Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 324/652/16Головуючий у 1-й інстанції Кацаренко І.О.
№22-ц/778/205/17-2Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Дашковської А.В., Кухаря С.В.

при секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення майна із чужого незаконного володіння, відшкодування за поліпшення майна, яке неможливо відокремити, витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість, відшкодування моральної шкоди

із апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про виправлення описок та помилок у судовому рішенні

ВСТАНОВИЛА:

28 квітня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про повернення майна із чужого незаконного володіння, відшкодування за поліпшення майна, яке неможливо відокремити, витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість (т.с. 1 а.с.2-3), які в подальшому уточнив (т.с. 1 а.с.59-61; 77-79; 125-127).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його син ОСОБА_4 та невістка ОСОБА_5 з 06 червня 2015 року поселились в будинку за адресою: АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_3, та який було надано нею подружжю безкоштовно для тимчасового проживання. Він, позивач, безкоштовно передав подружжю у тимчасове користування свої меблі та побутові речі. Також у будинку відповідача у справі спільними зусиллями його, позивача, та відповідача ОСОБА_3 були поліпшені побутові умови, а саме: відповідач ОСОБА_3 сплатила за дозвіл за підключення до водогону, за пластикову трубу та лічильник, пластикові вікна та виконала роботи по плануванню ґрунту після виконання земляних робіт; позивач ОСОБА_2 взяв на себе організацію та виконання земляних робіт, кладку цегли, бетонні роботи, сантехнічні роботи та монтаж пластикових вікон, для чого залучив своїх синів, дружину та друзів. Всі перелічені роботи були виконані за усним договором між сторонами у справі, їх конкретну вартість не було встановлено, а зорієнтовано на ринкову ціну. Проте, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вирішили розірвати шлюбні відносини та у будинку за адресою: АДРЕСА_1 більше не проживають. Тому, позивач ОСОБА_2 вимагає, щоб відповідач ОСОБА_3 повернула його речі та сплатила кошти за покращення майна, яке ним було виконано і яке неможливо відокремити.

В остаточній редакції своїх позовних вимог (т.с. 1 а.с.125-127) ОСОБА_2 просив постановити судове рішення, яким відповідно до ст.843 ЦК України встановити суму виконаних робіт позивачем, на яку збільшилася його вартість за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи або запропонованих сторонами в розмірі 14120,00 грн.; стягнути з відповідача на його користь за поліпшення майна, яке неможливо відокремити, в сумі, на яку збільшилася його вартість, 14120,00 грн.; стягнути з відповідача на його користь втрачену вигоду за сім місяців використання речей та покращення майна в розмірі 1% від загальної суми 47917,00 грн. за кожен місяць в розмірі 3354,00 грн.; зобов'язати відповідача повернути йому холодильник Стінол 250 Q, переданий ним в тимчасове користування подружжю, що мешкало в її будинку за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3; стягнути на його користь з відповідача вартість душової кабіни (гідробоксу) 10000,00 грн. або зобов'язати відповідача придбати йому нову взамін пошкодженої; стягнути на його користь з відповідача вартість нового бачка для унітазу 500,00 грн. або зобов'язати відповідача замінити на новий розморожений бачок до унітазу; відшкодувати 5000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір за подачу позову 551,00 грн. та забезпечення позову в розмірі 275,60 грн.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року (т.с. 1 а.с. 134-137) позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 належний йому холодильник «Стінол 250 Q» протягом одного тижня після набрання законної сили даним судовим рішенням.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 12 липня 2016 року, скасовано після набрання законної сили даним судовим рішенням.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2016 року (т.с. 2 а.с. 18-19) заяву ОСОБА_2 про виправлення описок і помилок у судовому рішенні задоволено частково.

Виправлено такі помилку та описку в рішенні Пологівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року у цій справі:

виключено з п'ятнадцятого речення одинадцятого абзацу описової частини судового рішення слово «скляною»;

у третьому реченні дванадцятого абзацу описової частини судового рішення слово «цегли» замінено словом «цементу».

В іншій частині судове рішення від 29 вересня 2016 року залишено без змін, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про виправлення описок та помилок у судовому рішенні в іншій частині.

Відповідач ОСОБА_3 із зазначеною ухвалою суду першої інстанції погодилась, останню в апеляційному порядку не оскаржувала.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 22-24) просив визнати ухвалу суду першої інстанції такою, де не всі описки виправлені, виправити описку у судовому рішенні у цій справі в реченні: До такого висновку суд дійшов і з огляду на те, що жодного належного доказу тому, що всі перелічені позивачем у позові і в судовому рішенні роботи виконувались саме ним, позивач суду не надав, в тому числі і свідченнями свідків; викласти в такій редакції - До такого висновку суд дійшов і з огляду на те, факт виконання робіт позивачем встановлені під час слухання справи, що всі перелічені позивачем у позові і в судовому засіданні роботи виконувались саме ним, що підтверджено свідченнями свідків.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (т.с. 2 а.с. 193) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача на ухвалу суду першої інстанції відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 197).

У судове засідання 17 січня 2017 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду справи належним чином (т.с. 2 а.с. 201, 205) всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились, клопотань про відкладання розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційному суду заяву про розгляд цієї справи апеляційним судом за його відсутності (т.с. 2 а.с. 212), відповідач ОСОБА_3 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажною причину неявки відповідача ОСОБА_3 та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила заяву ОСОБА_2 задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Встановлено, що суд першої інстанції, виправляючи своєю ухвалою від 17 жовтня 2016 рокуза заявою позивача ОСОБА_2 описки та помилки у своєму рішенні від 29 вересня 2016 року у цій справі, керувався ст. ст. 219, 293 ЦПК України та виходив із того, що заява ОСОБА_2 є частково обґрунтованою.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись повністю не можна з наступних підстав.

Апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Однак, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування ухвали.

В силу вимог ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Заява про виправлення описок чи арифметичних помилок у судовому рішенні розглядається протягом десяти днів з дня її надходження. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

У цій справі суд першої інстанції вирішував питання про виправлення описок та помилок у судовому рішенні за заявою позивача ОСОБА_2

Однак, при вирішенні цього питання суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення ухвали, якав силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так, суд першої інстанції розглядав заяву ОСОБА_2 про виправлення описок та помилок у судовому рішенні у цій справі (т.с. 2 а.с. 3) у відсутність матеріалів справи, в якій ухвалено це рішення, не досліджував матеріали останньої, чим порушив вимоги 10 ч. 4 ЦПК України, а саме не сприяв повному та всебічному розгляду заяви ОСОБА_2 в межах доводів останньої.

Хоча при цьому, у суду першої інстанції була об'єктивна можливість дослідити матеріали справи, в якому ухвалено рішення, в якому ОСОБА_2 просив у своїй заяві виправити описки та помилки.

Оскільки, встановлено, що суд першої інстанції розглядав заяву ОСОБА_2 від 10 жовтня 2016 року та постановляв ухвалу, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі на теперішній час, 17 жовтня 2016 року (т.с. 2 а.с. 18-19), до справи доданий супроводжувальний лист про направлення цієї справи судом першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області за іншою апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції у цій справі згідно вих. № від 11 жовтня 2016 року, проте фактично дана справа надійшла на адресу апеляційного суду лише 21 жовтня 2016 року (т.с. 1 а.с. 171).

Крім того, вирішуючи питання про виправлення описок та помилок у судовому рішенні у цій справі, суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції, а саме: замість відмови у задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_2 про виправлення описок та помилок у судовому рішенні у цій справі, які суд першої інстанції вважав необґрунтованими, суд першої інстанції в іншій частині своє рішення від 29 вересня 2016 року залишив без змін (т.с. 2 а.с. 18-19).

При вищевикладених обставинах, доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у справі доказах, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується у цій справі, не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

При новому розгляді питання суд першої інстанції має врахувати вищезазначені апеляційним судом процесуальні порушення розгляду цієї справи у суді першої інстанції, усунути останні, а також на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України має сприяти повному та всебічному з'ясуванню обставин, необхідних для правильного вирішення питання.

Крім того, слід звернути увагу суду першої інстанції на те, що силу вимог ст. 215 ЦПК України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин.

Тому, при вирішенні питання ухвалою суду першої інстанції про виправлення описок у судовому рішенні у цій справі доцільно б було зазначати саме частину (частини) рішення, в якому (яких) робиться виправлення описок, а не зазначати порядкові номери речень та абзаців, оскільки абзаци можуть змінюватись при роздрукуванні тексту рішення із програми Дз, Єдиного державного реєстру судових рішень тощо.

Також слід звернути увагу суду першої інстанції при новому розгляді питання на те, що «описка» і «арифметична помилка» - це не тотожні поняття.

Тому, при новому розгляді питання суд першої інстанції має визначитись, чи дійсно має (не має) місце у рішенні суду першої інстанції у цій справі «помилка».

Також встановлено, що ОСОБА_2 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги понесені судові витрати у вигляді судового збору.

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про виправлення описок та помилок у судовому рішенні у цій справі скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Дашковська А.В.Кухар С.В.