АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Лісовська О.В.
№22-ц/796/ 906/2017 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів Слободянюк С.В., Левенця Б.Б.

за участю секретаря Гоін В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Н.М., головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М., Публічне акціонерне товариства «ОТП Банк» на дії державних виконавців,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив поновити строк для оскарження дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. та державного виконавця Дякона H.M., які проведені в рамках виконавчого провадження № 48683608, визнати дії державного виконавця Дякона H.M. протиправними, визнати незаконними та скасувати постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2016 у ВП№ 48683608, про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 15.07.2016 у ВП № 48683608 та про стягнення виконавчого збору від 22.07.2016 у ВП № 48683608.

В мотивування вимог посилався на те, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження № 48683608 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-392/2012, виданого 25.07.2013 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 02.08.2006 року у розмірі 672 098, 63 доларів США. Постановою головного державного виконавця Новак Г.М. від 11.09.2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника грошових коштів. У подальшому державним виконавцем Дяконом Н.М. були винесені постанова від 15.07.2016 року про арешт майна боржника, від 15.07.2016 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а також від 22.07.2016 року про стягнення виконавчого збору.

Однак до 17.08.2016 року йому не було відомо про відкриття виконавчого провадження та про виконавчі дії, що проводяться виконавчою службою, жодних постанов від виконавчої служби скаржник не отримував.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року у задоволенні скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що державним виконавцем не були здійснені дії, які б свідчили про те, що його належним чином було повідомлено про відкриття виконавчого провадження.

Натомість, державним виконавцем в судовому засіданні (17.11.2016) було доведено до відома суд про проведені виконавчі дії (опис майна, направлені запити, про винесені постанови), що і було покладено в основу оскаржуваного рішення. В свою чергу, факт належного повідомлення про початок (відкриття) виконавчого провадження так і не був з'ясований судом першої інстанції.

Крім того, за даними Укрпошти, відправлення № 553 від 14.09.2015 не зареєстроване.

При проведенні виконавчих дій державний виконавець не переконався про те, чи обізнаний він про порушення виконавчого провадження як того вимагає ст. ст. 25, 27, 31 Закону та чи є підстави, які перешкоджають проведенню виконавчих дій в розумінні ст. 35 Закону.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з того, що дії державних виконавців відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження № 48683608 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2- 392/2012, виданого 25.07.2013 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 02.08.2006 року у розмірі 672098, 63 доларів США.

Постановою головного державного виконавця Новак Г.М. від 11.09.2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника грошових коштів, відповідно до вимог ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону, що діяв на той час). Копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу ОСОБА_1

11.09.2015 року до матеріалів виконавчого провадження приєднано сформовану інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника.

17.10.2015 року до виконавчої служби надійшла довідка Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 17.10.2015 року, відповідно до якої рекомендоване поштове відправлення, адресоване ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, не вручено у зв'язку із закінченням встановленого строку на зберігання.

З метою виконання рішення суду, отримання інформації про майновий стан боржника, місця його реєстрації, на підставі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», 28.03.2016 року та 01.06.2016 року державним виконавцем надсилалися запити на адресу уповноважених органів, що ведуть реєстр прав власності рухомого та нерухомого майна.

07.06.2016 року державним виконавцем було отримано інформацію з відділу адресно- довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві, якою підтверджено адресу реєстрації боржника АДРЕСА_1.

На підставі ст. 54, 57 Закону України «Про виконавче провадження» 05.07.2016 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна № 102/6, відповідно до якого проведено опис та накладено арешт на майно боржника, а саме: триповерховий цегляний будинок, загальною площею 831, 90 кв.м., житловою площею 327, 30 кв.м., розташований на земельній ділянці, що обнесена огорожею, разом із двома брамами для заїзду у двір та хвірткою; земельну ділянку, площею 0,11 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Вказане майно розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

З метою належного інформування сторін виконавчого провадження про проведені виконавчі дії 12.07.2016 року на адресу сторін виконавчого провадження надіслано копії акту опису й арешту майна.

13.07.2016 року представником ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_5 подано заяву про призначення експертом у виконавчому провадженні ТОВ «Кредитне брокерське агентство» в особі директора ОСОБА_6

З метою збереження майна боржника та усунення можливості його відчуження, на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» 15.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Того ж дня внесено відповідні дані щодо арешту всього рухомого майна боржника, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

15.07.2016 року за відповідною постановою призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме ТОВ «Кредитне брокерське агентство» в особі директора ОСОБА_6

22.07.2016 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника зареєстровано арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» 22.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 551371, 31 грн.

26.08.2016 року на адресу відділу надійшов звіт про незалежну оцінку вартості майна, складений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Кредитне брокерське агентство». Вартість майна станом на 25.07.2016 року складає 7 810 300, 00 грн., без урахування ПДВ.

08.09.2016 року на адресу сторін виконавчого провадження державним виконавцем надіслано повідомлення про результати визначення вартості майна боржника.

16.09.2016 року представником боржника було подано заперечення щодо результатів оцінки майна та доручення проведення рецензування звіту про незалежну оцінку майна Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

04.10.2016 року на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз державним виконавцем направлено вимогу щодо проведення рецензування звіту про оцінку майна, звіт про незалежну оцінку вартості майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Кредитне Брокерське Агенство» від 25.07.2016 року.

31.10.2016 року державним виконавцем було отримано відповідь з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про відмову у проведенні рецензування звіту про оцінку майна.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 вказував на те, що він в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте, такі доводи скаржника є необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частина перша статті 19 цього Закону).

Згідно ст. 27 Закону у разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 35 цього Закону, внаслідок чого боржнику поновлюється встановлений частиною другою статті 25 цього Закону строк для самостійного виконання рішення.

За наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони позбавлені можливості використати надані їм Законом права, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача або за заявою боржника, або з власної ініціативи на строк до 10 робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що негайно повідомляє сторони.

Разом з тим, заявник не звертався до державного виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій у зв'язку із отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження лише 17.08.2016 року.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що державний виконавець направляв копію постанови, яку скаржник не отримав, оскільки конверт із поштовим відправленням було повернуто за закінченням встановленого строку зберігання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1, зазначаючи, що державний виконавець не направляв йому постанови про відкриття провадження, водночас не оскаржує саму постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2016 року, а тому підстав для визнання незаконними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та про стягнення виконавчого збору - немає.

Отже, дії державних виконавців є законними, і будь-яких порушень прав скаржника апеляційною інстанцією не встановлено.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції її постановлено з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 218,312-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді