№ 2/263/81/2017
№ 263/8399/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Гущиній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа», Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 07 червня 2012 року проходив військову службу у Військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді заступника командира військової частини з тилу - начальником тилу. Крім того, він виконував обов`язки Голови комітету з конкурсних торгів військової частини № НОМЕР_1 . Відповідно до функціональних обов`язків, передбачених ст.76 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч.3 ст.11 Закону України «Про здійснення державних закупівель», та усного розпорядження командира військової частини № НОМЕР_1 ним за власний рахунок були здійсненні витрати, пов`язані з несенням служби. Зокрема, витрати зі сплати штрафних санкцій, накладених на військову частину № НОМЕР_1 , за несвоєчасну сплату послуг ПАТ «ДТЕК» 3% річних, пеня; судовий збір за позовом ККП «Маріупольтепломережа»; за розміщення оголошень у «Віснику державних закупівель» з приводу проведення тендерів у військовій частині, а всього на загальну суму 7369 грн. 39 коп. На його звернення від 18 лютого 2015 року листом командира військової частини № НОМЕР_1 від 04 березня 2015 року йому було відмовлено в сплаті компенсації даних витрат. Наказом командира військової частини № НОМЕР_1 від 29 серпня 2014 року № 41 він був звільнений у запас Збройних Сил України. Даний наказ оскаржено у судовому порядку.

Позивач просив стягнути з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, ККП «Маріупольтепломережа», ДП «Зовнішторгвидав України», ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 7 369 грн. 39 коп.

В подальшому позивач зміст позовних вимог уточнив, розподіливши суми, що підлягають стягненню, як отримання майнової вигоди без достатніх правових підстав, а саме: за сплату судового збору сплаченого за рішенням суду просив стягнути з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України та КПП «Маріупольтепломережа» 3266 грн. 52 коп.; за сплату штрафних санкцій за несвоєчасну оплату послуг з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 397 грн. 31 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідними квитанціями підтверджується фактичне здійснення позивачем платежів на користь КПП «Маріупольтепломережа» та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», сам факт отримання грошових коштів представниками КПП «Маріупольтепломережа» та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не заперечується. При цьому вказує, що рішеннями судів було встановлено, що в нього не було правових підстав для виконання обов`язку за військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України тому має місце факт безпідставного набуття майна, що належить позивачеві з боку відповідачів.

Також позивач в позові зазначив, що строк позовної давності не пропущено, оскільки він вже в межах строків позовної давності звертався до суду з приводу даних цивільних правовідносин та лише з рішення Апеляційного суду Донецької області від 28.01.2016р., яким йому було відмовлено у задоволенні позову про стягнення невиплачених сум при звільненні, дізнався про те, що не має права стягнути вказані суми з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України як здійснення розрахунку при звільненні.

Позивач в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що внаслідок здійснення позивачем вказаних платежів військова частина НОМЕР_1 позбулась кредиторської заборгованості перед іншими відповідачами, а вони в свою чергу за рахунок позивача позбулись дебіторської заборгованості. З огляду на викладене, на розсуд суду залишили питання кому з відповідачів присудити виплатити сплачені грошові кошти, а кому з відповідачів поновити дебіторську чи кредиторську заборгованість. Позивач також пояснив, що перебуваючи на посаді заступника командира військової частини з тилу - начальником тилу самостійно виявив вищевказану заборгованість, про що доповів командиру частину, який усно розпорядився погасити заборгованість, проте коштів на це не виділив. Тому позивач, сподіваючись в подальшому на компенсацію від військової частини, сплатив за власний рахунок готівкою борги військової частини. 27.02.2017р. позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутність у зв`язку з відбуттям на навчання.

Представник відповідача - Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки військова частина є самостійною юридичною особою та має власні розрахункові рахунки, фінансування діяльності якої проводиться з бюджету країни, тому позивач не був зобов`язаний сплачувати рахунки замість військової частини за власний кошт. З огляду на те, що військова частина не набула майно у вигляді грошових коштів позивача, то вимоги до військової частини про повернення безпідставно отриманого майна є безпідставними. При цьому представник відповідача не заперечував той факт, що позивач сплатив вищевказані суми за військову частину самостійно, оскільки, можливо, намагався вислужитися перед керівництвом, якщо керівником частини було видано такий усний наказ слід було вважати його незаконним, але внаслідок нападу на військову частину в 2014р. уся документація була знищена і тому довести, що позивачеві ці кошти були повернуті або виплату провела інша особа довести неможливо. Також представник заявив про застосування наслідків пропуску позовної давності, оскільки виплати були проведені в 2012р.

Представник відповідача ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що грошові кошти позивачем ОСОБА_1 вносилися за військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України виключно на виконання умов договору про постачання електричної енергії через банківські установи. Позивачем не доведено, що він сплачував саме особисті кошти. Перевірка походження грошових коштів, що надійшли на рахунки за договором постачання електричної енергії, не є обов`язком відповідача, а тому твердження позивача про безпідставність їх отримання є неправомірним. Просила у задоволенні позовних вимог до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відмовити.

Представник відповідача ККП «Маріупольтепломережа» в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що грошові кошти отримані відповідачем за рішенням суду відповідно до розрахунку і внесені представником боржника військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України - позивачем у справі ОСОБА_1 через касу підприємства. Тобто позивач сплачував за зобов`язання військової частини, а не за власні. В той же час в письмових запереченнях представник відповідача зазначив крім іншого, що твердження ОСОБА_1 про те, що він був зобов`язаний вносити певні платежі в інтересах військової частини є безпідставними. Також безпідставними є твердження позивача про терміновість оплати ним рахунків поза межами встановленого порядку. Позивачем не доведено, що він сплачував саме особисті кошти.

З`ясувавши правову позицію сторін у справі, зміст заперечень представників відповідачів, дослідивши надані письмові докази у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Так, рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.10.2015 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у стягненні з відповідача військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України зазначених коштів, як невиплаченої суми при звільненні. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 28.01.2016 року рішення суду І інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 27.04.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення апеляційного суду Донецької області від 28.01.2016 року, без змін.

Повторно звертаючись до суду, позивач вказує на інший характер правових підстав, посилаючись на зміст ст.1212 ЦК України, якими передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини №3057 №116 від 07 червня 2012 року ОСОБА_1 був зарахований в списки особового складу військової частини № НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначений наказом командувача внутрішніх військ МВС України заступником командира військової частини з тилу - начальником тилу (а.с.8).

Функціональні обов`язки заступника командира з тилу - начальника тилу закріплені у ст.ст.76,77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких: заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів полку (окремого батальйону) підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів та за водопостачання; за торгівельно-побутове забезпечення особового складу; за утримання казарм та іншого житлового і фонду; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, додержання правил охорони довкілля і стан пожежної безпеки безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, укомплектування їх озброєнням і технікою тилу; за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб. Заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).

Заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу зобов`язаний: брати участь у розроблені планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки полку (окремого батальйону) й організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності; керувати діяльністю та бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів і служб, проводити заняття з офіцерами і прапорщиками полку (окремого батальйону) з організації тилового забезпечення, а із старшинами - з ведення військового господарства; керувати роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини; організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів полку (окремого батальйону) матеріальними засобами, якісне харчування особового складу; контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця; організовувати своєчасну видачу обмундирування, його припасування й ремонт; знати ділові якості та морально-психологічний стан офіцерів, прапорщиків, сержантів безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, постійно проводити з ними роботу з виховання та вдосконалення підготовки за спеціальністю; планувати роботу транспорту, пов`язану з підвезенням матеріальних засобів, і здійснювати контроль за правильністю та ефективністю його використання; планувати і організовувати підвезення підрозділам полку (окремого батальйону) матеріальних засобів та забезпечувати водопостачання; перевіряти не менше ніж двічі на рік наявність і стан матеріальних засобів у підрозділах полку (окремого батальйону) і безпосередньо підпорядкованих складах з оформленням відповідних актів; організовувати щорічне проведення інвентаризації всього майна і техніки у службах; керувати роботами з обладнання й удосконалення навчально-матеріальної бази та механізації вантажно-розвантажувальних робіт тилу полку і підпорядкованих складів; здійснювати контроль за якістю, правильністю застосування і ощадливим витрачанням пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та виконанням вимог безпеки при поводженні з ними; інструктувати перед заступанням у наряд чергового їдальні; знати наявність і стан техніки в підпорядкованих підрозділах і службах, забезпечувати її правильну експлуатацію, обслуговування, ремонт та евакуацію; організовувати належну експлуатацію, своєчасний ремонт жилих і нежилих будинків, водопровідно-каналізаційних мереж споруд, своєчасну підготовку їх до зими, а також казарменого інвентарю й меблів, утримання в належному стані території, на якій розквартировані підрозділи полку (окремого батальйону), вживати заходів для пожежної безпеки об`єктів безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, а також обладнання їх технічними засобами охорони та пожежної сигналізації; розробляти заходи щодо економічної роботи й організовувати їх здійснення; організовувати банно-пральне обслуговування підрозділів полку (окремого батальйону); керувати підсобним господарством полку (окремого батальйону); розробляти та здійснювати заходи щодо додержання вимог безпеки під час виконання ремонтно-будівельних і господарських робіт та експлуатації техніки в підпорядкованих підрозділах і службах; організовувати забезпечення військовослужбовців своєї частини службовим, тимчасовим (орендованим) чи постійним житлом; організовувати й контролювати ведення обліку за звітності в установленому порядку.

29.08.2014р. позивача було звільнено у запас ЗСУ на підставі наказу №41 від 29.08.2014р. (зв.а.с.7).

02.02.2015р. позивач звернувся до командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України з вимогою проведення оплати витрачених ним грошових коштів на господарчі потреби військової частини під час проходження служби з наданням оригіналів квитанцій (а.с.9-11).

Листом від 04.03.2015р. командир військової частини повідомив позивача, що з доданих ним квитанцій про сплату коштів не вбачається, що вони були сплачені в інтересах військової частини або за власний рахунок позивача. Також повідомлено, що підтвердити або спростувати внесення платежів не вбачається можливим у зв`язку із знищенням вказаної документації під час нападу на військову частину 09.05.2014р. (а.с.12).

З оглянутих в судовому засіданні оригіналів платіжних документів, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.13-30), вбачається:

- квитанцією до прибуткового касового ордера №2209 від 12 вересня 2012 року ККП "Маріупольтепломережа" прийнято від військової частини № НОМЕР_1 через ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3266 грн. 52 коп.;

- квитанцією №1818.101.4 від 27 липня 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 28 грн. 54 коп. - 3% річних військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №1818.101.2 від 27 липня 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 142 грн. 71 коп. - пеня військова частина №3057;

- квитанцією №1848.362.3 від 27 листопада 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 93 грн. 40 коп. - 3% річних військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №1848.362.5 від 27 листопада 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 37 грн. 98 коп. - 3% річних військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №1818.362.1 від 27 листопада 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 18 грн. 68 коп. - 3% річних військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №399.516.3 від 13 лютого 2013 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго" - 38 грн. 53 коп. - пеня за листопад 2012 року, військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №399.516.1 від 13 лютого 2013 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго" - 7 грн. 71 коп. - 3% річних за листопад 2012 року, військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №399.516.2 від 13 лютого 2013 року сплачено 4 грн. комісія з платника;

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №2154.381.1 від 22 серпня 2013 року сплачено 5 грн. 82 коп., призначення платежу пеня за липень 2013 року військова частина № НОМЕР_1 нарахована ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго";

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №2154.381.3 від 22 серпня 2013 року сплачено 1 грн. 25 коп., призначення платежу пеня за липень 2013 року військова частина № НОМЕР_1 нарахована ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго";

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №2154.381.2 від 22 серпня 2013 року сплачено 4 грн., комісія з платника;

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №724.629.3 від 20 вересня 2013 року сплачено сумі 1 грн. 60 коп., призначення платежу пеня за серпень 2013 року військова частина № НОМЕР_1 нарахована ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго";

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №724.629.1 від 20 вересня 2013 року сплачено сумі 0,37 грн., призначення платежу 3% річних за серпень 2013 року військова частина № НОМЕР_1 нарахована ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго";

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ «ПУМБ» №724.629.2 від 20 вересня 2013 року сплачено 4 грн. комісія з платника;

- квитанцією №1918.804.1 від 23 жовтня 2013 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» - 13 грн. 12 коп. - пеню та 3% річних за вересень 2013 року, військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №1918.804.2 від 23 жовтня 2013 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено 2 грн. комісія;

- квитанцією №1819.785.2 від 26 березня 2013 року сплачено 3 грн. комісія, платник ОСОБА_1 .

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що протягом липня, вересня, листопада 2012 року та лютого, березня, серпня, вересня 2013 року позивач, обіймаючи посаду заступника командира військової частини з тилу - начальника тилу, здійснював періодичні платежі від імені військової частини № НОМЕР_1 , а саме: за сплату судового збору сплаченого за рішенням суду на користь КПП «Маріупольтепломережа» сплачено 3266 грн. 52 коп.; за сплату штрафних санкцій за несвоєчасну оплату послуг на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» сплачено 397 грн. 31 коп. Представником відповідача - військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України доказів про те, що вказані виплати були позивачеві відшкодовані суду не надано.

Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи встановлені судом правовідносини, необхідно зазначити, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

В силу вимог ст.1212 ЦК України майно не можна вважати набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо в момент його набуття (збереження) це відбулося хоч і не прямо передбаченим, але в усякому разі не забороненим цивільним законодавством способом з метою досягнення учасниками відповідних право відносин певного правового результату в майбутньому, якщо в подальшому цей результат настав.

Як свідчить аналіз матеріалів справи, відповідачі, за виключенням військової частини, набули майно у вигляді грошових коштів за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, з метою погашення зобов`язань останньої.

Враховуючи відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачами по справі, відсутність обов`язку позивача оплачувати за власний кошт за зобов`язаннями відповідача - військової частини, а також безспірність факту сплати позивачем зобов`язань військової частини за рахунок власних коштів, з КПП «Маріупольтепломережа» та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» підлягають стягненню зазначені суми, як безпідставно набуті. В задоволенні позовних вимог до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України суд відмовляє, оскільки за наслідками судового розгляду не встановлено фактів безпідставного набуття майна за рахунок позивача.

При цьому, оскільки судом встановлено, що з приводу даних правовідносин позивач вперше звернувся до суду в березні 2015р., то строк позовної давності ним не пропущено.

Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, ст.1212 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа», Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення безпідставно отриманих коштів задовольнити частково.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 3266 грн. 52 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 397 грн. 31 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 59 грн. 75 коп.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 491 грн. 45 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Томілін