Справа № 758/2056/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року суддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали позовної заяви ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» до ОСОБА_1, ПАТ «Енергобанк» про визнання недійсним договору поруки, третя особа: ТОВ «Вердикт Фінанс»,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору поруки.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» до ПАТ «Енергобанк», виходячи з наступних підстав.

Так відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зі змісту статті 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту поданої до Подільського районного суду м. Києва, як суду загальної юрисдикції, позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем в ній є юридична особа - ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна», а відповідачами є як фізична особа - ОСОБА_1 так і юридична особа - ПАТ «Енергобанк», а предметом спору між сторонами є визнання недійсним договору поруки, який укладений між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1

Статті 1, 2, 12 ГПК України визначають, що справи у яких сторонами є юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

Зі змісту статті 16 ЦПК України вбачається, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3 своєї Постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Проаналізувавши системно вищезазначені норми чинного процесуального законодавства України та врахувавши роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, приходжу до висновку, що спір, який виник між ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» та ПАТ «Енергобанк», відноситься до компетенції господарського суду, оскільки випливає із взаємовідносин між юридичними особами і його розгляд є можливим окремо від спору між ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» та ОСОБА_1

Стаття 122 ЦПК України визначає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. Про відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1, 2, 12 ГПК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, керуючись ст.ст. 1, 3, 15, 16, 122 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» до ОСОБА_1, ПАТ «Енергобанк» про визнання недійсним договору поруки, третя особа: ТОВ «Вердикт Фінанс» в частині позовних вимог ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» до ПАТ «Енергобанк».

Роз'яснити позивачу його право на звернення до Господарського суду м. Києва з позовом до ПАТ «Енергобанк», в порядку визначеному ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко