Номер провадження 2/243/456/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» січня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод» в період з 14 серпня 1995 року по 01 березня 2002 року.

З 1997 року Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату.

На підставі Посвідчення комісії по трудовим спорам ВАТ «Содовий завод» від 14 березня 2002 року, у травні 2016 року йому виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 6232 грн. 98 коп.

Індексація заробітної плати при виплаті заборгованості по заробітній платі не була нарахована та не виплачена.

27 липня 2016 року він звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ВАТ «Содовий завод» індексації заробітної плати за період затримки виплати заборгованості по заробітній платі.

Рішенням Словянського міськрайонного суду, провадження № 2/243/4336/2016, справа № 243/8851/16-ц від 24 листопада 2016 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на його користь індексацію заробітної плати у сумі 25343 грн. 92 коп.

Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно наданий в ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання.

15 грудня 2016 року він отримав довідку ліквідатора, в якій зазначено що «...заочне рішення Словянського міськрайонного суду, провадження № 2/243/4336/2016, справа № 243/8851/16-ц, від 24 листопада 2016 року по виконавчому листу про стягнення з ВАТ «Содовий завод» індексації заробітної плати у сумі 25343 грн. 92 коп., виконати не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01.12.2016 року складає 4049,0 тис. грн., тому виконати рішення суду по справі у відношенні ОСОБА_1 не можливо.»

24 січня 2013 року одержано листа №11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області, в якому йдеться про те, що станом на 01.01.2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутному капіталу ВАТ «Содовий завод».

10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Словянського міськрайонного суду: До Президента України.

7 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області. В ній йдеться про те, що колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на імя ОСОБА_2 (для інформування інших), де зазначено, що постановою №5/174Б від 04.09.2003 року Господарського суду Донецької області ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Керуючись п.7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень.

У відповідності до ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 08.03.2011) всі виконавчі документи, згідно акту передачі виконавчих документів від 21.03.20013 року, передані арбітражному керуючому ВАТ «Содовий завод».

За весь час державні органи не вжили заходів щодо сплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішення суду, не припинили порушення його прав протягом тривалого часу.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обовязком держави.

Тривалість виконання остаточного рішення він чекає більше десятиліття.

Оскільки Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» на 100% є державним підприємством, то згідно ст. 619 ЦК України «Субсидіарна відповідальність» п. 1 …законом передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи, якою є Фонд державного майна України.

Просить суд стягнути з Фонду державного майна України на його користь індексацію заборгованості по заробітній платі у сумі 25343,92 грн..

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 06 січня 2017 року від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити його позовні вимоги. ( а.с. 20).

Представник відповідача Фонду державного майна України про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України ( а.с. 15).

06 січня 2017 року до суду надійшли Заперечення Фонду Державного майна України, в яких вказують, що «Фонд державного майна України розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати та заперечує проти позову з огляду на таке.

Як вказує Позивач в своїй позовній заяві, рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 у справі № 243/8851/16-ц, провадження № 2/243/4336/2016 вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь Позивача індексацію заробітної плати у сумі 25343 грн. 92 коп. Проте, до цього часу вказане судове рішення не виконане.

Як далі зазначає Позивач, оскільки державна частка у статутному капіталі ВАТ «Содовий завод» складає 100%, то Фонд як особа, яка згідно з ст. 619 ЦК України несе субсидіарну відповідальність, має сплатити зазначену заборгованість.

Такі доводи Позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства виходячи з нижчевикладеного.

У Реєстрі корпоративних прав держави обліковується ВАТ «Содовий завод» (код за ЄДРПОУ - 00204895), 100% акцій статутного капіталу якого належить державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (далі - Регіональне відділення). Органом, уповноваженим управляти цими корпоративними правами держави також є Регіональне відділення.

За заявою Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції 03.01.2001 ухвалою арбітражного суду Донецької області порушена справа № 5/174Б про банкрутство ВАТ «Содовий завод». Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003 у справі № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2013 у справі № 5/174Б ліквідатором ВАТ призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4

Відповідно до ч.2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Як зазначено у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Згідно ч. 9 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Листом від 30.09.2013 Регіональне відділення на підставі доручення Фонду від 16.09.2013 № Д/28 погодило перелік ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод».

Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном.

Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

Частиною 1 статті 176 ЦК України визначено, що держава, ОСОБА_5 Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, посилання Позивача на ст. 619 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись трудове законодавство, зокрема, Кодекс законів про працю України, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, так як виникає лише у разі порушення зобов'язання, якого між сторонами не існувало

Слід зазначити, що жодним законом не передбачена субсидіарна відповідальність Фонду за неможливість виконання підприємством грошового зобов'язання. Також між сторонами у справі не існувало будь-яких зобов'язань, вони не знаходились у трудових відносинах. Фонд також не є правонаступником товариства.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 27, 128 ЦПК України, Фонд державного майна України

Просять суд: у позові ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати відмовити повністю. Розглянути справу за відсутності представника Фонду державного майна України. ( а.с.17-19).

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14 серпня 1995 року по 01 березня 2002 року працював у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод».

Рішенням Словянського міськрайонного суду, провадження № 2/243/4336/2016, справа № 243/8851/16-ц від 24 листопада 2016 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на його користь індексацію заробітної плати у сумі 25343 грн. 92 коп.. (а.с. 5-7).

Згідно повідомлення Фонду державного майна України в Донецькій області № 11-05-00801 вбачається, що станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» (а.с. 10).

Відповідно до повідомлення Головного Управління Юстиції у Донецькій області № К-326-3992 від 18 жовтня 2013 року вбачається, що Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року 5/174Б Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» визнано банкрутом (а.с. 11-12).

Листом від 30 вересня 2013 року Регіональне відділення на підставі доручення Фонду державного майна України від 16 вересня 2013 року № Д/28 погодило перелік ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод».

03 липня та 29 серпня 2014 року організатором аукціону ТБ «Феміда» проведено аукціони з продажу ліквідаційної маси товариства, які визнані такими, що не відбулись у зв'язку із відсутністю заяв; ТБ «Феміда» спільно з арбітражним керуючим проводиться робота з проведення другого повторного аукціону з продажу майна товариства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємства, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що ВАТ «Содовий завод» у 2003 році визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Згідно з ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 2 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливу місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. В разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобовязаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватись будь-які санкції, що обмежують їх права.

Частиною 1 ст. 176 ЦК України визначено, що держава, ОСОБА_5 Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Суд не може погодитися з доводами позивача щодо того, що відповідач має нести субсидіарну відповідальність за дії Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у звязку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Як зазначено у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у звязку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обовязків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у звязку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у звязку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦК України акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЦК України акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про акціонерні товариства» засновниками акціонерного товариства визнаються держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, а також фізичні та/або юридичні особи, що прийняли рішення про його заснування.

Отже, ч. 2 ст. 152 ЦК України, а також ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном.

Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватись будь-які санкції, що обмежують їх права у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

Посилання позивача на ст. 619 ЦК України є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись трудове законодавство, зокрема КЗпП, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, оскільки виникає лише у разі порушення зобов'язання, якого між сторонами не існувало.

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління обєктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо обєктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. До повноважень Фонду державного майна України належить погодження мирових угод, планів санації і переліків ліквідаційних мас та змін і доповнень до них у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу, які перебувають у процесі приватизації.

Враховуючи відсутність правових підстав для субсидіарної відповідальності Фонду державного майна України в результаті діяльності Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України «У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 23, 152, 237-1, 619, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 9 Закону України «Про акціонерні товариства», ст.ст. 38, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 1, 5 Закону України «Про Фонд державного майна України», п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6