АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6) про визнання договорів удаваними, визнання права спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів дарування, поділ спільного майна, визнання права власності, поділ боргу подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом, в останній редакції якого просила: визнати договори дарування незавершеного будівництвом (52% готовності) житлового будинку № 2-а по вул.Соснова у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області та земельної ділянки, площею 0,0898 га, кадастровий номер :03:010:0003 за цією адресою, посвідчені 14.08.2004р. приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу ОСОБА_7, удаваними правочинами, зазначивши, що в дійсності були укладені договори купівлі-продажу вказаного будинку та земельної ділянки; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на незавершений будівництвом житловий будинок №2-а по вул.Соснова у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, ступінь будівельної готовності якого складає 100%, що не введений в експлуатацію та право власності на який не зареєстроване, та на земельну ділянку площею 0,0898га за цією ж адресою; визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 29.04.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0898га, кадастровий номер :03:010:0003, за адресою: вул.Соснова, 2-а, с.Піщанка, укладений 28.04.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9; визнати недійсним договір дарування житлового будинку №2-а по вул.Соснова у с.Піщанка, укладений 28.04.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9; здійснити поділ спільного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_4 шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, 1/2 частину паркувального місця №17 у будинку №25 по вул.Комсомольська у м.Дніпропетровськ, 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку № 2-а по вул.Соснова у с.Піщанка, ступінь будівельної готовності якого складає 100%, 1/2 частину земельної ділянки 0,0898 га по вул.Соснова №2-а у с.Піщанка, кадастровий номер :03:010:0003, визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки; здійснити поділ спільного боргу, що виник у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перед кредитором ОСОБА_5 на підставі договору позики від 04.04.2007р. шляхом визнання за ОСОБА_2 1/2 частини заборгованості перед кредитором ОСОБА_5 в розмірі 95000 доларів США, визнання за ОСОБА_4 1/2 частину заборгованості перед кредитором ОСОБА_5 в розмірі 95000 доларів США. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 10.06.1994р. У період шлюбу ними придбано зазначене нерухоме майно, добудовано незавершене будівництво житлового будинку, який станом на січень 2010 року мав ступінь готовності 100%, з виконанням усіх внутрішніх оздоблювальних робіт, встановленням обладнання та меблів. З отриманого ними у ОСОБА_5 у борг 200 000 доларів США фактично повернуто 10000 доларів США. 23.04.2010р. їх шлюб розірвано, а при вирішенні питання щодо поділу придбаного у шлюбі нерухомого майна їй стало відомо про його відчуження колишнім чоловіком на користь ОСОБА_3 Вважаючи порушеними свої права на частку спільному майні подружжя, просила задовольнити заявлені неї позовні вимоги.

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 13.03.2014р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі, ухвалено визнати удаваними укладені 14.08.2004р. договори дарування незавершеного будівництвом житлового будинку №2-а по вул.Соснова у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, готовність якого складала 52%, та земельної ділянки площею 0,0898 га, кадастровий номер :03:010:0003 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель із зазначенням, що в дійсності були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки; за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнано право спільної сумісної власності на незавершений будівництвом житловий будинок №2-а по вул.Соснова у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, готовністю 100%, та на земельну ділянку, площею 0,0898 га, кадастровий номер :03:010:0003 за цією адресою; визнано недійсним укладений 29.04.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування квартири АДРЕСА_3; визнано недійсними укладені 28.04.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договори дарування житлового будинку №2-а по вул.Соснова у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області та земельної ділянки площею 0,0898 га, кадастровий номер :03:010:0003 за цією адресою; здійснено поділ належного ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спільного майна; визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності за кожним по 1/2 частині квартири АДРЕСА_4. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, паркувального місця №17 у будинку №25 по вул. Комсомольська у м. Дніпропетровськ, житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0898га (кадастровий номер :03:010:0003) по вул. Соснова, №2-а у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, здійснено поділ спільного боргу подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перед кредитором ОСОБА_5 на підставі договору позики від 04.04.2007р. та визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за кожним по 1/2 частині заборгованості перед кредитором ОСОБА_5 у розмірі по 95000 доларів США. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили скасувати вказане рішення суду, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні у частині визнання недійсними укладених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів дарування будинку, земельної ділянки, квартири та скасуванню у частині задоволення позову про поділ спільного майна подружжя з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги за такими підставами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 10.06.1994р. зареєстровано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_10 з присвоєнням останній прізвища «Рожко» (а.с.13).

У період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбано наступне нерухоме майно.

27.02.2003р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» укладено нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 у житловому комплексі «Первозванівський» та паркувального місця № 17 у підвалі вказаного житлового комплексу (а.с.14,15 т.1).

14.08.2004р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 укладено нотаріально посвідчені договори дарування, за умовами яких останнім передано ОСОБА_2 житловий будинок незавершений будівництвом з готовністю 52% №2-а у с.Піщанка по вул.Соснова Новомосковського району Дніпропетровської області з надвірними побудовами: вбиральнею, літнім душем та земельну ділянку розміром 0,0898 га для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку. Незавершене будівництво належало ОСОБА_11 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2004р. (а.с.135-137,139-140 т.1). ОСОБА_4 стверджувала про удаваність вказаних угод та про те, що у дійсності ОСОБА_2 були укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна. За змістом рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2004р. метою звернення ОСОБА_11 до суду з позовом про визнання права власності на незавершене будівництво дійсно зазначені його наміри продати вказане будівництво у звязку з відсутністю грошових коштів для завершення будівництва (а.с.158 т.1). Згідно свідчень ОСОБА_11 у даному судовому провадженні відчуженням ОСОБА_2 незавершеного будівництва займався його зять, він же ОСОБА_2 не знав, бачив лише при укладенні спірних договорів та заперечував наявність у нього підстав для дарування ОСОБА_2 будинку та земельної ділянки.

За висновком судової комісійної будівельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.12.2016р. садиба (домоволодіння) №2-а у с.Піщанка по вул.Соснова Новомосковського району Дніпропетровської області складається з двоповерхового житлового будинку «А-3» загальною площею 217,2кв.м., у якому перший, другий та мансардний поверх є побудовами 2008 року, підвалу «А-3» 2008 року побудови, тераси 2008 року побудови, навісу 2008 року побудови, споруд №1-10 та замощень І 2008 року побудови, сараю «Б» та навісу «В» 2011 року побудови. Будівельна готовність складає 100%. Виконано оздоблювальні роботи та підключення інженерних мереж. Реконструкція здійснювалась протягом 2004-2009 років. Будівництво не введено в експлуатацію. (а.с.157-174 т.2).

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровськ від 06.04.2010р. позов ОСОБА_2 задоволено та ухвалено розірвати його шлюб з ОСОБА_4 (а.с.188 т.1). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 23.04.2010р. здійснено реєстрацію розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.16 т.1).

30.04.2010р. зареєстровано шлюб ОСОБА_2 із ОСОБА_12 з присвоєнням останній прізвища «Рожко». Згідно повторного свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3, 28.03.1997р.н., зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а.с.86 т.1).

28.04.2014р. згідно нотаріально посвідчених договорів ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 незавершений будівництвом житловий будинок №2-а по вул. Соснова у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 0,0898га (кадастровий номер :03:010:0003) за цією ж адресою (а.с.137,138 т.1).

29.04.2014р. згідно нотаріально посвідченого договору ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_6 (а.с.81,82 т.1).

Відповідно до вимог ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За положеннями ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно вимог ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності і частки їх майна є рівними. З положеннями вказаних правових норм щодо набуття подружжям права спільної сумісної власності на майно, права його поділу та рівності часток кореспондуються зі ст.ст.22,28,29 КЗпШС України, який діяв до 01.01.2004р.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про набуття вказаного нерухомого майна у спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та про порушення прав ОСОБА_4 його відчуженням колишнім чоловіком на користь ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо визнання укладених ОСОБА_2 та ОСОБА_11 удаваних договорів дарування незавершеного будівництва та земельної ділянки фактичними договорами їх купівлі продажу згідно ст.655 ЦК України, визнання незавершеного будівництва та земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4, визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину житлового будинку та на ? частину земельної ділянки за адресою вул.Соснова, 2-а у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, на ? частину квартири АДРЕСА_5, поділу паркувального місця №17 у будинку №25 по вул.Комсомольська у м.Дніпропетровськ з визнанням на його частини права власності за колишнім подружжям.

Проте, зважаючи на те, що ? частина кожного із спірного нерухомого майна - житлового будинку, земельної ділянки та квартири належала ОСОБА_2 на праві власності як другому з подружжя, якою він мав право розпоряджатись вільно на свій розсуд, підстав для визнання недійсними вчинених ним договорів дарування вказаних обєктів на користь ОСОБА_3 у повному обсязі, не малось. Суд першої інстанції встановив порушення вчиненими договорами дарування права власності ОСОБА_4, а тому незаконними вказані договори мають бути визнаними відповідно лише в ? належних їй частинах. Враховуючи зазначені обставини, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визнання недійсними укладених 28.04.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки за адресою вул.Соснова, 2-а у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області та в частині визнання недійсним укладеного 29.04.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору дарування квартири АДРЕСА_5 з визнанням недійсними вказаних договорів лише в ? частині кожного з них.

Рішення суду першої інстанції в частині поділу боргу подружжя підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні вказаної позовної вимоги за такими підставами.

Згідно договору позики, укладеного у простій письмовій формі 04.04.2007р., ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_5 у борг 200 000 доларів США на строк по 31.12.2014р. Сторони договору запевнили одну, що діяли при цьому зі згоди своїх дружин відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та надали додатково заяви кожної з них. (а.с.58 т.1). Згідно письмових розписок ОСОБА_6 В.О.12.12.2008р. та 22.12.2010р. ним отримано від ОСОБА_2 10 000 доларів США на повернення боргу (а.с.59 т.1).

При розгляді даної справи ОСОБА_2 заперечував факт позики. ОСОБА_5, який приймав участь у справі у якості третьої особи, позовних вимог щодо повернення боргу, строк якого згідно договору настав, не заявляв ні до ОСОБА_2, ні до ОСОБА_4 Згідно ухвали судді Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровськ від 03.10.2017р. таку позовну заяву ним подано як зустрічну у іншому провадженні за позовом ОСОБА_2 про поділ майна подружжя лише 03.10.2017р. Враховуючи зазначені обставини та те, що обраний ОСОБА_4 спосіб поділу майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на частину вказаного майна фактично не повязний з поділом боргу подружжя чи з урахуванням вказаного боргу, розгляд та вирішення зазначеної позовної вимоги у даному провадженні є передчасним. У звязку з цим у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4 про поділ боргу подружжя слід відмовити як передчасно заявлений.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню. В іншій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Посилання в апеляційній скарзі на те, що фактично спір щодо поділу майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був вирішений мирно ще у 2010 році залишенням у власності ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_7 з паркувальним місцем, а у власності ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_8, є безпідставними. Жодних доказів про існування такої домовленості колишнього подружжя щодо поділу майна ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять, а ОСОБА_4 факт такої домовленості заперечувала. Сам по собі факт того, що подана ОСОБА_2 у 2010 році відповідна позовна заява про поділ майна не розглядалась судом, не свідчить про вирішення спору. Доводи апеляційної скарги про не встановлення судом першої інстанції обсягу усього спільно нажитого майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом встановлено, що таким майном є спірне, заявлене у позові ОСОБА_4 майно. Ні вимог щодо поділу іншого майна, ні належних доказів про нього ОСОБА_2 у цьому провадженні відповідно не заявлялось та не надавалось. Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції вартості спірного майна не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_4 обрала спосіб його поділу шляхом визнання права власності на відповідну його частку. Вимог про виділ частки в натурі чи про стягнення її компенсації, для вирішення яких мало б значення вартість майна, не заявлено. Доводи апеляційної скарги про добудову житлового будинку у с.Піщанка після розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суперечать наявним у матеріалах технічному паспорту будинку та висновку судової експертизи, згідно яких реконструкція будинку здійснювалась саме у період шлюбу сторін, зокрема, з 2004 2009 року, а роками побудови двоповерхового житлового будинку «А-3» загальною площею 217,2кв.м., у тому числі, першого, другого, мансардного поверхів, підвалу «А-3» та тераси є 2008 рік. Доказів, які б спростували вказаний факт, ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Посилання в апеляційній скарзі на вказаним рішенням прав та інтересів ОСОБА_13 нинішньої дружини ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нею вказане рішення суду не оскаржується. Доводи в апеляційній скарзі про не залучення до участі у справі ОСОБА_11 суперечать дійсним обставинам справи, згідно яких ОСОБА_11 фактично приймав участь у справі, надавав свої свідчення та не зазначав про порушення його прав. Зокрема, ним підтверджено як факт відчуження незавершеного будівництва ОСОБА_2, саме як сторонній для нього особі, так і відсутність у нього підстав для такого безоплатного відчуження. Встановлені судом обставини щодо відсутності факту безоплатного відчуження незавершеного будівництва не спростовано. Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування позовної давності до вимог про визнання правочинів удаваними безпідставні. Відповідно до положень ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Між тим, ОСОБА_4 про порушення свого права на частку у спільному майні подружжя довідалась лише при відмові ОСОБА_2 у його поділі, а тому підстав для застосування позовної давності до її вимоги щодо удаваних правочинів не вбачається.

Відповідно до вимог ч.1,5 ст.88 ЦПК України з урахуванням часткової зміни та скасування рішення суду першої інстанції воно підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, а саме, в частині зменшення розміру присуджених до стягнення на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судових витрат до 5598грн.96коп. з кожного.Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року:

залишити без змін - в частині визнання удаваних договорів дарування незавершеного будівництва та земельної ділянки фактичними договорами купівлі - продажу, визнання незавершеного будівництва та земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя; в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину житлового будинку та на ? частину земельної ділянки за адресою вул.Соснова, 2-а у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, на ? частину квартири АДРЕСА_5, в частині поділу паркувального місця №17 у будинку №25 по вул.Комсомольська у м.Дніпропетровськ з визнанням на його частини права власності;

змінити в частині визнання недійсними укладених 28 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки за адресою вул.Соснова, 2-а у с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області; в частині визнання недійсним укладеного 29 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору дарування квартири АДРЕСА_5 та визнати недійсними вказані договори в ? частині кожного з них;

скасувати - в частині задоволення позову про поділ боргу подружжя та відмовити ОСОБА_4 у задоволенні вказаних позовних вимог;

змінити - в частині присуджених до стягнення на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судових витрат, зменшивши їх розмір до 5598грн.96коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.