Справа №592/7519/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Котенко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/126/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

04 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Рибалки В. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 грудня 2016 року

за заявою Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» про забезпечення позову

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_3, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «АС-Пиво», Дочірнє підприємство «Промтехпостач», про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 грудня 2016 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» про забезпечення позову у даній справі.

Накладено арешт на нежиле приміщення - пивоварний комплекс з баром та адміністративними приміщеннями, цегляними, загальною площею 644,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_3.

Вказану ухвалу суду представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі він, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а висновок суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду є необґрунтованим, так як суд не пересвідчився в тому, чи дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вона є обґрунтованою і переконливою. Також суд дійшов висновку, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_3, треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «АС-Пиво», Дочірнє підприємство «Промтехпостач» про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення - пивоварний комплекс з баром та адміністративними приміщеннями, загальною площею 644,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1

Представник позивача ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на нежиле приміщення, пивоварний комплекс з баром та адміністративними приміщеннями - цегляні, загальною площею 644,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 Заяву обґрунтовує тим, що між AT «Брокбізнесбанк» та ДП «Промтехпостач» було укладено кредитний договір №120-ю від 27 лютого 2008 року та ряд додаткових угод до нього, відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 4000000,00 грн., а позичальник, в свою чергу зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити позивачу відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах та строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 07 лютого 2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед позивачем за кредитним договором, між банком та ТОВ «АС-Пиво» був укладений іпотечний договір № 120/1 від 27.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бирченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 654, згідно з яким в забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором було передано в іпотеку банку наступне нерухоме майно: нежиле приміщення, пивоварний комплекс з баром та адміністративними приміщеннями - цегляні, загальною площею 644,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належало на праві власності ТОВ «АС Пиво». Земельна ділянка, на якій розташований предмет іпотеки, передана в оренду іпотекодавцю за договором оренди земельної ділянки за реєстраційним № 4332 від 16.08.2006 року, затверджено рішенням Сумської міської ради від 27.09.2006 року за № 184-МР. Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на праві власності. В той же час, AT «Брокбізнесбанк» отримавши інформаційну довідку № 63107379 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна встановив, що згідно запису про право власності № 12367340 від 04.12.2015 року власником нежилого приміщення № 1, пивоварний комплекс з баром та адміністративними приміщеннями, загальною площею 644,5 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 В свою чергу реалізація предмета забезпечення від іпотекодавця за договором іпотеки до третьої особи, свідчить про явне небажання як позичальника, так і поручителя виконувати свої зобов'язання (погашення заборгованості) за кредитним договором у добровільному порядку, а їхні дії завдають значної шкоди майновим інтересам банку. Оскільки зобов'язання за кредитним договором тривалий час не виконуються у добровільному порядку, предмет іпотеки вже було реалізовано третій особі, то існує ризик, що з метою ухилення від виконання зобов'язань іпотекодавця, відповідач може повторно реалізувати майно третім особам, що як наслідок, може утруднити виконання рішення суду у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_3

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття їх може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи характер спору між сторонами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з метою забезпечення позову обґрунтовано наклав арешт на спірне нерухоме майно відповідача, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а сам вид забезпечення позову застосований як необхідність, так як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі доведеності позову.

Крім того, колегія суддів вважає, що місцевим судом при постановленні ухвали враховані роз'яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», з яких вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, а в п. 4 вказаної постанови також йдеться про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обраний судом вид забезпечення позову є виправданим і співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Отже, доводи апеляційної скарги представника відповідача не спростовують висновків суду і не є підставою для скасування постановленої судом першої інстанції ухвали.

За таких обставин, коли судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 грудня 2016 року про забезпечення позову в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, але касаційному оскарженню не підлягає, так як не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -