АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/2157/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/590/к/17 суддя Гаєвий О.В.
Категорія - 54 (ІІ) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,

за участю: секретаря Гладиш К.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Покровського міського комунального підприємства "Добробут" про стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, винагороду за вислугу років, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Покровського міського комунального підприємства "Добробут" про стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, винагороду за вислугу років, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав не відповідності її вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року позовна заява визнана неподаною та повернута позивачу з підстав не усунення виявлених судом недоліків в установлений строк.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, поставив питання про скасування ухвали суду від 19 грудня 2016 року, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що підстави для залишення без руху поданої ним позовної заяви відсутні, оскільки в ній зазначено ціну позову 17606,94 грн., а також сплачено судовий збір за одну вимогу матеріального характеру в сумі 551,21 грн., тому суддя повинен вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119,120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в який зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою судді від 06 грудня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав відсутності доказів сполати судовго збору, та надано строк для усунення вказаних недоліків - пять днів з дня отримання копії ухвали позивачем (а.с.14).

Копію вказаної ухвали отримано позивачем 13 грудня 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.16).

На виконання вимог вказаної ухвали позивачем надано до суду заяву від 15 грудня 2016 року, до якої додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 551,21 грн. (а.с.17,18).

Проте, виходячи з того, що зазначені в ухвалі від 06.12.2016 року недоліки, позивачем усунуто не в повному обсязі, зокрема не зазначено ціну позову, а також сплата судового збору лише за 1 позовну вимогу із пяти заявлених, суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст. 121 ЦПК України, дійшов висновку про наявність підстав для визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, про що постановив оскаржувану ухвалу.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу ч. 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справі у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст. 119,120 ЦПК України.

Так у відповідності до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Разом з тим, слід зазначити, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, у тому числі: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з приводу стягнення не донарахованої та невиплаченої заробітної плати, невиплаченої винагороди за вислугу років, невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення, доплати за роботу у вечірній та нічний час та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Статтею 2 Закону України «Про заробітну плату» передбачено наступні складові заробітної плати.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, враховуючи наведену норму, слід дійти висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги окрім середнього заробітку за час весь час затримки розрахунку при звільненні входять до структури заробітної плати. Відтак, позивач цілком обґрунтовано сплатив судовий збір в сумі 551,21 грн. (передбачений законом мінімум за вимогу матеріального характеру). При цьому, слід зазначити, що вимога щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, згідно прохальної частини позову складає 10356,71 грн., тому судовий збір позивачем сплачено в повному обсязі.

Крім того, колегія суддів не погоджується із зауваженням суду першої інстанції щодо відсутності ціни позову, оскільки згідно тексту позовної заяви його загальний розмір зазначено в сумі 17606,94 грн., а його складові чітко розписані в прохальній частині позовної заяви.

Отже, слід дійти висновку, що суд не врахував положення ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що кожна людина при визначенні її громадських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих ним доказів. У даному випадку судом першої інстанції така справедливість судових процедур щодо позивача порушена.

За таких обставин, суд першої інстанції не врахувавши зазначене, предявив до позову ОСОБА_1 вимоги, які не передбачені викладеними нормами процесуального законодавства, внаслідок чого безпідставно визнав неподаною та повернув позовну заяву позивачеві.

Відтак, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду - скасувати на підставі ст.312 ЦПК України з направленням матеріалів цивільної справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19грудня 2016 року скасувати.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Покровського міського комунального підприємства "Добробут" про стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, винагороду за вислугу років, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_2