Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2253/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Письменний О. А.
У Х В А Л А

06.12.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Єгорової С.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі - Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Красної Ангеліни Олександрівни на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2017 року у справі за її поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

встановила:

У серпні 2017 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Красна Ангеліна Олександрівна звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. В обґрунтування якого зазначала, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 50647435 з примусового виконання виконавчого листа № 394/472/15-ц від 24 березня 2016 року виданого Новоархангельським районним судом Кіровоградської області про витребування у ОСОБА_3 належну ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2000 року пилораму стрічкової в комплексі Wood-Mizer LT -30 вартістю 60 000 грн. та передати її ОСОБА_4

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, просив встановити тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_3 до виконання ним рішення без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2017 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з недоведеності останнім факту ухвалення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішення.

Такий висновок суду є правильним виходячи з наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Отже, діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В свою чергу, статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років , має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Необхідно також звернути увагу, що невиконання рішення суду сталося через неможливість виконавця ідентифікувати витребуваний об'єкт внаслідок відсутності особливих ознак, як то - номеру виробника.

З огляду на вказане висновок суду про не доведеність факту ухилення боржника від виконання судового рішення є правильним, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачає.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Красної Ангеліни Олександрівни відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: