Справа № 639/5116/17
Провадження № 2/639/2165/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про зняття арешту з квартири,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в якому просила зобовязати відповідача внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення іпотеки та зняти заборону на відчуження з квартири АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.06.2017 вона набула права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої 18.11.2014 року її матері ОСОБА_3 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. Вказана трикімнатна квартира належала на праві спільної сумісної власності матері та брату позивача. Квартира була ними приватизована ще у 2003 році. Брат позивача ОСОБА_4 помер 13.01.2009. На момент смерті брата разом з ним проживала та була зареєстрована мати позивача ОСОБА_3, яка фактично успадкувала частку сина та стала власницею всієї квартири, а потім оформила на імя ОСОБА_1 заповіт.

Отримавши рішення Жовтневого районного суду міста Харкова про визнання за позивачем права власності на квартиру, остання звернулася до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно та дізналася, що квартира з 2006 року перебуває в іпотеці, на неї накладена заборона, а також на квартиру накладено арешт Жовтневим ВДВС Харківського міського управління юстиції відповідною постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.11.2009.

Позивач у поданій до суду 12.12.2017 заяві позовні вимоги до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_2 підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі.

Відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи без участі приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_2Ю.(а.с.57).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з наступних підстав.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.06.2017, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3, у порядку спадкування за заповітом після померлої 18.11.2014 ОСОБА_3 (а.с. 9-12).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином той факт, що позивачеві належить на праві власності квартира № 74 за адресою: м. Харків, вул. Власенка, буд. 4 доказуванню не підлягає.

ОСОБА_5 Договору кредиту № 06-06/07-Б2 від 06.06.2007, укладеного між Кредитною спілкою «Слобода-кредит» та ОСОБА_3, кредитор надав позичальнику грошові кошти в розмірі 150000 грн, строком з 06.06.2007 до 06.06.2008 (а.с. 16).

Також, 06.06.2007, у якості забезпечення зобов'язання за вищевказаним Договором кредиту, між Кредитною спілкою «Слобода-кредит» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір, згідно умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 17-19).

03.10.2008 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис за № 5296, яким остання пропонує звернути стягнення на трикімнатну ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 24).

На підставі виконавчого напису 08.10.2009 державний виконавець Жовтневого ВДВС ХМУЮ своєю постановою відкрив виконавче провадження № ВП 15172729 (а.с. 25).

24.11.2009 державний виконавець своєю постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження наклав арешт на все майно, що належало матері позивача - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_6 та наклав заборону на його відчуження (а.с. 26).

Постановою по справі № 2а-43448/09/2070 від 30.11.2009, яка набрала законної сили, Харківський окружний адміністративний суд визнав дії державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ щодо відкриття виконавчого провадження незаконними та скасував постанову ВП № 15172729 Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 08.10.2009 «Про відкриття виконавчого провадження» (а.с. 27).

Рішенням від 04.10.2012 у справі за № 14/2012 Третейський суд повністю задовольнив позовні вимоги КС «Слобода-Кредит» та зобовязав стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором кредиту у розмірі 372 876,32 грн та судовий збір у розмірі 8000 грн (а.с. 34-35).

27.05.2013 Дзержинський районний суд м. Харкова своєю ухвалою скасував в повному обсязі вказане рішення, зазначивши, що при винесенні рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Паритет» від 4 жовтня 2012 року не враховано вимоги п. 31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, які виникають із кредитних правовідносин», в якому вказано, що, враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі (а.с. 36-37).

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 24.01.2014 Кредитній спілці «Слобода-кредит» відмовлено у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду (а.с. 38).

28.09.2011 господарський суд Харківської області своєю постановою про визнання боржника банкрутом визнав Кредитну спілку «Слобода-кредит» банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру (а.с. 29-33).

З договору № 1/03-10 від 16.03.2010 про відступлення права вимоги вбачається, що кредитна спілка «Слобода-кредит» передала свої права, тобто уступила права вимоги фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6 (а.с. 40).

Як вбачається з постанови про зняття арешту з майна ВП № 15172729, старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області 14.11.2017 знято арешт з всього майна боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: № АА 007973 від 24.11.2009, що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с. 81).

Однак дані про припинення іпотеки та зняття заборони на відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 не були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 78-80).

ОСОБА_5 про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об єктів нерухомого майна за № 103799102 від 15.11.2017 на квартиру АДРЕСА_7 накладено заборону на відчуження на підставі іпотечного договору, виданого 06.06.2007 приватним нотаріусом ОСОБА_2 (а.с. 78-80).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1 та 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Стаття 74 Закону України «Про нотаріат» регламентує порядок зняття нотаріусом заборони відчуження майна.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус є державним реєстратором, державний виконавець також є державним реєстратором стосовно реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації обтяження.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що арешт у вигляді заборони на відчуження вказаного вище нерухомого майна, що належить позивачеві на праві власності призводить до порушення права власності позивача на квартиру № 74 за адресою: м. Харків, вул. Власенка, буд. 4.

Керуючись ст.ст. 3,4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про зняття арешту з квартири - задовольнити.

Зобовязати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення іпотеки та зняти заборону на відчуження з квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М. Гаврилюк