АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/486/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким визнати договір купівлі-продажу недійсним. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини справи. Зазначає, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири був укладений нею під впливом обману з бокуОСОБА_2 ОСОБА_2 дала надію, що після укладання договору купівлі-продажу квартири буде здійснювати догляд за нею та влаштує належну старість. Після укладення договору ОСОБА_2 змінила ставлення до неї, ображала її та намагалася здати її до будинку для пристарілих. Відповідачка не розрахувалася з нею за квартиру. Вказані обставини є підставою для розірвання договору купівлі-продажу та здійснення двосторонньої реституції. Суд першої інстанції не взяв до уваги покази її свідка, який підтвердив наявність тиску при укладанні оспорюваного договору та поведінку відповідачки після підписання договору.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з'явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1

28 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

Після укладення даного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поїхали проживати до Німеччини.

29 червня 2016 року позивачка повернулась з Німеччини до України.

16 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2016 року на підставі ст.230 ЦК України. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що оспорюваний договір був укладений нею під впливом обману зі сторони ОСОБА_2, оскільки вона обіцяла здійснювати за нею догляд. Після переїзду до Німеччини відповідачка змінила своє ставлення до неї та намагалася здати її до будинку пристарілих. Якби вона знала, що її дочка не має наміру за нею доглядати, вона ніколи б не уклала договір купівлі-продажу квартири.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, допитавши свідка ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявляючи вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2016 року на підставі ст. 230 ЦК України, ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири був укладений нею під впливом обману зі сторони ОСОБА_2

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 за недоведеністю та дав правильну оцінку показам свідка ОСОБА_3 щодо стосунків сторін після укладення оспорюваного договору.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідачка не розрахувалася з нею за квартиру не є підставою для визнання недійсним оспорюваного правочину на момент вчинення. Умови оспорюваного ОСОБА_1 правочину не містить зобов'язань забезпечення відчужувача утриманням та (або) доглядом ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді