорами не порушено право позивачів на складову частину їх земельних ділянок багаторічні насадження.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги не були дотримані. Так, в ході розгляду справи встановлені наступні обставини.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 11.11.2011 року, ОСОБА_2 отримав у спадщину дві земельні ділянки від спадкодавця ОСОБА_4, а саме: земельну ділянку з кадастровим №010020192 та земельну ділянку з кадастровим №010020193, які розташовані на території Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та належали на праві власності спадкодавиці ОСОБА_4 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №397480 та Державного акту на право власності на земельну ділянкусерії ЯЖ № 397481 (а/с8 т.1).

Зазначені відомості містяться і в самих Державних актах на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 397480 та серії ЯЖ № 397481 на а/с 6,7 т.1.

З договору купівлі-продажу від 08.06.2011 року видно, що СВАТ «Сад Поділля»продало, а ОСОБА_2 купив 734 штуки яблунь, які знаходяться на земельних ділянках ОСОБА_2 покупця, , посвідчених Державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 397480 і серії ЯЖ № 397481. Загальна ціна яблунь складала 63168,04 грн., яка розділена на чотири рівних частини по 15792,01 грн. кожна (а/с9 т.1).

Відповідно до акту приймання-передачі майна у користування від 08.06.2011 року, продавець СВАТ «Сад Поділля» передало, а ОСОБА_2 прийняв у користування 734 плодоносних яблунь, які знаходяться на земельній ділянці покупця, посвідченій Державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 397480 і серії ЯЖ № 397481 (а/с10 т.1).

Квитанція до прибуткового касового ордера №165 від 06.12.2011 року свідчить про те, що ОСОБА_2 заплатив у касу товариства 15800 грн. авансу за яблуні, згідно договору від 08.06.2011 року (а/с11 т.1).

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 397419 підтверджує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим №10020126, розташовану на території Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а/с23 т.1).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18 червня 2011 року, СВАТ «Сад Поділля» продало, а ОСОБА_5Г купила 442 штуки яблунь, які знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_3 покупця, посвідченій Державним актом на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 397419. Загальна ціна яблунь складала 29172 грн., яка розділена на чотири рівних частини по 7293 грн. кожна (а/с24 т.1).

Згідно акту приймання-передачі майна у користування від 18.06.2011 року, продавець СВАТ «Сад Поділля» передало, а ОСОБА_3 прийняла у користування 442 плодоносних яблунь, які знаходяться на земельній ділянці покупця, посвідченій Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 397419 (а/с25 т.1).

Квитанція до прибуткового касового ордера №138 від 30.11.2011 року свідчить про те, що ОСОБА_3 заплатила у касу товариства 7293 грн. авансу за яблуні, згідно договору від 18.06.2011 року (а/с26 т.1).

Те, що ПАТ «Сад Поділля» є правонаступником СВАТ «Сад Поділля», видно з витягу зі Статуту Публічного акціонерного товариства «Сад Поділля» на а/с 73 т.1.

Згідно з частиною першою статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з положеннями частини другої статті 22 та статті 19 ЗК України, багаторічні насадження це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до частини другої статті 79 ЗК України, право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні обєкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Згідно з частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Враховуючи викладене, у правовідносинах, що склалися між реорганізованим сільськогосподарським підприємством та позивачами, багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий обєкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Позивачі, набувши права власності на земельні ділянки, одночасно стали власниками багаторічних насаджень на них, а відповідач не мав повноважень власників на розпорядження їхнім майном на момент укладення спірних договорів.

Перебування багаторічних насаджень, дерев яблунь, на балансі підприємства не може вважатися підтвердженням права власності на ці насадження, оскільки баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна і не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації).

На це вказує і правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України 25 лютого 2015 року у справі № 6-14цс14.

Отже, письмовий договір купівлі-продажу 734 штук яблунь, укладений 08.06.2011 року між СВАТ «Сад Поділля» та ОСОБА_2 і письмовий договір купівлі-продажу 442 штук яблунь, укладений між СВАТ «Сад Поділля» та ОСОБА_4 Л.Г.18.06.2011 року, не відповідають зазначеним нормам ч.2 ст. 79 ЗК України та ч.3 ст. 373 ЦК України.

Відповідно ж до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. А ч.1 ст. 215 ЦК України говорить про те, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 ст.203 ЦК України, є підставою недійсності правочину.

Таким чином, вказані договори купівлі-продажу слід визнати недійсними.

Відповідно ж до норми ч.2 ст. 216 ЦК України, правові наслідки недійсного правочину полягають у тому, що кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тому підлягають до задоволення і вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їхню користь попередніх авансових проплат на виконання договорів купівлі-продажу у розмірах: на користь ОСОБА_2П -15800 грн., а на користь ОСОБА_3 - 7293 грн.

Висновок суду першої інстанції про те, що спірні договори є неукладеними, спростовується тим, що вони оформлені у письмовій формі, як суд правильно зазначив у своєму рішенні, та чого вимагає ст. 657 ЦК України, а також висновком Верховного Суду України про чинність оскаржуваного ОСОБА_3 договору купівлі-продажу у постанові від 3 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Сад Поділля» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, яка переглядалася за заявою ПАТ «Сад Поділля» (а/с115 Т.2).

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, його спростовують апеляційні скарги позивачів, тому апеляційні скарги слід задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове, про задоволення обох позовів, в силу ст. 309 ЦПК України.

Виходячи з задоволення позовів, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати: на користь ОСОБА_2 - 344,1 грн. судового збору за звернення з позовом; 243,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги і 584,64 грн. судового збору за подання касаційної скарги, а всього 1172,34 грн. судового збору ( а/с1,2, 119 т.1, а/с 4 т.2) та на користь ОСОБА_3 - 344,1 грн. судового збору за звернення з позовом; 243,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги і 584,64 грн. судового збору за подання касаційної скарги, а всього 1172,34 грн. судового збору (а/с 18,19, 184 т.1, а/с 76 т.2).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 червня 2013 року

- скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити. Визнати недійсним договір купівлі-продажу багаторічних насаджень яблунь у кількості 734 штуки, укладений 08 червня 2011 року в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським акціонерним товариством «Сад Поділля», правонаступником якого є ПАТ «Сад Поділля».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15800 грн., сплачені ним на виконання недійсного договору купівлі-продажу та 344,1 грн. судового збору за звернення з позовом; 243,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги і 584,64 грн. судового збору за подання касаційної скарги, а всього 1172,34 грн. судового збору.

Позов ОСОБА_3 задовольнити. Визнати недійсним договір купівлі-продажу багаторічних насаджень яблунь у кількості 442 штуки, укладений 18 червня 2011 року в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області між ОСОБА_3 та Сільськогосподарським акціонерним товариством «Сад Поділля», правонаступником якого є ПАТ «Сад Поділля».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 7293 грн., сплачені нею на виконання недійсного договору купівлі-продажу та 344,1 грн. судового збору за звернення з позовом; 243,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги і 584,64 грн. судового збору за подання касаційної скарги, а всього 1172,34 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя-доповідач: ОСОБА_6