Справа № 127/106/15-ц
Провадження № 2/127/1082/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, суд -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 надав грошову позику ОСОБА_2 у розмірі 119 800 доларів США, що еквівалентно 1 916 800 грн. Передання грошей підтверджується власноручно написаною розпискою Відповідачем від 11.12.2014 року, у відповідності до якої відповідач зобовязався повернути повну суму грошової позики до 31.12.2014 року. 11 грудня 2014 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, було укладено договір поруки № 1, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором та діючим законодавством Поручитель зобовязується перед Кредитором субсидіарно відповідати за своєчасне і повне виконання зобовязань Боржником ОСОБА_2 за договором позики від 11.12.2014 року, на підтвердження чого ОСОБА_2 видано розписку від 11.12.2014р. у розмірі 2000,00 грн. Відповідачі грошові кошти на даний час не повернули. Просить стягнути з ОСОБА_2, борг у розмірі 4 647 723,89 грн.з яких 3 135 301, 25 грн., що еквівалентно 119 800 дол. США сума основного боргу, 183 235,23 грн. грн. сума трьох відсотків річних, 1 329 187,41 грн. відсотки за користування позикою та з ОСОБА_3 - 2000 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився надав суду про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю за обставин викладених в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась надала суду заяву про визнання позову та просила розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.12.2014 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено договір позики у формі розписки за умовами якого, ОСОБА_2, отримав у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 119 800 доларів США та зобовязався повернути до 31.12.2014р.

Згідно зі ст. 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Таким чином, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Отже, у разі предявлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого підтверджується факт укладення договору позики і його умов.

У той самий час за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті1047 ЦК України, дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК Україниповинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК Україниміститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13, та в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договір позики який було укладено між сторонами, відповідач в установленому порядку не оспорив з тієї підстави, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця, тому даний договір є дійсним і підлягає виконанню.

Відповідно до ч.2. ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, згідно ч. 2 ст. 61 ЦПК України. Офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України є загальновідомим.

НБУ 13.12.2016 року встановлено офіційний курс гривні до долара США в розмірі: 2617.1129 грн. за 100 дол. США., відтак сума основного боргу становить 3135301,25, що еквівалентно 119 800 дол. США (2617.1129 /100*119800).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 625 ЦК України розмір 3% річних за період з 01 січня 2016р. по 13 грудня 2016р. становить 183 235,23 грн. (3135301,25 * 3% / 365 * 365 = 94 059, 04; 3135301,25* 3% / 366 * 347 = 89176,19; 94 059, 04 + 89176,19 = 183 235,23)

Крім того, відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відсотки передбачені положеннями 1048 ЦК України, є платою за користування чужими коштами, яка за відсутності іншої домовленості сторін сплачується боржником за весь період користування грошима, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд із цим за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст.625 ЦК України, яка полягає в приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового обовязку у вигляді сплати 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтею 1048 ЦК, і процентів, що стягуються відповідно до ст.625 ЦК України, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст.1048 ЦК України, і сплата 3% річних від простроченої суми, передбачених ст.625 ЦК України є правомірним.

Таким чином, нормами статті 1048 ЦК України, встановлена презумпція оплатності позики, а проценти встановлюються на рівні облікової ставки НБУ, відтак їх розмір становитиме 1 329 187,41 грн. (за період з 01.01.2015р. - 05.02.2015р. розмір облікової ставки НБУ становив 14%, кількість днів 36, відтак за вказаний період проценти становлять 43292,93 грн. (3135301,25*14%/365*36); за період з 06.02.2015р.- 03.03.2015р. розмір облікової ставки НБУ становив 19,50, кількість днів 26, відтак за вказаний період проценти становлять 43550,62 (3135301,25*19,50%/365*26); за період з 04.03.2015р. - 27.08.2015р. розмір облікової ставки НБУ становив 30%, кількість днів 177, відтак за вказаний період проценти становлять 456121,91 (3135301,25*30%/365*177); за період з 28.08.2015р.-24.09.2015р. розмір облікової ставки НБУ становив 27 %, кількість днів 28, відтак за вказаний період проценти становлять 64939,39 (3135301,25*27%/365*28), за період з 25.09.2015р.-31.12.2015р. розмір облікової ставки НБУ становив 22%, кількість днів 98, відтак за вказаний період проценти становлять 185197,52 грн. (3135301,25*22%/365*98); за період з 01.01.2016р.-21.04.2016р. розмір облікової ставки НБУ становив 22%, кількість днів - 112, відтак за вказаний період проценти становлять 211076,02 (3135301,25*22%/366*112); за період з 22.04.2016р. -26.05.2016р. розмір облікової ставки НБУ становив 19%, кількість днів 35, відтак за вказаний період проценти становлять 56966,54 (3135301,25*19%/366*35); за період з 27.05.2016р.- 23.06.2016р. розмір облікової ставки НБУ становив 18%, кількість днів 28, відтак за вказаний період проценти становлять 43174,64 (3135301,25*18%/366*28); за період з 24.06.2016р.-28.07.2016р. розмір облікової ставки НБУ становив 16,50 %, кількість днів 35, відтак за вказаний період проценти становлять 49470,94 (3135301,25*16,50%/366*35); за період з 29.07.2016р.-15.09.2016р. розмір облікової ставки НБУ становив 15,50%, кількість днів 49, відтак за вказаний період проценти становлять 65061,78; за період з 16.09.2016р. - 27.10.2016р. розмір облікової ставки НБУ становив 15%, кількість днів 42, відтак за вказаний період проценти становлять 53968,30; за період 28.10.2016р. - 13.12.2016р. розмір облікової ставки НБУ становив 14%, кількість днів 47, відтак за вказаний період проценти становлять 56366,89).

Враховуючи наведене, судом встановлено, що право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобовязань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, боргуу розмірі 4 647 723,89 грн. з яких 3 135 301, 25 грн., що еквівалентно 119 800 дол. США сума основного боргу, 183 235,23 грн. грн. сума трьох відсотків річних, 1 329 187,41 грн. відсотки за користування позикою.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 7012,80грн. в рівних частинах.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 202 , 204, 207, 625, 638, 639, 1046, 1047, 1049, 1050ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 212- 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: м. Запоряжжі, вулю Тбіліська, 9А/28) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) борг у розмірі 4647723,89гривень, з яких: 3135301,25гривень, що еквівалентно 119 800доларів - сума основного боргу, 183 235,23гривень сума трьох відсотків річних, 1 329 187,41гривень відсотки.

Стягнути з ОСОБА_3 (НОМЕР_3, виданий Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області, 14.05.1999року, ІПН НОМЕР_4, зареєстрована за адресою: м. Вінниця, 1-й провул. Петровського, 15) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) борг, згідно договору поруки №1 від 11.12.2014року, в розмірі 2000,00гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: м. Запоряжжі, вулю Тбіліська, 9А/28) та ОСОБА_3 (НОМЕР_3, виданий Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області, 14.05.1999року, ІПН НОМЕР_4, зареєстрована за адресою: м. Вінниця, 1-й провул. Петровського, 15) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 7012,80гривень в рівних частинах.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: