Справа № 236/256/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Білоус Д.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду, визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, та визнання право власності на ? частку житлового будинку з господарськими спорудами, суд

ВСТАНОВИВ:

06.02.2017року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду, визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, та визнання право власності на ? частку житлового будинку з господарськими спорудами.

Ухвалою судді від 07.02.2017року відкрито провадження у справі по вищевказаній позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з*явився, на позовних вимогах про поновлення строку звернення до суду, визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, та визнання право власності на ? частку житлового будинку з господарськими спорудами наполягає, просить їх задовольнити. Крім того, просить не стягувати з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Цивільну справу просить розглянути в його відсутності, про що надав до суду відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з*явилась, позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, визнання право власності на ? частку житлового будинку з господарськими спорудами за ОСОБА_1 - визнала в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, цивільну справу просить розглянути в її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву.

Суд, враховуючи вимоги ст. 130, 174 ЦПК України у попередньому судовому засіданні ухвалює судове рішення.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з*ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд встановив, що фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини регулюються положеннями: ст. 60, 68, 69,70 СК України, ст. 368 ч. 4, 369 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та цивільно-процесуальним законодавством України.

З*ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

З 25.04.1998року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб було зареєстровано виконкомом Ямпільської селищної ради м. Красний Лиман Донецької області, актовий запис № 4 (а.с.11).

В період зареєстрованого шлюбу сторони придбали нерухоме майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчено 30.09.2005року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 30.09.2005року за реєстром № НОМЕР_3, та зареєстровано в КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов*янська 30.11.2005року за № НОМЕР_4 (а.с.13-14).

З часу придбання домоволодіння, тобто з кінця 2005року, сторони проживали та були зареєстровані в зазначеному будинку.

21.08.2012року рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.12).

З червня місяця 2014року ОСОБА_1, з поважних причин (проведення на території Донецької області антитероритстичної операції), вимушений був виїхати з м. Лиман, та не проживав у спірному будинку.

12.08.2016року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, та сім*я ОСОБА_4 стала проживать в АДРЕСА_1.

На теперішній час ОСОБА_1 просить визнати спірний житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1, набутий подружжям ОСОБА_1 за час шлюбу, спільним сумісним майном подружжя, та визнати за ним право власності на 1/2частку житлового будинку з господарськими спорудами.

Відповідач ОСОБА_2 не запарпечує проти зазначених вимог позивача ОСОБА_1

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Пункт 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України від 07.02.2014року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначає, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Враховуючи, що спірне майно набуте подружжям ОСОБА_1 за час шлюбу, та між сторонами не було укладено будь-яких договорів, щодо майна, яке є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, слід визнати спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 68, ч.1 ст. 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними і якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

З урахуванням наведеного, досліджених судом письмових доказів, позиції позивача, яка в повному обсязі визнається відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно та визнання за ним - ОСОБА_1, право власності на ? (одну другу) частку житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, являються обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Статтею 267 ч. 5 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Визначені ОСОБА_1 в позовній заяві причини пропуску позовної давності, проти яких не заперечує ОСОБА_2, це обставини, які є загальновідомими, які не потребують доказуванню (проведення на території Донецької області антитерористичної операції), суд визнає поважними, та вважає заможливе поновити позивачу строк для звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст. 3, 60, 68, 69, 70, 72 СК України, ст. 267 ч.5, 368, 369 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 130, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, та визнання право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, право спільної сумісної власності на:

житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, право власності на одну другу частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: