Справа № 580/476/16-ц
Номер провадження 2/580/8/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого -судді Стеценка В. А.,

при секретарі - Радковській О.В.,

з участю: позивачки - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини за законом;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на все належне померлому майно. За життя останній хворів, перед смертю кілька років потребував постійного стороннього догляду, дорогого лікування. Цей догляд впродовж 10 років здійснювала позивачка, яка вважала себе єдиною спадкоємицею. Відповідачки про ОСОБА_6 не піклувалися ніяким чином, в тому числі не доглядали останнього.

Проте, при зверненні до Лебединської районної нотаріальної контори позивачці стало відомо, що відповідачі також звернулися із заявами про прийняття спадщини померлого ОСОБА_6 за правом представлення. Тому позивачка звернулась до суду і просила усунути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на спадкування за законом спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року у с. Курган Лебединського району Сумської області ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Допитана як свідок, позивачка показала, що ОСОБА_6 хворів останні 10 років свого життя, догляд за батьком вона здійснювала особисто, а під час його стаціонарного лікування в м. Суми доглядала її дочка - ОСОБА_7

Під час стаціонарного лікування самої позивачки в 2012 році догляд за ОСОБА_6 на її прохання здійснювали інші мешканці села, хоча відповідачкам - племінницям позивачки і онукам ОСОБА_6 вона по телефону неодноразово повідомляла про незадовільний стан здоров»я останнього.

Разом з тим, вона визнала, що з 2009 року була зареєстрована в управлінні соцзахисту населення як така, що надає соціальні послуги особі похилого віку - ОСОБА_6 і отримувала за це відповідну компенсацію; що ОСОБА_6 отримував пенсію як ветеран війни в розмірі близько 1 500 грн. в місяць і ці кошти використовувались на утримання та лікування останнього, а частину з них вона змогла передати у вигляді допомоги відповідачкам, коли приїздила до них на похорон їхнього батька - свого брата ОСОБА_8 в жовтні 2013 року; що медична допомога та частина необхідних для лікування медикаментів ОСОБА_6 безплатно надавалася медпрацівниками.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, надали суду письмове заперечення проти позову, вмотивоване тим, що зі слів позивачки були обізнані про похилий вік і відповідно про незадовільний стан здоров»я ОСОБА_6, проте позивачка не повідомляла ні про необхідність їх особистої участі у догляді за останнім, ні у недостатку грошей для цього. У випадку надходження таких повідомлень, вони б надали посильну допомогу грошима, але про смерть діда дізналися випадково, через місяць після похорон.

Представник відповідачів в судовому засіданні визнав, що ОСОБА_6 в силу стану свого здоров»я потребував сторонньої допомоги, але проти задоволення позовних вимог також заперечив, мотивуючи це тим, що позивачка здійснювала за ним догляд як дочка не тільки як дочка а і як особа, уповноважена державою, яка отримувала компенсацію від УПСЗН, що у випадку необхідності давало можливість доручити ці обов»язки іншій людині.

Також він мотивував свої заперечення тим, що померлий перебував і під безоплатним доглядом медичних установ, частину ліків отримував безкоштовно як ветеран війни, а протягом погіршення його стану здоров»я в 2014-2015 роках його пенсія складала значну суму, що дало можливість придбавати все необхідне для утримання; що догляд, наданий ОСОБА_6 позивачкою та медпрацівниками був повноцінним і не потребував особистої участі відповідачок та надання ними додаткових коштів.

Крім того, він послався на ту обставину, що до останнього дня свого життя ОСОБА_6 усвідомлював свої дії і у випадку виникнення претензій до відповідачок мав можливість заповісти все своє майно позивачці, проте не склав заповіту на її користь.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала суду, що є кумою позивачки, підтримує з нею дружні стосунки з 1979 року. Остання проживала з батьком ОСОБА_6, який останні три роки життя не міг виходити з будинку і доглядала за ним, а під час лікування позивачки в м. Суми доглядати за її батьком попросила свідка, що та кілька раз і робила. Відповідачки доглядати ОСОБА_6 не допомагали, хоча позивачка і розповідала свідку, що зверталась до них з відповідним проханням. Похоронила батька сама позивачка, відповідачки не приїхали, допомоги ніякої не надали, хоча про похорон були повідомлені поштою, оскільки на телефонні дзвінки не відповідали.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала суду, що теж є кумою позивачки, підтримує з нею дружні стосунки і доглядала за її батьком під час лікування позивачки в м. Суми. Відповідачки не надавали допомоги в утриманні та лікуванні ОСОБА_6, хоча позивачка і розповідала свідку, що зверталась до них з відповідним проханням. На похороні їх не було.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав суду, що знав покійного ОСОБА_6 з 1971 року, підтвердив, що останній хворів 10-12 років перед смертю а догляд за ним здійснювала позивачка, яка у випадку необхідності просила для цього односельчан. Чи зверталась вона за допомогою до родичів свідку невідомо. Відповідачки не відвідували покійного, а коли після його смерті свідок зателефонував їм і попросив приїхати та переоформити земляний пай, то пообіцяли це зробити протягом місяця, проте не приїхали.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала суду, що є лікарем Михайлівської лікарні, яка обслуговує мешканців с. Курган і підконтрольна Лебединській ЦРЛ і за життя обслуговувала ОСОБА_6, який хворів з 2003 року, а місяців півтора-два перед смертю взагалі не вставав з ліжка, регулярно надавала йому медичну допомогу. Крім неї меддопомогу надавала фельдшер с. Курган, а догляд здійснювала позивачка.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала суду, що працює фельдшером с. Курган Лебединського району і протягом жовтня 2014 року - квітня 2015 року обслуговувала ОСОБА_6, відвідувала його від одного до трьох раз кожного тижня, здійснювала ін»єкції, у випадку необхідності викликала лікаря та автомобіль швидкої допомоги. Кілька місяців перед смертю ОСОБА_6 сам не міг рухатись, ходити в туалет, давати руку для ін»єкцій. Догляд за ним здійснювала позивачка.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала суду, що проживає в м. Суми, є дочкою позивачки і онукою ОСОБА_6, за яким (по 10 днів) здійснювала догляд під час його лікування в цьому населеному пункті.

Також вона повідомила суду, що останні три роки перед смертю дід не міг виходити за межі будинку, себе обслуговувати, проте сам отримував пенсію, яку витрачав на власний розсуд і що цієї пенсії та коштів матері не доставало для їх проживання чи лікування свідок ні від діда, ні від матері не чула. По інтернету вона спілкувалась з ОСОБА_5 і повідомляла останній про стан здоров»я діда і матері на що остання висловлювала співчуття.

З паспорта, картки, свідоцтв (а.с. 4-6), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і/н НОМЕР_1, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_14

З свідоцтва (а.с. 7), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, актовий запис № 01.

З свідоцтва, державних актів (а.с. 8-12), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_6 був власником житлового будинку АДРЕСА_1, а також земельної ділянки площею 0, 3722 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 0, 0868 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 4,41 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої на території Курганської сільської ради Лебединського району Сумської області; земельної ділянки площею 4,74 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої на території Курганської сільської ради Лебединського району Сумської області.

З довідок та особової справи арх. № 2261 (а.с.13, 82), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 з 16.11.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року стояла на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення і отримувала компенсацію фізичним особам за надання постійних соціальних послуг особі, яка потребувала постійного догляду і досягла 80 років - ОСОБА_6 Знята з обліку з 26.04.2015 року у зв'язку зі смертю підопічного.

З епікризів, довідки та медичних карт (а.с.14-16, 20), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_6 регулярно хворів з 2001 року, неодноразово амбулаторно та стаціонарно лікувався. За станом здоров'я потребував постійного стороннього догляду.

З витягів (а.с. 17-19), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 у період з 07.11.2012 року по 21.11.2012 року, 12.12.2012 року по 29.12.2012 року, 08.07.2013 року 15.07.2013 року проходила лікування у Сумському обласному онкологічному диспансері.

З довідки (а.с. 21), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що за даними виконкому Курганської сільської ради ОСОБА_1 постійно проживала та проводила догляд за померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6

З паспортів, карток, свідоцтв (а.с. 55-62, 64), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачками є ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н НОМЕР_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, і/н НОМЕР_3, а їх батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_17

З свідоцтва (а.с. 63), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_18 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а її батьками є ОСОБА_19 та ОСОБА_4

З свідоцтва (а.с. 65), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, актовий запис № 5722.

З довідок (а.с. 84-85), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, на обліку в наркокабінеті та «Д» обліку у лікаря психіатра при Лебединській ЦРЛ не перебував.

З довідки (а.с. 98-99), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 перебував на обліку в Лебединському об»єднаному УПФУ Сумської області та отримував пенсію за віком при повному стажі, розмір пенсії за період з січня 2010 року по грудень 2015 року складає 92 791 грн. 05 коп.

З довідки (а.с. 100, 105), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що за період з 01.01.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року бригадами Лебединської підстанції Охтирської станції ЕШМД здійснено 10 виїздів до ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця с. Курган Лебединського району Сумської області.

З витягу із книги запису викликів фельдшера (а.с. 133-134), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що за період з 07.10.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року фельдшер с. Курган регулярно викликався додому до ОСОБА_6 через незадовільний стан його здоров»я.

З наказу (а.с. 137), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 протягом 01.09.2014 року - 28.02.2015 року та 01.02.2016 року - 30.06.2016 року проходила інтернатуру в ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України».

Вислухавши сторони і вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов необґрунтований, позовні вимоги витікають із цивільних правовідносин, проте до задоволення не підлягають, так як в судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер батько позивачки ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на все належне померлому майно. За життя останній хворів, потребував постійного лікування та стороннього догляду. Цей догляд здійснювала позивачка, її дочка - ОСОБА_7, в той час як відповідачіне надавали останньому за життя ніякої допомоги та не приймали участі в його похованні.

Разом з тим, в судовому засіданні не було надано доказів вчинення умисних дій чи бездіяльності відповідачів, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу ОСОБА_6, доказів усвідомлення ними свого обов'язку доглядати за спадкодавцем і доказів можливості виконувати цей обов»язок, надавати спадкодавцю матеріальну та фізичну допомогу .

Крім того, в судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_6, перебуваючи під доглядом медпрацівників Лебединської ЦРЛ, Лебединського райуправління соцзахисту населення та дочки ОСОБА_1 і онуки ОСОБА_7 потребував допомоги ще й від онук ОСОБА_4 ОСОБА_5 - відповідачів по справі.

Зазначені обставини встановлені з пояснень представників сторін, показів свідків та з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про усунення від права на спадкування слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги та свідомого невиконання цього обов'язку. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, якої він потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняли необхідних дії.

Згідно з п.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачкою було доведено те, щовнаслідок свого віку та стану здоров»я ОСОБА_6 тривалий проміжок часу перед смертю стану потребував сторонньої допомоги і ця допомога йому була надана саме позивачкою. Зазначені обставини стверджуються не тільки поясненнями позивачки, показами свідків та матеріалами справи а й визнаються представником відповідачки.

Разом з тим, суд не може взяти до уваги доводи позивачки та її представника в тій частині, що відповідачки були поставлені до відома про необхідність їх участі в догляді за спадкодавцем, так як з показів свідків, допитаних в судовому засіданні вбачається, що позивачка та її дочка ОСОБА_7 повідомляли інших спадкоємців про незадовільний стан здоров»я ОСОБА_6 та самої позивачки, проте не інформували останніх ні про відсутність коштів для його утримання, ні про неможливість його проживання в звичних умовах без їх безпосередньої допомоги.

В той же час, суд бере до уваги заперечення позивачок та їх представника проти задоволення позовних вимог, оскільки в судовому засіданні не було надано доказів усвідомлення спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свого обов'язку доглядати за спадкодавцем, доказів вчинення ними умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу ОСОБА_6 і доказів можливості виконувати цей обов»язок, надавати спадкодавцю матеріальну та фізичну допомогу.

Тому суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 1224 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення спадкоємців від права на спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Стеценко В. А.