Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця», третя особа - Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця» (далі - НІАМ «Київська фортеця») про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

На обґрунтування вимог зазначав, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року його поновлено на посаді директора НІАМ «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року. Фактичне поновлення на роботі з обсягом повноважень директора, які він мав до звільнення, було здійснено лише 12 березня 2015 року відповідно до наказу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 березня 2015 року №73-к.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просив стягнути із НІАМ «Київська фортеця» на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 14 березня 2014 року по 11 березня 2015 року в розмірі 55 375 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_6 Стягнуто із НІАМ «Київська фортеця» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 14 березня 2014 року по 16 квітня 2014 року у розмірі 4 770 грн 72 коп. В іншій частині позову ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення апеляційного суду та задовольнити його позов у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що наказом Головного управління культури Київської міської державної адміністрації №70-к від 10 травня 1995 року ОСОБА_6 було прийнято на посаду директора музею «Київська фортеця» з 10 травня 1995 року.

Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №299-к від 05 липня 2012 року за безпідставне невиконання доручень Головного управління комунальної власності від 12 червня 2012 року, Головного управління культури від 03 липня 2012 року ОСОБА_6 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 317-к від 17 липня 2012 року ОСОБА_6 звільнено з посади директора музею «Київська фортеця» у зв'язку з систематичним невиконанням покладених на нього обов'язків.

Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 437-к від 17 вересня 2012 року внесено зміни і доповнення до наказу № 317-к у частині дати звільнення ОСОБА_6 Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 537-к від 05 листопада 2012 року скасовано наказ № 437-к від 17 вересня 2012 року та змінено дату звільнення на 05 листопада 2012 року.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року визнано незаконними накази Головного управління культури і мистецтв виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) від 05 липня 2012 року № 299-к про оголошення догани; від 17 липня 2012 року № 317-к про звільнення з роботи; від 17 вересня 2012 року № 437-к «Про внесення змін і доповнень до наказу Головного управління культури від 17 липня 2012 року за № 317-к»; від 05 листопада 2012 року № 537-к «Про внесення змін і доповнень до наказу Головного управління культури від 17 липня 2012 року № 317-к». Поновлено ОСОБА_6 з 05 листопада 2012 року на посаді директора Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця». Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання (а.с.73-79 т.1).

На підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 15 квітня 2014 року, ОСОБА_6 поновлено на роботі на посаді директора Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року згідно з наказом Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №126-к від 17 квітня 2014 року (а.с.113 т.1).

Стягуючи на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період із 14 березня 2014 року по 16 квітня 2014 року та відмовляючи в іншій частині позову, апеляційний суд виходив із того, що наказ Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №126-к від 17 квітня 2014 року є виконанням рішення суду про поновлення ОСОБА_6 на роботі, а тому підстав застосування до роботодавця відповідальності за ст. 236 КЗпП України після видачі цього наказу не вбачається.

Із таким висновком погодитися не можна.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина п'ята статті 235 КЗпП України).Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 14 ЦПК України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Рішенням суду ОСОБА_6 відповідно до ст. 235 КЗпП України поновлено на попередній роботі, тобто відновлено умови праці, які він мав до звільнення, а тому з моменту видачі наказу про поновлення на роботі він мав бути прийнятий на ту ж посаду, що за функціональними обов'язками, оплатою праці, робочим місцем, тощо відповідає роботі, яку він виконував до звільнення.

Разом з тим, на дату видачі наказу №126-к від 17 квітня 2014 року «Про поновлення ОСОБА_6.» посади директора НІАМ «Київська фортеця» у штатному розписі працівників музею на 2014 рік не передбачено, керівником музею виступає генеральний директор, посаду якого обіймала інша особа.

Згідно положень посадової інструкції директора історико-архітектурної пам'ятки-музею «Київська фортеця» до звільнення ОСОБА_6 виконував обов'язки керівника (директора) одноособово.

17 квітня 2014 року було затверджено посадову інструкцію директора національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця», за змістом п. 1.3. якої директор музею безпосередньо підпорядковується генеральному директору музею.

У зв'язку з наведеними обставинами ОСОБА_6 звертався до суду із заявою про роз'яснення рішення апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року цю заяву задоволено, роз'яснено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року поновлено ОСОБА_6 з 05 листопада 2012 року на посаді директора національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця». Зазначено, що оскільки ОСОБА_6 звільнено з посади директора національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця» як одноосібного керівника, то, відповідно, заявник підлягає поновленню на цій самій посаді зі збереженням повноважень керівника, які існували на час його звільнення.

На виконання вказаної ухвали суду Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано наказ від 11 березня 2015 року № 73-к, яким поновлено ОСОБА_6 на посаді директора НАІМ «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року; вирішено вважати ОСОБА_6 призначеним на посаду генерального директора НАІМ «Київська фортеця» з 21 січня 2013 року у зв'язку з проведенням державної реєстрації змін до Положення про НАІМ «Київська фортеця»; звільнено ОСОБА_7, генерального директора НАІМ «Київська фортеця», із займаної посади 11 березня 2015 року у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Таким чином, наказ про поновлення ОСОБА_6 на роботі як одноосібного керівника музею було видано лише 11 березня 2015 року, а тому висновки апеляційного суду про те, що період із 17 квітня 2014 року по 11 березня 2015 року не є затримкою роботодавця у виконанні рішення суду про поновлення працівника на роботі, є передчасними.

З наведених підстав рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції згідно ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик