"15" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Гаврилової О.В.,
при секретарі - Томіленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-
Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти ухвалення заочного рішення не заперечувала та просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань суду не надав.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін по справі та постановити заочне рішення.
Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини», батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.10.2000р. (а.с.10), який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.07.2015 року (а.с.13-15).
Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11) та малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).
Діти сторін проживають з позивачем, що підтверджується довідкою КК «Центр комунального сервісу» № 1836 від 29.11.2016 року (а.с.9).
Згідно медичної документації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, має хронічні захворювання (а.с.20-32).
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в підпункті 4 пункту 17 зазначив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.
Разом з тим, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд враховуючи стан здоров'я дітей сторін, що діти проживають разом із матір'ю, за місцем її проживання, перебувають на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньок у добровільному порядку, враховуючи також як матеріальне становище позивача, яка утримує дітей, так і матеріальне становище відповідача, який непрацездатних осіб на утриманні та стягнень за виконавчими документами не має, офіційно не працевлаштований, проте за віком і за станом здоров'я перешкод для працевлаштування не має, враховуючи інші зазначені вище обставини, підтверджені документально, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів який підлягає стягненню на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням віку дитини та стану її здоров'я, повинен бути встановлений у розмірі 1500,00грн. щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, повинен бути встановлений у розмірі 1000,00грн. щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дітей з боку позивача, для належного утримання та розвитку доньок сторін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.
Однак жодного доказу, в розумінні ст.57-59 ЦПК України, на підтвердження визначених у ч. 2 ст. 191 СК України підстав для стягнення аліментів за минулий час, позивачем суду не надано. Тому позов в частині стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Згідно медичної документації в ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, виявлено сколіоз грудного відділу хребта, ВСД по гіпертонічному типу з ацефаліями, астео-невротичний синдром (а.с.20-32), вартість обстеження становить 160,00 грн. (а.с.33), вартість абонементу по відвідуванню занять лікувальною гімнастикою складає 1100,00грн. (а.с.38)
Додаткові витрати на лікування доньок, витрачені позивачем в розмірі 1111,68грн., підтверджуються копіями квитанцій на придбання ліків (а.с.53-54), витрати повивача на дозвілля та духовний розвиток дітей становить 1260,00 грн. (а.с.56-58).
Що стосується вимоги позову про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей в сумі 5387,00грн. на місяць від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття, які згідно позовної заяви складаються з витрат на відвідування басейну, гуртків, масажу та лікувальної гімнастики, то позивачем не доведена необхідність та наміри відвідування дітьми таких секцій та басейну аж до їх повноліття, медична документація доньки сторін ОСОБА_3 не містить відомостей про те, що лікувальна гімнастика та лікувальний масаж рекомендовані дитині до досягнення нею повноліття, а матеріали справи не містять відомостей про інвалідність доньки сторін і відомостей про те, що виявлені в неї захворювання носять постійний характер. Крім того, додаткові витрати не обмежуються 30 відсотками від прожиткового мінімуму, як про це зазначено позивачем. А в разі здійснення таких додаткових витрат в подальшому, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом, надавши докази на підтвердження розміру витрат. Тому позов у частині стягнення на майбутнє додаткових витрат на дітей задоволенню не підлягає.
На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102,40грн., який складається з 551,20грн. за вимогою позову про стягнення додаткових витрат на дітей та у розмірі 551,20грн. за вимогою позову про стягнення аліментів, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач.
На підставі ст. ст. 7, 79, 84, 180, 181, 182, 184, 185 СК України, керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 74-77, 88, 169, 179, 197, 209, 212-215, 224-226, 294, 367 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою; АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500,00грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття; доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000,00грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей в сумі 14110,84грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в дохід держави судовий збір в сумі 1102,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: