Номер справи: 164/2340/16-ц
Провадження по справі: 2/164/83/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі: головуючого судді - Ониско Р.В.,

при секретарі - Шолом С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу по позиці, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу по позиці, посилаючись на те, що 01.09.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, що підтверджується розпискою. Згідно розписки складеної 01.09.2013р. ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_1 суму грошових коштів в розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) доларів США під 5 відсотків місячних за користування позикою та зобов'язувалася повернути дану суму позики до 31 грудня 2013 року. Станом на 27.12.2016 р., відповідач не виконала свої зобов'язання щодо повернення коштів отриманих у позику та сплати відсотків за користування коштами, відтак виникла заборгованість по договору позики (розписці), що становить 12 000,00 доларів США, еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 27.12.2016 р. - 316 440,00 гривень, по основному боргу та 21 000,00 дол. США, еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 27.12.2016р. - 553 770,00 гривень, по нарахованих відсотка за користування позикою за період з 01.01.2014 р. по 27.12.2016 р. На неодноразові усні звернення позивача до відповідача ОСОБА_2 вона пояснювала, що коштів у неї немає, а поверне суму боргу пізніше. Однак, вже більше двох років з моменту виникнення обов'язку виконання зобов'язання, відповідач його не виконує та користується коштами ОСОБА_1, які позивачу на даний момент досить необхідні.

В поданій суду заяві позивач ОСОБА_1 просив суд розглянути справу без його участі на позовних вимогах наполягає та згідний з розстрочкою виконання рішення суду, а саме щоб відповідач ОСОБА_2 віддавала йому грошову суму по 5 000,00 гривень щомісячно.

В поданій суду заяві відповідач ОСОБА_2 просила суд розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує і просила суд винести рішення з розстрочкою погашення суми боргу, а саме щомісячно згідна віддавати позивачу ОСОБА_1 щонайменше по 5 000,00 гривень до повного погашення суми боргу.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що 01.09.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, що підтверджується розпискою. Згідно розписки складеної . ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_1 суму грошових коштів в розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) доларів США під 5 відсотків місячних за користування позикою та зобов'язувалася повернути дану суму позики до 31 грудня 2013 року. Взяті на себе обовязки боржник не виконав, що призвело до заборгованості станом на 27.12.2016 р. на загальну суму еквівалентну згідно курсу Національного Банку України 898 611,55 гривень. В судовому засіданні, згідно поданої заяви відповідача, зясувалося, що відповідач ОСОБА_2 повністю визнає позовні вимоги та просить ухвалити рішення з розстрочкою виконання, а саме щомісячної сплати позивачу суми від 5 000, 00 до 10 000, 00 гривень до повного виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є: зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, відповідач отримала у позику гроші, які належали позивачу та на виконання ч.2 ст. 1047 ЦК України, власноручно на підтвердження укладення договору позики та його умов написала розписку про отримання грошових коштів на загальну суму 12000,00 доларів США під 5 відсотків місячних за користування позикою до 31 грудня 2013 року і оскільки невиконала умов договору позики позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 26, 614, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 107, 208-209, 213-215, 217 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по позиці - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_2) - суму основного боргу в розмірі еквівалентному 12 000,00 (дванадцять тисяч дол. США 00 центів) доларів США, що згідно курсу Національного Банку України - 316 440,00 гривень, суму нарахованих відсотків за користування позикою в розмірі еквівалентному 21 000,00 (двадцять одна тисяча дол. США 00 центів) доларів США, що згідно курсу Національного Банку України - 553 770,00 гривень, 3% річних від суми боргу в розмірі еквівалентному 1 077,04 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України - 28 401,55 гривень, а всього на суму 898 611 (вісімсот девяносто вісім тисяч шістсот одинадцять) гривень, 55 копійок.

Розстрочити виконання даного рішення встановивши суму мінімального щомісячного стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 5 000,00 ( пять тисяч) гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 890 гривень, сплаченого позивачем при зверненні в суд з позовною заявою.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області.

Рішення складено у нарадчій кімнаті.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Р.В.Ониско