Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/246/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Письменного О.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Маловисківського районного центру зайнятості на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом Маловисківського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення виплаченого матеріального забезпечення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року Маловисківський районний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 15092,19 грн. виплаченого матеріального забезпечення.

В обґрунтування вимог зазначив, що ОСОБА_2 звернувся до Маловисківського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, вказавши в заяві, що він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. В період з 23 грудня 2009 року по 03 квітня 2011 рік отримував на підставі його особистих заяв та ЗУ «Про зайнятість населення» виплати допомоги по безробіттю.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 затверджено Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним.

Під час проведення розслідування страхового випадку Маловисківським районним центром зайнятості виявлено факт належності ОСОБА_2 до категорії зайнятих осіб, а саме осіб зареєстрованих як фізичні особи підприємці з 25 березня 2003 року, реєстрацію припинено 31 березня 2011 року. Отже, особа під час звернень до служби зайнятості одночасно була зайнятою особою, що суперечить ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Маловисківським РЦЗ після виявлення факту отримання допомоги 04 червня 2014 року прийнято наказ №123 «Про відшкодування коштів», за яким зобовязано відповідача повернути отриману виплату в сумі 15092,19 грн. Станом на 29 лютого 2016 року кошти не повернуто.

Рішенням Маловисківським районним судом Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Маловисківський районний центр зайнятості звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, судом не враховано, що відповідач своїми неправомірними діями завдав шкоду позивачу, оскільки будучи субєктом підприємницької діяльності в період з 23.12.2009 р. по 03.04.2011 р. отримував допомогу по безробіттю, приховуючи вказаний факт. Судом не взято до уваги, що відповідач знятий з податкового обліку лише 05 квітня 2011 року, а не в 2003 році, а також не взято до уваги долучену до матеріалів справи ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015р. по справі № П/811/3154/14 щодо визнання протиправними та незаконними дії та бездіяльність державного реєстратора. Дії відповідача спрямовані на припинення підприємницької діяльності можуть свідчити лише про наміри особи скасувати підприємницьку діяльність, але навіть звернення до податкової інспекції чи Пенсійного фонду не є доказом припинення реєстрації фізичної особи-підприємця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність умислу та зловживання відповідачем обовязком на неповідомлення позивача про реєстрацію його як фізичної особи підприємця, що виключає вину в порушенні зобовязання щодо не повідомлення центру зайнятості про відомості, які впливають на умови виплати допомоги по безробіттю.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна за наступного.

Судом встановлено, що 23 грудня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Маловисківського РЦЗ із заявою про вирішення питання його працевлаштування та надання йому статусу безробітного. В даній заяві зазначив, що не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує (а.с.7)

Перебував на обліку в центрі зайнятості, як безробітний з 23 грудня 2009 року по 03 квітня 2011 рік. За вищевказаний період він отримав 15 092,19 грн. допомоги по безробіттю (а.с.6).

Актом № 68 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Маловисківського РЦЗ встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний, отримуючи допомогу по безробіттю та був зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.11).

ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначив, що 28 квітня 2006 року ним подано нотаріально посвідчену заяву про проведення реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи до державного реєстратора Маловисківської РДА (а.с.59). У звязку з чим державному реєстратору було надано довідку з Маловисківського Центру зайнятості про те, що ПП «ОСОБА_2В.» в ЦЗ не зареєстрований, довідку з Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності згідно якої ПП «ОСОБА_2В.» в даній установі не зареєстрований, довідку про зняття його з обліку на підставі заяви, довідку Управління Пенсійного фонду в Маловисківському районі для зняття з обліку у звязку з ліквідацією за рішенням власника, довідку з Маловисківської МДПІ про зняття з податкового обліку у звязку з ліквідацією за рішенням власника (а.с.52-56;57). Після чого жодних повідомлень про необхідність подання будь-яких додаткових документів до нього не надходило, а подані ним документи йому не повертались.

27 жовтня 2014 року постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду, залишеною без змін 06 жовтня 2015 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відмовлено в задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до Державного реєстратора ОСОБА_5 про визнання протиправними та незаконними дії та бездіяльність державного реєстратора, які полягають:

- у вигляді неправомірної бездіяльності, що виразилась у не прийнятті рішень за результатами розгляду заяви від 28 квітня 2006 року у встановленому законом порядку та строки;

- у вигляді неправомірної дії з внесення запису за номером 0000853 до Єдиного державного реєстру про виключення відомостей щодо ФОП ОСОБА_2 від 26.05.2006 р.;

- у вигляді неправомірної бездіяльності, яка виразилась у не прийнятті рішення за результатами розгляду поданих ОСОБА_2 документів для припинення підприємницької діяльності в 2006 році у встановленому на той час порядку та строки;

- у вигляді неправомірної дії з внесення запису за номером 2000853 до Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення ФОП ОСОБА_2 підприємницької діяльності від 31.03.2011 р. (а.с.68-71)

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців» в редакції станом на 29.01.2006 року, для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа повинні подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: нотаріально посвідчену заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; документ, що підтверджує внесення плати за публікацію повідомлення про прийняття фізичною особою - підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності.

Документи, які подаються для внесення до Єдиного

державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця

щодо припинення нею підприємницької діяльності, приймаються за

описом, копія якого в день надходження документів видається

(надсилається рекомендованим листом) заявнику з відміткою про дату

надходження документів.

Матеріалами справи підтверджено, що 26 травня 2006 року державним реєстратором Маловисківської РДА до державного реєстру внесено відомості про ОСОБА_2, як про фізичну особу підприємця (номер запису 0000853) із зазначенням дати реєстрації 25 березня 2003 року, вид діяльності код КВЕД 52.62.0 роздрібна торгівля з лотків на ринках, дата запису 26 травня 2006 року(а.с.9-10). Реєстраційна справа знаходиться в Маловисківській районній державній адміністрації Кіровоградської області.

З зазначеного виходить, що ОСОБА_2 не був внесений до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки державна реєстрація його як підприємця була здійснена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців».

31 березня 2011 року державним реєстратором до державного реєстру були внесені відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем (номер запису 2000853) (а.с.9-10).

Встановлені обставини свідчать, що ОСОБА_2, маючи статус фізичної особи підприємця з 2003 року та подаючи заяву до Маловисківського РЦЗ про надання йому статусу безробітного в грудні 2009 року не переконався в тому, що його діяльність як фізичної особи підприємця припинена і надав інформацію відносно його правового статусу, яка не відповідає дійсності, тобто умисно не виконав свої обовязки в частині надання достовірної інформації.

Витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відсутність щодо нього відомостей в реєстрі станом на 25 березня 2003 року, не є належним доказом, так як у вказаному витягу зазначено, що єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців знаходиться у стані формування. Інформація про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстрованих до 01.07.2004 року не включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та отримується в органі виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація (а.с.86-87).

Тобто, для припинення підприємницької діяльності особа зобовязана звернутися із письмовою заявою до органу виконавчої влади, в якому вона реєструвалась як фізична особа-підприємець та отримати відповідний документ (довідку).

В матеріалах справи відсутні відомості того, що ОСОБА_2 звертався до органів виконавчої влади де проводилась його підприємницька діяльність за отриманням належної інформації про закриття його підприємницької діяльності.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014, залишеною 06 жовтня 2015 року без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду встановлено, що ОСОБА_2 під час судового розгляду не було надано до суду доказів звернення у 2006 році до реєстраційної служби з переліком документів для припинення підприємницької діяльності.

Дата надходження документів для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем вноситься до журналу обліку реєстраційних дій.

Відповідно до роздруківки журналу реєстраційних дій, який є відображення електронної програми до якого вносяться усі реєстраційні дії, 31 березня 2011 року до відповідача надійшла заява про внесення рішення ФОП про припинення підприємницької діяльності вх. № п.п.4- ОСОБА_2, за наслідком якої відповідач вчинив реєстраційну дію про припинення підприємницької діяльності номер дії 2000853.

Підстави для проведення реєстраційної дії стали отримані документи, перелік яких визначено у ч. 9 ст. 47 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції закону від 17.11.2011 р.)

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вищевказані обставини і ухвалив рішення яке не ґрунтується на законі.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог ОСОБА_2 просив застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності, оскільки днем, коли Маловисківський РЦЗ повинен був дізнатися, про порушення його прав, шляхом проведення відповідних перевірок та звірок, є день звернення із заявою про надання статусу безробітного, а саме 23 грудня 2009 року (а.с.62-64).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Стороною позивача зазначено, що про порушення відповідачем прав у звязку з безпідставним отриманням ним допомоги по безробіттю Маловисківський РЦЗ дізнався в 2014 році під час проведення перевірки бази даних ЄІАС та довідника ПОУ ЄДРС. Раніше реєстрації ФОП здійснювалася у паперовому вигляді. Інформація про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців зареєстрованих до 01 липня 2004 року не включалась до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Під час звернення особи до Центру зайнятості необхідно було надати лише паспортні дані, ІДН та заяву в якій зазначити, що особа не являється субєктом підприємницької діяльності. Перевірка даних зазначених в заяві Центром зайнятості не вимагалася. Електронні дані про реєстрацію чи припинення реєстрації ФОП вносяться до ЄДР з 2014 року. Тому перевірку осіб, які перебувають на обліку як безробітні шляхом електронного обміну даним можливо було здійснити лише з 2014 року.

Та обставина, що про порушення ОСОБА_2 статті 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивач дізнався лише в 2014 році підтверджується також виплатою відповідачу починаючи з 23.12.2009 р. по 03.04.2011 допомоги по безробіттю, яку припинено виплачувати у звязку із зняттям особи 03 квітня 2011 року з обліку, а не у звязку з виявленням порушень.

Таким чином, на підставі зазначених норм ЦК України перебіг позовної давності слід рахувати з моменту отримання позивачем електронних даних щодо ОСОБА_2, який отримано з ЄДР у 2014 році.

Отже, трьохрічний строк позовної давності закінчується в 2017 році. Станом на час предявлення позову цей строк не закінчився і позивач не втратив право вимоги до відповідача.

Позовна заява про стягнення безпідставно отриманих коштів подана до суду 01 березня 2016 року, тобто в межах позовної давності.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що як наслідок потягло за собою постановлення рішення, яке не ґрунтується на законі. Яке підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так як позовні вимоги Маловисківського РЦЗ підлягають задоволенню, то з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1378 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн. (1,5% від 226,38 грн.(ціна позову), але не менше 1378 грн.); 110 % від 1378 грн. = 1515,80 грн.)

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Маловисківського районного центру зайнятості задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року скасувати.

Позов Маловисківського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення виплаченого матеріального забезпечення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Маловисківського районного центру зайнятості виплачене матеріальне забезпечення у розмірі 15092,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Маловисківського районного центру зайнятості судовий збір в розмірі 2893,80 грн.

Рішення апеляційного суд набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: