Номер провадження: 22-ц/785/3044/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Гірняк Л.А.,

суддів: Таварткіладзе О.М.

ОСОБА_2,

при секретарі: Поліхранова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.06.2012 року по справі за поданням відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И Л А:

26.06.2012 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням в якому просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3 Вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні перебуває суловий наказ № 2-н-797/10 від 30.04.2011 року виданий Приморським районним судом м. Одеси , про стягнення грошової суми з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у розмірі 102184,83 грн. та судові витрати.

26.03.2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області Сімаченко С.С. було відкрито виконавче провадження, посилаючись на значний термін невиконання боргових зобовязань та законних вимог державного виконавця просив задовольнити подання.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.06.2012 року подання відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - задоволено. Тимчасово, до повного погашення заборгованості за судовим наказом, виданим Приморським районним судом м. Одеси від 06.04.2010 року № 2-н/797/10, заборонено виїзд за кордон громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

10.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.06.2012 року в якій ставить питання про скасування вищезазначеної ухвали суду з ухваленням нової про відмову в поданні старшому державному виконавецю відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема посилається на відсутність доказів факту ухилення ним від виконання накладених на нього зобовязань та на відсутність кредитної заборгованості. Одночасно зазначає, що забезпечення повернення кредитних ресурсів ОСОБА_6 (поручитель) передала в іпотеку банку житловий будинок та земельну ділянку, відповідно до договору іпотеки.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.02.2017 року судове засідання було призначене в режимі відео конференції, однак воно не відбулось у звязку з технічними обставинами.

Сторони у судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В силу ч.2 ст. 305 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань судовим наказом та не сплачує грошову суму за судовим наказом.

Проте з таким судженням погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» №3857-ХІІ від 21 січня 1994 року у редакції, яка діяла під час постановлення оскаржуваної ухвали, регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

У відповідності до п.18 ч.3 ст.11 Закону України №606-ХІУ державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідності до положень ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим наказом, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, на підтвердження подання відділу ДВС Овідіпольського районного управління юстиції в Одеській області не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобовязань , покладених на нього судом, не з'являється до державного виконавця, не вживає заходів для погашення боргу. У справі також відсутні докази про вжиття державним виконавцем належних заходів щодо повідомлення боржника про наявний борг, встановлення майна боржника.

Крім того з листа Банку «Фінанси та кредит» від 29.07.2011 року № 7581 вбачається, що ОСОБА_3 повністю виконав зобовязання по кредитному договору № 16к-169 від 16.07.2007 року ( а.с.21).

Виходячи з вищезазначеного судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, так як відсутні докази ухилення його від виконання боргових зобовязань, а тому в силу ч.1 ст. 312 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову в поданні відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.06.2012 року скасувати.

В поданні Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з момента проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_7

ОСОБА_2

ОСОБА_8