Справа № 451/565/16 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/783/1004/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - Косендюка Я.А., представників позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, треті особи - Фермерське господарство «Перлина Нова», комісія Ради об'єднання ЦМК ТзОВ «Стоянів» про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року позивач ОСОБА_5 звернулася у суд із позовом до відповідача - Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в якому просила визнати незаконними і скасувати рішення сесії від 28.03.2016 року «Про передачу в строкове платне користування нежитлового приміщення Стоянівської сільської ради» та рішення виконавчого комітету № 17 від 20.04.2016 року «Про скасування незаконно виданого ордеру для вселення в житлове приміщення». Судові витрати просила покласти на відповідача.

В обґрунтування пред'явленого позову послалася на те, що вона працювала спеціалістом із земельних питань Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області і їй, як молодому спеціалісту, рішенням виконавчого комітету № 18 від 14.05.2013 року надано службове житло, котре розташоване у АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення 14.05.2013 року їй видано спеціальний ордер № 1 про вселення у згадану квартиру.

Незважаючи на вказане, відповідач своїм рішенням сесії сільської ради від 28.03.2016 року передав квартиру АДРЕСА_1 у вигляді нежитлового приміщення у строкове платне користування (оренду) ФГ «Перлина Нова» терміном на 35 місяців, для розміщення офісу із подальшим укладенням відповідного договору оренди. Вже після цього, а саме 20.04.2016 року відповідач своїм рішенням виконавчого комітету скасував згаданий вище спеціальний ордер на вказану квартиру.

Вважає, що обидва рішення, котрі оскаржуються, суперечать вимогам діючого законодавства і порушують її права та інтереси. Зокрема вказує, що відповідач, надаючи квартиру АДРЕСА_1 у якості нежитлового приміщення в оренду ФГ «Перлина Нова», спершу повинен був скасувати наданий їй спеціальний ордер на вказану квартиру як службове житло, після чого перевести її у статус нежитлового приміщення, чого не зробив.

Скасовуючи такий ордер вже після прийняття рішення про передачу квартири в оренду, відповідач перевищив надані йому повноваження в казаного приводу, оскільки в силу вимог ст. ст. 58, 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнаний недійсним виключно у судовому порядку. Крім того, така вимога може бути пред'явлена протягом трьох років з дня видачі ордера на вселення у жиле приміщення.

Відтак, посилаючись на положення ст. ст. 3, 74 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, котра ратифікована державою Україна, ст. ст. 58, 59 ЖК України, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, треті особи - Фермерське господарство «Перлина Нова», комісія Ради об'єднання ЦМК ТзОВ «Стоянів» про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування задоволено.

Визнано незаконними та скасовано рішення VI (шостої) сесії VII (сьомого) демократичного скликання Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 28.03.2016 року «Про передачу в строкове платне користування нежитлового приміщення Стоянівської сільської ради» та рішення виконавчого комітету Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області №17 від 20.04.2016 року «Про скасування незаконно виданого ордеру для вселення в житлове приміщення». Вирішено питання судових витрат та скасовано заходи забезпечення позову.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року оскаржив відповідач - Стоянівська сільська рада Радехівського району Львівської області, подавши на таке 23.12.2016 року апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, покликається на приписи ч. 1 ст. 1, ст. ст. 2, 4 ЖК УРСР, ст. ст. 379, 382, 812 ЦК України, ст. ст. 3, 15, 212 ЦПК України.

Зазначає, що суд першої інстанцій дійшов передчасного висновку про статус спірного приміщення як житлового, без наявних на те у матеріалах справи доказів, тим самим дійшов помилкового переконання про регулювання спірних правовідносин насамперед нормами житлового права. Крім того, між позивачем та відповідачем жодних правовідносин найму майна (оренди) спірного приміщення не існує.

Вважає, що суд першої інстанції насамперед зобов'язаний був встановити ту обставину, що приміщення АДРЕСА_1, щодо якого апелянтом прийняті рішення, у дійсності не є житлом. Так, з матеріалів інвентаризаційної справи вбачаться, що цільове призначення такого приміщення - нежитлове. Чинним законодавством України не передбачено використання нежитлового приміщення для постійного чи тимчасового проживання у ньому.

Відтак, наданий позивачу спеціальний ордер на вселення у таке приміщення є нікчемним, а тому не потребував скасування у судовому порядку.

Просить рішення Радехівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги законності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши усі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону при ухваленні оскаржуваного рішення дотримався.

Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу як спеціалісту-землевпоряднику Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, на підставі рішення виконавчого комітету Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області № 18 від 14.05.2013 року надано службове житло - квартиру АДРЕСА_1, про що 14.05.2013 року видано спеціальний ордер № 1 про вселення у квартиру. Позивач вселилась у вказану квартиру.

У листопаді 2015 року позивача звільнено із займаної посади за згодою сторін, однак питання щодо скасування наданого їй спеціального ордера на вселення у квартиру АДРЕСА_1 у судовому порядку і звільнення займаного жилого приміщення, протягом визначеного законом строку не вирішувалося.

Встановлено, що відповідач, вважаючи такий ордер про вселення позивача у квартиру незаконним, своїм рішенням виконавчого комітету № 17 від 20.04.2016 року скасував його. Перед цим, а саме 28.03.2016 року, відповідач на сесії сільської ради ухвалив рішення, яким передав у строкове платне користування (оренду) цю квартиру у вигляді нежитлового приміщення ФГ «Перлина Нова», для облаштування у ній офісу. Ще перед цим, а саме 16.03.2016 року відповідач з ФГ «Перлина Нова» уклав договір оренди № 1, за умовами якого передав останньому у строкове платне користування без права викупу на тридцять п'ять місяців житлове приміщення - квартиру, котра складається із трьох кімнат, загальною площею 51 кв. м. , житловою 39,6 кв. м., і розташована у АДРЕСА_1. Актом від 16.03.2016 року відповідач передав ФГ «Перлина Нова» вказану квартиру.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення сільської ради та виконавчого комітету, перевищив надані йому законом повноваження з вказаного приводу, а також порушив норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

З такими висновками суду погоджується також і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставах закону за рішенням суду.

Порядок надання службових житлових приміщень визначено ст. ст. 118, 121-122, 125 ЖК України.

За правилами ст. ст. 58, 59 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Скасування ордера на вселення у житлове приміщення в іншому порядку, окрім судового, не передбачено. Не передбачені такі повноваження і Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відтак, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення виконавчого комітету № 17 від 20.04.2016 року «Про скасування незаконно виданого ордера для вселення у житлове приміщення», порушив наведені вище норми законодавства, перебравши на себе тим самим функції суду.

З огляду на вказане, рішення виконавчого комітету Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області № 17 від 20.04.2016 року «Про скасування незаконно виданого ордера для вселення у житлове приміщення» підлягає скасуванню як незаконне та таке, що прийняте з перевищенням органом місцевого самоврядування наданих йому повноважень.

У свою чергу, скасування зазначеного рішення повністю виключає можливість укладення з ФГ «Перлина Нова» (чи з будь-якою іншою юридичною або фізичною особою) договору оренди згаданого вище житлового приміщення, що тягне за собою необхідність скасування також рішення VI сесії VII сьомого демократичного скликання Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 28.03.2016 року «Про передачу в строкове платне користування нежитлового приміщення Стоянівської сільської ради».

Крім того, як вірно встановив суд, відповідач спершу 16.03.2016 року уклав договір оренди вказаного вище житлового приміщення з ФГ «Перлина Нова», і лише після цього - 28.03.2016 року своїм рішенням VI сесії VII сьомого демократичного скликання вирішив питання про передачу цього об'єкта нерухомого майна в оренду й укладення на його підставі договору оренди з ФГ «Перлина Нова».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції не досліджено питання віднесення квартири АДРЕСА_1 до нежитлових приміщень і це стверджується матеріалами інвентаризаційної справи на будівлю АДРЕСА_1 у цілому, оскільки такі суперечать іншими зібраними у матеріалах справи і дослідженим судом доказам. До того ж, відповідач, приймаючи свого часу рішення виконавчого комітету про надання такого приміщення позивачеві, як службового житла у вигляді квартири № 2 і видачі їй спеціального ордера на вселення у цю службову квартиру, сам визначився із статусом такого приміщення як житлового.

Вказані розбіжності відповідачем не усунуті до цього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, а висновки суду ґрунтуються на їх всебічному аналізі.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Радехівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 рокувідсутні.

Керуючись ст. ст.209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області - відхилити.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.