Справа № 214/9287/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 грудня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Щеняєвої І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.;

законного представника недієздатного позивача ОСОБА_1,

представника законного представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно та його поділ, стягнення боргу спадкодавця, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5, про визначення часток у спільній сумісній власності і визнання права власності на житлову кімнату в квартирі в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Законний представник недієздатного позивача звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_5 про визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно та його поділ, стягнення боргу спадкодавця, який згодом було уточнено, та згідно уточнених позовних вимог, просила суд визнати частку ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно трикімнатну квартиру за адресою м. кривий Ріг мікрорайон Ювілейний АДРЕСА_1 загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м. у вигляді ? частини; визнати заповіт ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дніпропетровської області ОСОБА_7, 17 грудня 2014 року за реєстраційним № 2303 частково недійсним; визнати за ОСОБА_5 право на ? частину ( обовязкова частка) трикімнатної квартири за адресою м. кривий Ріг мікрорайон Ювілейний АДРЕСА_1, стягнувши з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 вартість ? частини зазначеної квартири згідно оцінки нерухомого майна за висновком експерта № 49/16 від 25.10.2016 року у розмірі 82580,50 грн; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг спадкодавця ОСОБА_6 в сумі 23515,65 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона є опікуном недієздатного сина ОСОБА_5 - інваліда першої групи на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2012 року. 13 лютого 2015 року помер його батько ОСОБА_6 Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна - трикімнатної квартири № 57 будинку № 8 мікрорайону Ювілейний у м. Кривому Розі. У встановлений законом шестимісячний термін, діючи в інтересах сина, вона звернулась до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6. Крім неї з такою ж заявою звернулась відповідач ОСОБА_3, колишня дружина спадкодавця. Згодом виявилось, що померлий 17.12.2014 року склав на імя ОСОБА_3 заповіт, в якому заповів своє майно відповідачу. Постановою нотаріуса від 25 листопада 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_6 частку спірної квартири через неможливість визначення складу та обсягу спадкового майна а також спору між спадкоємцями. Крім того, після розірвання шлюбу у 1993 році між відповідачем і спадкодавцем за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.1994 року було визначений між сторонами спору порядок користування житловим приміщенням № 57 будинку № 8 м-н. Ювілейний у м. Кривому Розі і суд закріпив за спадкодавцем ізольовану кімнату 10.1 кв.м, а прохідну кімнату розміром 17.1. кв.м. та 12.5 кв.м., балкон 0,9 кв.м, лоджію 1.6. кв.м. закріпив у користуванні відповідача та її дитини від першого шлюбу та сумісного сина. Крім того, судом за цим рішенням стягнуто з ОСОБА_3В на користь ОСОБА_6 компенсацію 46,885,00 крб. різницю вартості кімнат. Виділення частки паю на користь ОСОБА_6 судом не вирішувалось, не вирішувалось питання права користування ОСОБА_6 всією квартирою. Стягнуті кошти не вносились ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду на забезпечення виконання рішення суду. За життя спадкодавець ОСОБА_6 не надав згоди відповідачу на визначення часток у праві спільної сумісної власності на їх умовах, між ними не існувало нотаріально посвідченої домовленості щодо часток у праві приватної спільної сумісної власності на час відкриття спадщин, а тому 15 грудня 2014 року при здійсненні за життя спадкодавця державної реєстрації нерухомого майна квартир № 57 будинку № 8 м-н Ювілейний було визначено право спільної сумісної власності на це нерухоме майно ОСОБА_6 та ОСОБА_3В без визначення часток співвласників, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.12.2015 року. Таким чином частина спадкодавця Т.В. у спільному сумісному майні з відповідачем на час відкриття спадщини становила ? частину. 17 грудня 2014 року останній склав заповіт, однак даний заповіт порушує права спадкоємця, її сина ОСОБА_5, який є непрацездатним внаслідок інвалідності.

Крім того, судом було обєднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_5 про визнання часток у спільній сумісній власності і визнання права власності на житлову кімнату в квартирі в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.1994 року закріплено на праві індивідуальної власності за нею житлові кімнати розміром 12.5 кв.м і 17.1 кв.м, балкон розміром 0.9 кв. м і лоджію розміром 1.6 кв.м, а за ОСОБА_6 закріплена житлова кімната розміром 10,1 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав. Крім того, вона сплатила ОСОБА_6 різницю вартості закріпленого житла 46885 крб. В 1995 році в Криворізькому БТІ було видано реєстраційне посвідчення про державну реєстрацію права власності за рішенням суду за нею зареєстровано право власності на житлові кімнати 12,5 та 17,1 кв.м., за ОСОБА_6 на житлову кімнату 10, 1 кв.м. ОСОБА_6 дуже хворів і вона постійно доглядала за ним. ОСОБА_6 за життя склав на неї заповіт на свою житлову кімнату, розміром 10.1 кв.м. Позивач вважає, що як спадкоємець за заповітом після померлого, 13.02.2015 року ОСОБА_6 має право отримати свідоцтво на право власності на майно померлого в порядку спадкування за заповітом на житлову кімнату 10,1 м.кв спірної квартири, що складає 4,0857605

25. , а її частка складає 20, 914239

25 .

Крім того, зазначила, що його дружина ОСОБА_1 не приймала ніякої участі у догляді за померлим,н не цікавилась його здоровям, хоча у них сумісний син ОСОБА_5 Також. Позивач. Не тільки доглядала за померлим ОСОБА_6, а й приймала участь в утриманні його житлової кімнаті. Коли вона робила ремонт у своїй кімнаті, то зробила ремонт і у його кімнаті ( поміняла вікно на металопластикове).

В добровільному порядку вирішити питання про визначення частки померлого і частки позивача у спільній сумісній власності можливості не має, тому позивач просить суд позовні вимоги задовольнити, визначити частки у спільній сумісній власності співвласників спірної квартири: ОСОБА_6 за його життя складала 4,0857605

25 а ОСОБА_3 20, 914239

25 .

Крім того, просила визнати за нею право власності на житлову кімнату 10,1 м.кв. що складає 4,0857605

25 в квартирі №57 будинку №8 на мкрн.Ювілейний в м.Кривому Розі в порядку спадкування за заповітом після померлого 13.02.2015 року ОСОБА_6

В судовому засіданні законний представник недієздатного позивача ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 в позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 підтримали та заперечували проти позову ОСОБА_3, посилаючись на письмові заперечення, з яких звертає увагу суду, що у наданому позивачем ОСОБА_3 реєстраційному посвідченні КМ БТІ зазначено, що всі службові приміщення квартири залишаються в загальному користуванні, а це згідно плану квартири, кухня площею, 8,70 кв.м, ванна кімната 2,3 кв.м., туалет 1,2 кв.м., коридор площею 6,20 кв.м. кладова 0,4 кв.м., таким чином в загальному користуванні зазначено 18,80 кв.м. площі квартири, яка належить за рішенням суду сторонам на рівних права. Навіть за підрахунками позивача за життя ОСОБА_6 належало 19,5 кв.м. площі квартири/ 10,1 +1/2 частина від 18,80 кв.м. площі загального користування. Але за умов сплати позивачем за життя ОСОБА_6 різниці вартості кімнати. Проте, позивачем ОСОБА_3В не надано доказів сплати ОСОБА_6 різниці у вартості кімнат, оскільки такої сплати не відбувалося. Вищезазначена квартира була отримана у 1986 році на склад сім*ї 4 людини в ЖБК «Рассвет-39» в період перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з 1981 по 1993 рік. Членом кооперативу значилась ОСОБА_3 21 травня 1993 року квартира повністю була сплачена і ОСОБА_3 оформила право власності на неї на своє імя. За життя ОСОБА_6 не отримав грошової компенсації в якості сплати різниці вартості кімнат, що були виділені ОСОБА_3 Тому 23 грудня при здійсненні за життя спадкодавця, державної реєстрації Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, було визначено право спільної сумісної власності без визначення часток співвласників. За таких обставин, частка ОСОБА_9 у праві спільної сумісної власності подружжя становитиме ? частки. Також, вважають, що на спадкоємця ОСОБА_3 має бути покладено відповідальність по сплаті боргу спадкодавця по аліментам на сина ОСОБА_5 в розмірі 23 515,65 грн., яка виникла за життя ОСОБА_6 Заповіт ОСОБА_6 є частково недійсним оскільки був накладений арешт на квартиру, заповіт складено за місяць до смерті. Підстава для визнання заповіту недійсним ст..1241 ЦК України. Крім того, просила суд позовні вимоги за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно та його поділ, стягнення боргу спадкодавця за аліментами задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4, в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно та стягнення компенсації в розмірі вартості ? частини квартири в сумі 82 580,50 грн., а також стягнення боргу спадкодавця не визнали, надали до суду письмові заперечення, в яких зазначають, що ОСОБА_3 за рішенням суду від 21.11.1994 року сплатила ОСОБА_9 різницю вартості закріпленого житла 46885 крб. 13.02.1995 року в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації записані на праві особистої власності в реєстрову книгу № 11, арк. № 45 запис 45: за ОСОБА_3 житлові кімнати розміром 12.5 кв.м і 17.1 кв.м., балкон розміром 0.9 кв. м і лоджія розміром 1.6 кв.м, а за ОСОБА_6 на праві особистої власності записана житлова кімната розміром 10,1 кв.м. З вартості цієї кімнати треба визначати обовязкову частку недієздатного спадкоємця. Проти стягнення боргу по аліментам також заперечували. ОСОБА_6 дуже хворів і відповідач доглядала за ним до смерті. 13.02.2015 року ОСОБА_6 помер., однак за життя останній склав на заповіт на ОСОБА_3 на свою житлову кімнату.

25.11.2015 року ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом, після смерті ОСОБА_6, померлого, 13.02.2015 року звернулась до державного нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, щоб оформити спадщину після померлого, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на кімнату площею 10,1 кв.м в квартирі № 57 у будинку № 8 на м-н. Ювілейному у м. Кривому Розі, у звязку з тим, що не визначні частки співвласників власної квартири та між спадкоємицею за заповітом та спадкоємцем за законом виник спір щодо встановленого законом порядку оформлення спадщини (обовязкова частка) та обсягу спадкового майна. Крім того, просили суд позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5, про визначення часток у спільній сумісній власності і визнання права власності на житлову кімнату в квартирі в порядку спадкування за заповітом задовольнити в повному обсязі, а в позові ОСОБА_5, в інтересах якого звернулась ОСОБА_1 - відмовити.

Суд, вислухав пояснення та доводи сторін, дослідив надані ними докази, встановив наступні обставини справи та визначив що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до свідоцтва про народження VII-КИ №275159, ОСОБА_5 народився 18.07.1993 року, його батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с. 7)

Постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 25.11.2015 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (обовязкова частка) на належну ОСОБА_6, померлому 13 лютого 2015 року, частку квартири, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон ЮвілейнийАДРЕСА_2, через неможливість визначення складу та обсягу спадкового майна та спір між спадкоємцями. (а.с.8-8зворот)

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6, помер 13 лютого 2015 року про що Саксаганським відділом державної реєстраційної актів цивільного стану КМУЮ в Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 281 (а.с.9)

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 556324 від 26.07.2011 року ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано інвалідом першої групи «Б» з 18.07.2011 року, інвалід з дитинства. Інвалідність встановлена безстроково. (а.с.10)

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.04.2012 року ОСОБА_5, 18.07.1993 року визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено ОСОБА_1 його опікуном. (а.с.11-12)

Відповідно до ОСОБА_9 про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкова справа після смерті ОСОБА_6 зареєстрована 06.04.2015 року за № 57313833 (а.с.13)

З листа Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ від 07.04.2015 року вих. № 08-40/11872 вбачається, що заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 2-2426 від 20.09.2006 року виданого Саксаганським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 у розмірі ? частини на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 14.08.2006 року по 18.07.2011 року становить 23 515,65 грн. ( а.с.14)

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.08.1993 р., актовий запис №15 від 11.01.1993 р., шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано Саксаганським відділом РАЦС м.Кривого Рогу, прізвище дружини після розірвання шлюбу залишено без змін (а.с.61)

Згідно копії заповіту від 17.12.2014 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповів усе належне йому майно, усі майнові права та обовязки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.64). Даний заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за номером 56910925 та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 (а.с.65)

Рішенням Саксаганського районного суду м, ОСОБА_12 від 21.11.1994 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про розподіл кооперативної квартири вирішено квартиру 57 в будинку 8 по мікрорайону Ювілейний в м. Кривому Розі розділено між колишнім подружжям наступним чином: закріплено на праві індивідуальної власності за ОСОБА_6 житлову кімнату розміром 12,1 м.кв , а за ОСОБА_3 житлові кімнати розміром 12.5 кв.м і 17.1 кв.м балкон розміром 0.9 кв. м і лоджію розміром 1.6 кв.м та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 46 885 000 крб. та повернення державного мита 232 крб., всього 46 885 232 крб. (а.с.66, 68-71)

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.12.1994 року внесено виправлення в резулятивну частину рішення суду від 21.11.1994 року наступного змісту: закріпити на праві індивідуальної власності за ОСОБА_6 житлову кімнату, розміром 10.1 кв.м. (а.с.90)

Відповідно до реєстраційного посвідчення виданого КП «Криворізьке БТІ» від 13.02.1995 р., трьохкімнатна квартира 57в житловому будинку № 8 по м-н. Ювілейний м.Кривий Ріг, на праві приватної власності зареєстрована за гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.1994 року, про розподіл квартири наступним чином: за ОСОБА_6 закріплено кімнату 10.1 кв.м., за ОСОБА_3 закріплено кімнату 17,1 кв.м., кімнату 12,5 кв.м., балкон 0,9 кв.м., лоджію 1,6 кв.м. Всі інші приміщення залишені у загальному користуванні. (а.с. 67)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2015 року (за заявою ОСОБА_3 від 15.12.2014 р.), право власності на квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон ЮвілейнийАДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_6 та ОСОБА_3, на праві спільної сумісної власності; підстава виникнення права власності рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.1994 року, справа 2-72 (а.с.72-72 зворот)

Відповідно до звіту про оцінку вартість спірної квартири станом на 08.12.2015 року становить 260 866,00 грн. (а.с.76-77)

Вироком Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу, ОСОБА_6. визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання в вигляді обмеження волі з іспитовим строком 1 рік (а.с.101-102)

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 23.06.2006 року, винесеної державним виконавцем Лутцевим Є.В. Саксаганського відділу ДВС, при примусовому виконанню виконавчого листа №2-682 про стягнення аліментів 1/6 частини з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_6 та накладено заборону здійснювати його відчуження (а.с.100)

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_13 № 49/16 судової оціночно-будівельної експертизи, ринкова вартість квартири № 57 в будинку № 8 на мікрорайоні Ювілейний в м. Кривий Ріг станом на жовтень 2016 року становить 330 322, 00 грн. ( а.с.125-131)

Суд, вислухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, дослідив та оцінив надані ними докази, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.1993 року, яке набрало законної сили 02.12.1994 року, встановлено, що ОСОБА_6 в ОСОБА_14 з 1981 року по 1993 рік перебували у зареєстрованому шлюбі та в період шлюбу в 1986 році на сім"ю ОСОБА_14, яка складалась з чотирьох чоловік, була виділена в розстрочку на 25 років трьох кімнатна квартира, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, м-н. Ювілейний, квартира 57 в будинку 8. 21 травня 1993 року кошти за спірну квартиру були виплачені в повному обсязі. (а.с.68-71). Відповідно до реєстраційного посвідчення виданого КП «Криворізьке БТІ» від 13.02.1995 р., трьохкімнатна квартира 57в житловому будинку № 8 по м-н. Ювілейний м.Кривий Ріг, на праві приватної власності зареєстрована за гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.1994 року, про розподіл квартири наступним чином: за ОСОБА_6 закріплено кімнату 10.1 кв.м., за ОСОБА_3 закріплено кімнату 17,1 кв.м., кімнату 12,5 кв.м., балкон 0,9 кв.м., лоджію 1,6 кв.м. Всі інші приміщення залишені у загальному користуванні. (а.с. 67)

02.01.1993 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було розірвано. ( а.с.61).

З ОСОБА_9 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2015 року, вбачається, що 15.12.2014 року спірна квартира, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, м-н. Ювілейний, квартира 57 в будинку 8 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_3В (а.с.72)

Згідно копії заповіту від 17.12.2014 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповів усе належне йому майно, усі майнові права та обовязки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.64).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6, помер 13 лютого 2015 року (а.с.9)

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5 в частині визначення частки у праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру за адресою м. Кривий Ріг, мікрорайон Ювілейний АДРЕСА_1, ОСОБА_6 у розмірі ? частини підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Суд не згоден з доводами відповідача ОСОБА_3 що про те, що обовязкову частку недієздатного ОСОБА_5 слід визначати виходячи з того, що майно спадкодавця складається з кімнати 10, 1 м.кв. квартири, яку виділив суд ОСОБА_6 за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.1994 року. Про помилковість позиції відповідача ОСОБА_3 свідчить те, що спірна квартира за життя ОСОБА_6 Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 15.12.2014 року зареєстрована на праві спільної сумісної власності за співвласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Таким чином, після державної реєстрації спірної квартири на праві спільної сумісної власності, на момент нотаріального посвідчення заповіту ОСОБА_6 - 17.12.2014 року на ОСОБА_3, спадковим майном вважається ? частина спірної квартири відповідно до вимог ст.372 ЦК України оскільки судовим розглядом що квартира набувалась у власність під час їхнього шлюбу та судом не встановлено, що між співвласниками існувала будь-яка інша домовленість про поділ спільної сумісної власності.

Зазначений висновок суду ґрунтується на встановлених обставинах справи та відповідає вимогам ч.3 ст.368 та ст..372 ЦК України, тому позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5, про визначення часток у спільній сумісній власності і визнання права власності на житлову кімнату в квартирі в порядку спадкування за заповітом, підлягають частковому задоволенню, а саме, шляхом визначення, що частки співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності - трикімнатної квартири №57 будинку №8 мікрорайону Ювілейний у м. Кривому Розі складають по ? . Щодо розрахунку позивача що частка померлого за життя складала 4,0857605 суд вважає що безпідставність такого розрахунку.

25 обґрунтовується також зазначеним вище висновком суду.

З приводу позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним на зазначених позивачем підставах, суд вважає що відсутні підстави для задоволення цих позовних вимог оскільки цим заповітом не порушені права недієздатного ОСОБА_5, який у звязку із інвалідністю має право на визначення його обовязкової частки на підставі ст..1241 ЦК України. Крім того, суд не згоден з твердженням представника позивача ОСОБА_2 що заповіт є недійсним через те, що був складений після того як державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження. При цьому, судом зазначається, що складання заповіту не є порушенням арешту майна боржника або його відчуженням. Наявність зазначеної постанови державного виконавця не тягне за собою наслідків недійсності заповіту.

З приводу позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_5 права на ? частину спірної квартири в якості визначення його обовязкової частки на підставі ст.1241 ЦК України та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 вартості ? частини спірної квартири в сумі 82 580, 50 грн., суд керувався наступним.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Оскільки судом встановлено, що син спадкодавця ОСОБА_5 є непрацездатним у звязку з визнанням його інвалідом 1 групи за висновком МСЕК від 26.07.2011 року, починаючи з 18.07.2011 року безстроково, якого за рішенням суду визнано недієздатним та призначено його опікуном ОСОБА_1, він має право на спадкування обовязкової частки, розмір якої відповідає половині частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом. При цьому, судом враховано, що частка спадкодавця визначена судом в розмірі ? частини спірної квартири. Враховуючи, що спадкоємців, які звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, двоє, розмір обовязкової частки непрацездатного спадкоємця становить половину від ? частки спірної квартири, що дорівнює 1/8 частині. Відповідно, ОСОБА_3 має право успадкувати за заповітом ОСОБА_6 3/8 частини квартири. Таким чином, є підстави для часткового задоволення позову ОСОБА_15, шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на 3/8 частини трикімнатної квартири №57 будинку №8 мікрорайону Ювілейний у м. Кривому Розі в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_6.

З приводу стягнення компенсації вартості ? частини зазначеної квартири в сумі 82 580, 50 грн. суд зазначає, що вимога про стягнення такої компенсації заперечувалась відповідачем ОСОБА_3, яка вказувала що сума компенсації для неї значна. В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в аналогічних справах №6-4ц14 та №6-2925цс15, а саме про те, що у таких правовідносинах суди мають встановити наступне: 1) чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; 2) чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; 3) чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; 4) чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Крім того, суд враховує також, що законним представником ОСОБА_1 не вирішувалось питання про можливість чи неможливість виділу належної ОСОБА_5 частки в натурі. Враховуючи правові висновки ВСУ та заперечення ОСОБА_3 щодо виплати компенсації вартості частки спадкоємцю (обовязкової частки), та з огляду на закріплені пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України засади добросовісності і розумності, що спонукають суд урахувати інтереси усіх співвласників, вимога про стягнення грошової компенсації не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5боргу спадкодавця по аліментам в розмірі 23 515, 65 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення керуючись ч.1 ст.608 ЦК України, якою визначається, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зазначений висновок ґрунтується на переконанні суду що зобовязання по сплаті аліментів є нерозривно повязаним із особою, на користь якої стягуються ці виплати, оскільки це питання регулює правовідносини щодо обовязку батьків по відношенню до своєї дитини. Законом не передбачена можливість стягнення аліментів або боргу по аліментам з спадкоємців, а посилання законного представника ОСОБА_1 на норми ст. 1281 та 1282 ЦК України не заслуговують на увагу оскільки вимога про стягнення заборгованості по аліментам не є вимогою кредитора в розумінні ст.509 ЦК України. Права і обовязки учасників цих правовідносин виникли між сторонами на підставі судового рішення про стягнення аліментів, а тому припиняються смертю боржника ОСОБА_6

Оскільки ОСОБА_5 як інвалід 1 групи звільнений від сплати судового збору, судові витрати суд покладає на державу.

На підставі викладеного, керуючись ст.60, 61, 212-216 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно та його поділ, стягнення боргу спадкодавця задовольнити частково.

Визначити частку у праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру за адресою м.Кривий Ріг, мікрорайон Ювілейний АДРЕСА_1, ОСОБА_6 у розмірі ? частини.

Визначити за ОСОБА_5 право на обовязкову частку у спадщині після померлого ОСОБА_6 в розмірі 1/8 частини трикімнатної квартири №57 будинку №8 мікрорайону Ювілейний у м. Кривому Розі.

В іншій частині позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно та його поділ, стягнення боргу спадкодавця відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5, про визначення часток у спільній сумісній власності і визнання права власності на житлову кімнату в квартирі в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визначити що частки співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності - трикімнатної квартири №57 будинку №8 мікрорайону Ювілейний у м. Кривому Розі складають по ? .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частини трикімнатної квартири №57 будинку №8 мікрорайону Ювілейний у м. Кривому Розі в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_6.

Судові витрати покладаються на державу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м.Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Щеняєва