Справа № 577/907/17
Провадження № 2-з/577/10/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2017 р.

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О., розглянувши заяву ПАТ КБ Приватбанк про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Конотопського міськрайонного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 50834,22 грн.

Разом з позовом подана заява про забезпечення вимог щляхом накладення арешту на будинок №11 по вул.Соборній с.Бочечки, Конотопського району, Сумської області належний відповідачу.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Види забезпечення позову передбачені ст. 152 ЦПК України, зокрема й накладення арешту на майно належне відповідачу.

За приписом ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається .... , якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із предявлених вимог вбачається, що предметом спору є заборгованість, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Проте, у заяві про забезпечення позову конкретно не вказано яка існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, а мається лише загальне припущення про ухилення боржників від виконання судових рішень. Слід також зазначити, що заявлені вимоги полягають у стягненні суми коштів, що не відповідає запропонованому виду забезпечення позову арешту будинку, тому як належним виконанням можливого судового рішення буде сплата коштів і тільки у випадку їх відсутності реалізація майна боржника за умови примусового виконання судового рішення.

Крім того, відповідно до припису ч.7 ст.48 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (мінімальний розмір заробітної плати на 01.01.2017 року встановлений 3200 грн.), звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється.

Доказів того, що це не єдине житло ОСОБА_1 суду не представлено.

Слід також зазначити, що позов заявлений на суму 50834 грн. 22 коп., а 20 мінімальних заробітних плат становлять 64000 грн.

За таких обставин заява не підлягає задоволенню.

Керуючись: ст.ст. 151- 153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ПАТ КБ Приватбанк у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2