Справа № 590/918/16-ц
Пров. № 2/590/37/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Ямпільський райсуд

Сумської області

в складі: головуючого - судді - Бондарчук Я.П.

при секретарі - Романенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ямпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.07.2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Алтинівської сільськї ради Кролевецького району Сумської області, про що 20.07.2013 року складено відповідний актовий запис № 02.

Від шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного, на ґрунті чого в сім'ї виникали сварки. Подружжя втратило почуття любові один до одного. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2016 року. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом.

Спірного майна у сторін немає.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, однак від останніх надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач позов визнає, просять суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.2,27).

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 20.07.2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Алтинівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, про що 20.07.2013 року складено відповідний актовий запис № 02, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Алтинівської сільської ради Кролевецького району Сумської області 20.07.2013 року (а.с.3).

Від шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області 06.06.2014 року (а.с.5).

Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, любов та повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2016 року. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відновити позивачу ОСОБА_1 дошлюбне прізвище - «ОСОБА_1».

Одна із позовних вимог позивачки є стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат. На думку суду дана вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі становить 1378 грн. 00 коп., у погодинному розмірі - 08 грн. 29 коп.

У п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 р. № 10 роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі не може перевищувати 551 грн. 20 коп. (1378 грн. х 40%) та бути нижчим 8 грн. 29 коп..

Як вбачається з матеріалів справи позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 300 (триста) грн. (а.с.6-9) і в позовних вимогах просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 300 (триста) грн..

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу, підтверджених документально з врахування того, що суд не має права виходити за межі позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати, пов'язані з розглядом справи, які документально підтверджені (а.с.1, а.с.6-9), тобто судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 300,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст.10, 11, 56, 60, 79, 84, 88, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дошлюбне прізвище «ОСОБА_1») та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у виконкомі Алтинівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, про що 20.07.2013 року складено відповідний актовий запис № 02, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1.

Копію рішення суду в частині розірвання шлюбу з набранням ним законної сили направити до відповідного відділу органу реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.П. Бондарчук