Провадження № 2/161/487/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 березня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла ОСОБА_3, якій належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Вона є дочкою померлої ОСОБА_3, а тому відповідно до ст. 1222 та ст. 1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцем першої черги за законом. Крім неї, спадкоємцями першої черги є також її сестра ОСОБА_2 та її брат ОСОБА_4. Відповідачем у даній справі є ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_4, в строк передбачений ст. 1270 ЦК України, було написано відмову від прийняття спадщини на її користь, а тому згідно чинного законодавства він не є відповідачем у даній справі. 16 березня 2012 року вона, згідно ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_5. На підставі цієї заяви нотаріусом була заведена спадкова справа № 26/2012. 06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 жовтня 2016 р., у ній приватним нотаріусом роз'яснено стосовно неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця. На даний час позивач не має можливості оформити право власності на будинок з надвірними будівлями і спорудами, в зв'язку з тим, що ці приміщення не були своєчасно зареєстровані спадкодавцем у встановленому законом порядку, через відсутність правовстановлюючих документів.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_3.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виданого Ратнівською сільською радою Луцького району Волинської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3. (а.с.3).

Судом встановлено, що після смерті останньої відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається, в тому числі, з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Волинська область, АДРЕСА_1.

У статті 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як слідує із змісту ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1, є дочкою померлої ОСОБА_3, що підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 31 липня 1974 р. та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1995 р., на підставі якого позивач змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.5-6)

Відповідно до ст. 1222 та ст. 1261 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем першої черги за Законом.

Крім неї, як встановлено судом, спадкоємцями першої черги за законом є сестра позивача - ОСОБА_2 та брат позивача - ОСОБА_4.

Останній в строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, подав в нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено судом, 16 березня 2012 року позивач ОСОБА_1, відповідно до ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_5.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі поданої позивачем заяви, нотаріусом була заведена спадкова справа № 26/2012 на ім'я позивача ОСОБА_1

06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_5 з метою видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 жовтня 2016 р., у якій приватним нотаріусом надане роз'яснення стосовно неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на те, що померлій ОСОБА_3, згідно витягу з погосподарської книги №14 за 2016-2023 рік Гіркополонківської сільської ради Луцького району , по особовому рахунку НОМЕР_4належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, за таких обставин, суд прийшов до висновку, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1269, 1274 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта