Справа № 202/7202/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 березня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що 5 листопада 2014 року була прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів сектору гастрономія відділу ФРЕШ магазину м. Дніпропетровськ ТОВ «ОСОБА_4 України». Під час оформлення трудових відносин нею було надано ТОВ «ОСОБА_4 України» оригінал трудової книжки. 10 вересня 2015 року її було звільнено за власним бажанням. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року, зобов'язано ТОВ «ОСОБА_4 України» видати їй, ОСОБА_3, дублікат трудової книжки із зазначенням загального стажу роботи до роботи у ТОВ «ОСОБА_4 України», а також стягнуто з ТОВ «ОСОБА_4 України» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8109 грн. 92 коп. та моральну шкоду 2000 грн. Зазначене рішення в частині видачі дублікату трудової книжки із зазначенням загального стажу роботи до роботи в ТОВ «ОСОБА_4 України» до теперішнього часу відповідачем не виконано. Відповідно до частини 5 статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. За цих підстав позивач просить стягнути з ТОВ «ОСОБА_4 України» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.12.2015 року по 06.03.2017 року в розмірі 34077,26 грн., а також витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та наполягав на його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «ОСОБА_4 України» ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що позивач неодноразово запрошувалася отримати дублікат трудової книжки, про що їй надсилалися повідомлення, однак до теперішнього часу позивач дублікат трудової книжки не забрала. Вважала, що позивач навмисно не отримує дублікат трудової книжки з метою стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зі свого боку ТОВ «ОСОБА_4 України» вжило всі можливі заходи для видачі ОСОБА_3 дублікату трудової книжки, про що також було повідомлено державного виконавця шляхом надсилання йому на виконання рішення суду копії дублікату трудової книжки. Просила в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебувала з відповідачем у трудових відносинах.

8 вересня 2015 року позивача було звільнено з посади продавця продовольчих товарів сектору гастрономія відділу ФРЕШ магазину м. Дніпропетровськ ТОВ «ОСОБА_4 України».

При звільненні відповідач не видав позивачу належним чином оформлену трудову книжку.

Зазначені обставини встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року, яким зобов'язано ТОВ «ОСОБА_4 України» видати ОСОБА_3 дублікат трудової книжки із зазначенням загального стажу роботи до роботи у ТОВ «ОСОБА_4 України», а також стягнуто з ТОВ «ОСОБА_4 України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8109 грн. 92 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Дане рішення суду в частині видачі ОСОБА_3 дублікату трудової книжки із зазначенням загального стажу роботи до роботи в ТОВ «ОСОБА_4 України» до теперішнього часу відповідачем не виконано.

Факт затримки видачі позивачу дублікату трудової книжки з боку відповідача підтверджується постановою державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 від 29.12.2016 року про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи представника відповідача про те, що ТОВ «ОСОБА_4 України» вжило всі заходи для видачі ОСОБА_3 дублікату трудової книжки, але остання ухиляється від його отримання, суд вважає необґрунтованими, оскільки з долученої до матеріалів справи копії дублікату трудової книжки позивача вбачається, що відповідачем не було зроблено запису про роботу позивача в ТОВ "Милосердя" в 2014 році, про що відповідач повідомлявся безпосередньо представником позивача.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності своєї вини у затримці видачі ОСОБА_3 належно оформленого дублікату трудової книжки ТОВ «ОСОБА_4 України» суду не надало.

Згідно з вимогами частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 235 КЗпП України визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що до теперішнього часу ТОВ «ОСОБА_4 України» не видало ОСОБА_3 дублікат трудової книжки із зазначенням загального стажу роботи до роботи у ТОВ «ОСОБА_4 України» суд вважає, що позов є обґрунтованим та з відповідача на користь позивача на підставі частини 5 статті 235 КЗпП України необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2015 року по 06 березня 2017 року в розмірі 23471 грн. 98 коп., розрахований згідно з абз. 2 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, виходячи із середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 77 грн. 98 коп. (а.с. 17) помноженої на число робочих днів у розрахунковому періоді (77,98 х 301 = 23471,98).

Таким чином, позов ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково.

Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Між тим, суду не було надано належних доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, оскільки долучений до матеріалів справи рахунок на оплату № 2017/48 на суму 550 грн. не є платіжним документом про оплату таких послуг. Крім того, у справі відсутній належний розрахунок цих витрат із зазначенням часу, витраченого адвокатом або іншою особою, яка надає правову допомогу. Тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У зв'язку з частковим задоволенням позову ОСОБА_3 суд присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 379 грн. 67 коп. (551,20 х 68,88%).

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулузадовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23471 (двадцять три тисячі чотириста сімдесят одна) грн. 98 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 України» судовий збір у дохід держави в розмірі 379 (триста сімдесят дев'ять) грн. 67 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко