Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/4386/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/778/611/17 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «UNIVERS», третя особа: ОСОБА_6, про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, стягнення страхового відшкодування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ПрАТ «СК «UNIVERS», третя особа: ОСОБА_6, про відшкодування збитків, заподіяних ДТП.

В обґрунтування позову зазначала, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено належний їй автомобіль Honda, реєстраційний номер НОМЕР_1. Загальна сума збитків склала 344 908,80 грн. Частина вказаних коштів в розмірі 33 938,83 грн. була сплачена їй Страховою компанією «UNIVES».

Вважає, що страхова компанія не в повному обсязі виплатила їй страхове відшкодування, оскільки сума відшкодування повинна становити 49 000 грн.

Також зазначала, що ОСОБА_3 не бажає в добровільному порядку відшкодувати заподіяні їй збитки.

Крім того, їй завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в 5000 грн.

Враховуючи вищевикладене просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 295908,80 грн., суму франшизи в розмірі 1000 грн.; витрати пов'язані з оцінкою майна в сумі 620 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.; стягнути з ПрАТ «СК«UNIVES» на її користь страхове відшкодування в розмірі 15061,17 грн.; стягнути з відповідачів на її користь судові витрати в розмірі 3175,90 грн.

В серпні 2016 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що під час ДТП, транспортним засобом Honda реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 керував водій ОСОБА_6. При розгляді справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що ОСОБА_6 допустив порушення правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП було пошкоджено належний йому транспортний засіб Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_2. Загальна сума завданої матеріальної шкоди склала 111 198,87 грн. СК «UNIVES» було відшкодовано 20 000 грн. Вважає, що оскільки вина ОСОБА_6 у скоєнні ДТП також встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, останній повинен сплатити на його користь суму матеріальної шкоди в розмірі 91 198,87 гривень.

Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з ОСОБА_6 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 91 198,87 грн., витрати на проведення авто товарознавчої експертизи 650 грн. та судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2016 року первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ПрАТ «СК«UNIVES» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП 34 615,41 грн.; франшизу 500 грн., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 620 грн. та судовий збір 551, 20 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до кузьомка Д.А. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП 35 599,44 грн.; витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 650 грн. та судовий збір 551,20 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, а саме: відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП 34615,41 грн.; стягнути з ОСОБА_6 на його користь 45599,44 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так відповідно до частини 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим за положеннями ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Положення ст. 1188 ЦК України регулюють правовідносини щодо шкоди спричиненої взаємодією декількох джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховуються дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним правил дорожнього руху, наявність причинного зв'язку не тільки з ДТП, а і його наслідками.

За правилами ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку передбаченому законодавством.

Встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить автомобіль НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_3 на час вчинення ДТП на праві власності належав транспортний засіб Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року до ОСОБА_3 застосоване за вчинене ним адміністративне правопорушення , передбачене ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень (а.с.8).

Зазначеною постановою суду встановлено, що ОСОБА_3 19.10.2015 року о 17-10 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_4, біля ЕО № 93 , розташованого по вул. набережна в м. Запоріжжі , при зміні напрямку руху та перед поворотом ліворуч, своєчасно не зайняв відповідне крайнє положення та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3., яким керував ОСОБА_6 , чим порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР . Внаслідок ДТП пошкоджено автомобілі , травмованих немає.

Крім того, з мотивувальної частини постанови вбачається, що згідно висновку експерта № 736/15 від 30.12.2015 року дії учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 не відповідають п.12.3 Правил дорожнього руху та при умові руху зі швидкістю 85-90 км/год , також не відповідають вимогам п.п. 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху , що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв»язку з ДТП, але приймаючи до уваги, що працівниками ДАІ протокол про притягнення до адміністративної відповідальності відносно водія ОСОБА_6 не складався, суд розглядає справу тільки в частині встановлення провини водія ОСОБА_3. (а.с.8).

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Зазначені обставини щодо встановлення порушення, як ОСОБА_3 так і ОСОБА_6, Правил дорожнього руху в даній дорожній ситуації , їх знаходження в причинному зв'язку з ДТП, підтверджуються висновком експерта № 736/15 від 30.12.2015 року, який був досліджений в ході розгляду справи (а.с.66-71).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди пошкодженого транспортного засобу № 1822 від 15 лютого 2016 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцю автомобіля НОМЕР_5 внаслідок пошкодження на дату оцінки 11 лютого 2016 року складає 344 908,80 гривень. Вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцю КТС, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу з терміном експлуатації на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту КТС не менше його ринкової вартості, відновлювати автомобіль економічно не доцільно (а.с.9-12).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована відповідачем ПрАТ СК «UNIVES», що підтверджено полісом № АІ 7409747. Згідно вказаного договору ліміт відповідальності страховика обмежується сумою в 50 000 гривень за шкоду, заподіяну майну , франшиза складає 500 гривень (а.с.89).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 190 від 21 лютого 2016 року величина утилізаційної вартості автомобіля НОМЕР_5 пошкодженням в ДТП , складає 275 677,99 гривень (а.с.119-124).

Страховим актом № ГО-1791/ЗП по полісу № АІ7409747 від 05 лютого 2015 року встановлено, що сума страхової виплати , для сплати потерпілій особі ОСОБА_4 була визначена в розмірі 34 115,41 гривень, і була сплачена останній ПрАТ СК «UNIVES». Вказана сума розрахована виходячи з різниці між ринковою вартість автомобіля НОМЕР_5 та його утилізаційною вартістю , за вирахуванням франшизи в розмірі 500 гривень та в розмірі 50% збитку, з огляду на наявність вини водія ОСОБА_6 (а.с. 90-91).

На теперішній час автомобіль, належний ОСОБА_4 відремонтовано, відповідно до видаткової накладної від 12 липня 2016 року вартість деталей склала 354 791,26 гривень, а вартість ремонтних робіт - 25 300 гривень (а.с.161-164).

Згідно ст. 30 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 36.3. Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Отже дії страхової компанії при визначені розміру страхового відшкодування ОСОБА_4 є правомірними, страхове відшкодування визначене відповідно до вимог ст. ст. 30, 36.3 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , а тому суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» задоволенню не підлягають.

Також відповідно до п. 15 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 12.1. Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на те, що в ході розгляду справи встановлено, що незважаючи на встановлення економічної недоцільності ремонту транспортного засобу , належного ОСОБА_4, остання з цим не погодилася, однак в свою чергу ОСОБА_4 має право на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, з ОСОБА_3 . на її користь підлягає стягненню сума 34 615,41 гривня ( ринкова вартість автомобіля 344 908,80 гривень - утилізаційна вартість 275 677,99 гривень - 34 615,41 гривень розмір страхового відшкодування ), крім того с ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 належить стягнути суму франшизи 500 гривень, а також витрати на проведення авто товарознавчого дослідження 620 гривень (а.с. 7).

Розглянув позовні вимоги ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції також ґрунтував свої висновки на положенням Закону.

Так відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з позовної заяви, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині заподіяння моральної шкоди ОСОБА_4 вказала , що вона зазнала моральних страждань через пошкодження її власності, необхідності оформлювати документи з ДТП, витрачання часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, спілкування з людиною, яка скоїла ДТП.

Разом з тим, судом встановлено, що фактично автомобілем, належним ОСОБА_4 користується ОСОБА_6, ОСОБА_4 жодного разу не зустрічалася с ОСОБА_7 , всі документи зщодо ДТП складалися за участю ОСОБА_6, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими.

Судом також встановлено, що звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, заподіяної володільцю Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_2 № А-2129 від 12 лютого 2016 року підтверджується, що загальна вартість матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_3 внаслідок ДТП склала 111 198, 87 гривень (а.с. 47-55).

За договором добровільного страхування наземного транспорту (Програма «Міні») від 24 грудня 2014 року ОСОБА_3 ПрАТ СК «UNIVES» було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 20 000 гривень , що підтверджено страховим актом № А-2129/ЗП (а.с. 73).

Згідно пункту 3 частини 1 ст. 1188 ЦК України при наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було заподіяно шкоду, розмір відшкодування ухвалюється у відповідній частці залежно від обставин, що мають суттєве значення.

Крім того , відповідно до ч.2 ст. 1193 ЦК України , якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то в залежності від ступеня вини потерпілого ( а випадку вини особи, що заподіяла шкоду, також в залежності від ступеню її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не передбачено законом.

Зокрема Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року вказав, що при наявності вини обох володільців джерел підвищеної небезпеки розмір вини ухвалюється в залежності від вини кожного.

З огляду на те, що судом встановлено, що ДТП сталося з вини обох водіїв, як ОСОБА_3 так і ОСОБА_6, що встановлено судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, судова колегя вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку , що з ОСОБА_6 підлягає стягненню 50% суми заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди за вирахуванням сплаченої суми страхового відшкодування, що складає 35 599,44 гривень (111 198, 87 гривень/ 50% - 20 000 гривень).

Докази та обставини, ні які посилаються обидва заявника в апеляційних скаргах, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: