Справа № 234/877/17-ц
Провадження № 4-с/234/11/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

судді- Демидової В.К.

при секретарі Містюкевич І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську

скаргу Публічного АТ «Банк Фамільний» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, відповідно до вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», -

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2017 року Публічне АТ «Банк Фамільний» звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, відповідно до вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаргу мотивують тим, що 24.12.2015 року Совєтським районним судом м. Макіївки Донецької області видано виконавчий лист по справі № 269/841/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованість в розмірі 2 669,47 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Лиманського МУЮ ОСОБА_2 від 23.11.2016 року повернено виконавчий документ стягувану в межах виконавчого провадження № 51813526 на тій підставі, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» , заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток , доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням.

Виконавчий документ , на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

З наведеного випливає, що державний виконавець зобовязаний вживати , передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення виконавчого документу та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В порушення зазначених вимог закону постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві та оригінал виконавчого листа надійшли на адресу банку 16 січня 2017 року.

Державною виконавчою службою було порушено права стягувана на повторне предявлення виконавчого листа, оскарження дій посадових осіб, оскільки він був повідомлений про вчинені ДВС дії через 1,5 місяців.

З Постанови державного виконавця не вбачається чи було перевірено майновий стан боржника, чи було виконано всі виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», також до Постанови про повернення виконавчого листа не долучено акт державного виконавця.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, можливо прийти до переконання, шо оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», заінтересованою особою не подано жодних належних доказів, які б свідчили про вжиття усіх, передбачених Законом, заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на ст. 129-1 Конституції України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу є неправомірними та постанова підлягає скасуванню.

Згідно ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження

мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою , якщо вважають, що рішенням , дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, просять суд постанову ВДВС Лиманського МУЮ від 23 листопада 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві скасувати та зобовязати начальника ВДВС Лиманського МУЮ провадження відновити.

Представник ПАТ АТ «Банк Фамільний» та представник Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника ПАТ АТ «Банк Фамільний» та представника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 від 23 листопада 2016 року виконавчий лист № 269/841/14-ц, 2/269/558/2014 виданий 24 грудня 2015 року Совєтським районним судом м Макіївки Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості за кредитним договорам у сумі 2425,87 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн., повернутий стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 , ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 1 цього Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Державним виконавцем не надану суду доказів про те, які дії ним було здійснено для розшуку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення або будь-які відомості, щодо зясування державним виконавцем відомостей щодо наявності у боржника на праві власності рухомого/нерухомого майна, відкритих рахунків у банку, отримання останнім пенсії чи інших доходів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Враховуючи, що державним виконавцем в порушення ст. 10,60 ЦПК України не надано доказів належного проведення виконавчих дій, суд дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити, постанову ВДВС Лиманського МУЮ від 23 листопада 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві скасувати та зобовязати начальника ВДВС Лиманського МУЮ провадження відновити.

Керуючись ст. ст. 383, 387 ЦПІК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного АТ «Банк Фамільний» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, відповідно до вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» - задовольнити.

Постанову державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 від 23 листопада 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві -скасувати.

Зобовязати начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 269/841/14-ц, 2/269/558/2014 виданого 24 грудня 2015 року Совєтським районним судом м Макіївки Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості за кредитним договорам у сумі 2425,87 грн. та судового збору у сумі 243,60 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3