Справа № 308/5906/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3, Управління Держкомзему у м. Ужгород, Закарпатської регіональної філії центру державного земельного кадастру, Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішень міської ради, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та кадастрового номеру та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3, Управління Держкомзему у м. Ужгород, Закарпатської регіональної філії центру державного земельного кадастру, Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішень міської ради, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та кадастрового номеру та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в м. Ужгород, вул. Собранецька (Радянська), 176, який знаходився на земельній ділянці площею 600 м.кв. Рішенням Ужгородської міської ради народних депутатів №18 від 29.01.1992 року позивачу було виділено до існуючої земельної ділянки під власним будинком додаткову площу 164 кв.м. Згідно плану м. Ужгород в районі вул. Собранецької, вул. Требішовської станом на грудень 1993 року, генплана ділянки, яка позивачу до виділена до земельної ділянки, існував проїзд шириною 5,5 метрів, довжиною 40 метрів з вул. Требішовської, який закінчувався тупиком у його подвіря. При цьому проїзді до помешкання ОСОБА_1 можливо було проїхати будь яким легковим та вантажним автомобілем. Також по проїзду загального користування з вул. Требішовської до подвіря позивача прокладена мережа водо забезпечення на каналізаційна мережа, якими позивач користується. В процесі приватизації власної земельної ділянки позивачем зясувалося, що громадянка ОСОБА_2 приватизувала проїзд загального користування до домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька (Радянсьтка), 176 з вул. Требішовської в м. Ужгород, площею 0,01 га, кадастровий номер :45:001:0510, для будівництва індивідуальних гаражів, що підтверджується рішеннями Ужгородської міської ради №1052 від 20.09.2013 року «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та рішенням №1172 від 19.12.2013 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок». ОСОБА_4 рішеннями ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,01 га по вул. Требішовської в м. Ужгород для будівництва індивідуальних гаражів та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.01.2014 року на вказану земельну ділянку, кадастровий номер :001:0510. Підтвердженням того, що ОСОБА_2 приватизувала проїзд загального користування є копія плану схеми ділянки на підготовку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Собранецькій, 188а, виготовлена у жовтні 2008 року КП «Архітектурно планувальне бюро» Ужгородської міської ради, замовник ОСОБА_2 із зазначенням проїзду по вул. Требішовській, який закінчується тупіком біля помешкання ОСОБА_1 Після приватизації земельної ділянки та отримання та отримання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_2 перегородила проїзд загального користування металевим парканом. У звязку із перекриттям даного проїзду позивач став позбавлений можливості проїзду до власного помешкання. Також до будівлі, в якій він проживає літ. «В», позбавлений можливості підїзду жодний транспортний засіб. Таким чином, приватизувавши поїзд загального користування, ОСОБА_2 фактично позбавила можливості ОСОБА_1 проїзду до будівлі, в якій він мешкає, доступу до мережі водо забезпечення та каналізаційної мережі, що викликає для позивача додаткові незручності та потребує додаткових зусиль для нормального доступу та користування власним помешканням. Оскільки вказані вище рішення Ужгородської міської ради є незаконними, просить суд задовольнити даний позов, та винести рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення Ужгородської міської ради №1052 від 20.09.2013 року «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та рішенням №1172 від 19.12.2013 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», визнати недійсним та скасувати Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.01.2014 року, а саме земельну ділянку 0,01га по вул. Требішовській в м. Ужгород, кадастровий номер :45:0510, видане ОСОБА_2, визнати недійсним та скасувати кадастровий номер :45:0510, який присвоєний земельній ділянці площею 0,01 га по вул. Требшовській в м. Ужгород, наданій ОСОБА_2, зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користуванні проїздом загального користування, в доступі до мережі водо забезпечення та каналізаційній мережі, яка прокладена на проїзді загального користування, а також усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 176 шляхом демонтажу металевого паркану, який відгороджує вулицю проїзд Требішовську на належного ОСОБА_1 В.М. домоволодіння та земельної ділянки.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Косарева ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та посилаючись на вищенаведені обставини справи просили суд винести рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення Ужгородської міської ради №1052 від 20.09.2013 року «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та рішенням №1172 від 19.12.2013 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», визнати недійсним та скасувати Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.01.2014 року, а саме земельну ділянку 0,01га по вул. Требішовській в м. Ужгород, кадастровий номер :45:0510, видане ОСОБА_2, визнати недійсним та скасувати кадастровий номер :45:0510, який присвоєний земельній ділянці площею 0,01 га по вул. Требшовській в м. Ужгород, наданій ОСОБА_2, зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користуванні проїздом загального користування, в доступі до мережі водо забезпечення та каналізаційній мережі, яка прокладена на проїзді загального користування, а також усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 176 шляхом демонтажу металевого паркану, який відгороджує вулицю проїзд Требішовську на належного ОСОБА_1 домоволодіння та земельної ділянки.

Представник Ужгородської міської ради ОСОБА_6 в останнє судове засідання не зявилася. Однак, в попередніх судових засіданнях проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні в позовну обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.10.2015 року оскаржувані позивачем рішення Ужгородської міської ради визнані законними та такими, що прийняті відповідно до норм чинного земельного законодавства. А тому звернення до суду з даним позовом є безпідставним.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 та представники третіх осіб без самостійних вимог Управління Держкомзему у м. Ужгород, Закарпатської регіональної філії центру державного земельного кадастру, Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. А тому суд розглядає таку за їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що даний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 57 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

По справі встановлено, що рішенням Ужгородської міської ради народних депутатів №18 від 29.01.1992 року позивачу було виділено до існуючої земельної ділянки під будинком за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька (Радянська), 176 додаткову площу 164 кв.м. (загальна площа після виділення 764 кв.м.), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Виписки з зазначеного рішення.

В процесі приватизації власної земельної ділянки позивачем зясувалося, що громадянка ОСОБА_2 приватизувала проїзд загального користування до домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька (Радянсьтка), 176 з вул. Требішовської в м. Ужгород, площею 0,01 га, кадастровий номер :45:001:0510, для будівництва індивідуальних гаражів, що підтверджується рішеннями Ужгородської міської ради №1052 від 20.09.2013 року «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та рішенням №1172 від 19.12.2013 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок».

ОСОБА_4 рішеннями ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,01 га по вул. Требішовської в м. Ужгород для будівництва індивідуальних гаражів та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.01.2014 року на вказану земельну ділянку, кадастровий номер :001:0510.

Обгрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 вказує на те, що вказані вище рішення Ужгородської міської ради є незаконними, а тому підлягають скасуванню.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, судом встановлено, що 13.10.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було винесено рішення з розгляду цивільної справи ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ужгородської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень Ужгородської міської ради № 1052 від 20.09.2013 року в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га по вул. Требішовській та № 1172 від 19.12.2013 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0100 га по вул. Требішовській.

Так, даним рішенням суду встановлено, що рішення ХІХ сесії VI скликання Ужгородської міської ради №1052 від 20.09.2013 року Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва та обслуговування власного гаражу по вул. Требішовській з подальшою передачею її у власність прийнято Ужгородською міською радою в межах повноважень та у відповідності до положень ЗК України.

Окрім того, вказаним вище рішенням суд дійшов до висновку, що рішення ХХ сесії VI скликання Ужгородської міської ради №1172 від 19.12.2013 року Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0100 га. (кадастровий номер :45:001:0510) для будівництва та обслуговування власного гаражу по вул. Требішовській та передано її у власність прийнято Ужгородською міською радою в межах повноважень та у відповідності до положень ЗК України.

Таким чином, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.01.2015 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його позову про визнання протиправними та скасування рішень Ужгородської міської ради № 1052 від 20.09.2013 року в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га по вул. Требішовській та № 1172 від 19.12.2013 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0100 га по вул. Требішовській.

Окрім того, Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 19.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.10.2015 року залишено без змін.

Також, Ухвалою Апеляційцного суду встановлено, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 5.06.2015 року, порушень вимог земельного законодавства при наданні ОСОБА_2 земельної ділянки за кадастровим номером :45:001:0510, наданої для будівництва індивідуального гаражу, перевіркою не виявлено.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що вимога ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради №1052 від 20.09.2013 року «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та рішенням №1172 від 19.12.2013 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що даними рішеннями ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,01 га по вул. Требішовської в м. Ужгород для будівництва індивідуальних гаражів та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.01.2014 року на вказану земельну ділянку, кадастровий номер :001:0510.

Однак, враховуючи той факт, що вказані рішення визнанні законними та такими, що прийнятими у відповідності до положень ЗК України, суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.04.2014 року та кадастрового номеру :001:0510.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкод позивачу в користуванні проїздом загального користування, в доступі до мережі водо забезпечення та каналізаційній мережі, яка прокладена на проїзді загального користування, а також усунення перешкод в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 176 шляхом демонтажу металевого паркану, який відгороджує вулицю проїзд Требішовську на належного ОСОБА_1 домоволодіння та земельної ділянки, суд приходить до наступного висновку.

Право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки відповідно до ст.125 ЗК України (в діючій редакції) виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст.125 ч.1 ст.126 ЗК України ( в редакції ЗУ від 05.03.2009 року №1066-VI) право власності та право постійного користування натземельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності та право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалося державним актом.

За приписами ст.3 ч.1 ст.15 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи справу суду належить зясовувати, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушенні. Підстави виникнення цивільних прав і цивільних обовзків, визначені ст.11 ЦПК України.

З урахуванням норми ч.1 ст.3 ЦПК України та ч.1 ст.15 ЦК України право на звернення до суду за захистом своїх прав наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правових позиція висловлена у Постановах ВСУ у справах №6-84цс14 та №6-94цс14 від 03.09.2014 року.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З наявної копії Виписки з рішення №18 від 29.01.1992 року вбачається, що на ОСОБА_1 було покладено обовязок одержати документацію на право будівництва на вищевказаних земельних ділянках і нотаріально посвідчити договір про надання в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку.

Однак, позивачем не було виконано даної вказівки, що підтверджується також наданими ОСОБА_8 в судовому засіданні поясненнями, якими останній підтвердив той факт, що ним по сьогоднішній день не було оформлено права власності на земельну ділянку в м. Ужгород, вул. Собранецька (Радянська), 176, тобто позивач не є власником даного майна.

Оскільки, судом не встановлено правових підстав звернення позивача з даним позовом та порушення його прав, суд приходить до переконання, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 61, 209, 218 ЦПК України, ст.ст. 12, 83, 96, 116, 118, 123, 125, 152 ЗК України, ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3, Управління Держкомзему у м. Ужгород, Закарпатської регіональної філії центру державного земельного кадастру, Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішень міської ради, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та кадастрового номеру та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_4