АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-2806/11 Головуючий суддя І інстанції Колодяжна І. М.
Провадження № 22-ц/790/1462/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та Комінтернівського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, Відділ реєстрації місця проживання у Комінтернівському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні власністю та зняти з реєстрації ОСОБА_3

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 13 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 04 квітня 2016 року вищевказане заочне рішення скасоване і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та Комінтернівського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, Відділ реєстрації місця проживання у Комінтернівському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним призначена судова почеркознавча експертиза і провадження у справі зупинено на підставі п. 5 ст. 202 ЦПК України.

23 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про забезпечення зустрічного позову, в якій просила накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що власник квартири ОСОБА_4 може розпорядитись цією квартирою та відчужити її на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 грудня 2016 року в задоволенні вищевказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою накласти арешт на 42/100 частин квартири АДРЕСА_1.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказана заява не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими заявник вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть заявником при цьому понесені. До того ж, ОСОБА_3 не надано доказу на підтвердження того, хто є власником квартири АДРЕСА_1, на яку вона просила накласти арешт.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, вони не містять копії договору купівлі-продажу спірної квартири, витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (спірну квартиру). Згідно відповіді судді Комінтернівського районного суду від 25.01.2017 року (а.с.24) на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2017 року на теперішній час вищевказана справа знаходиться у ХНДІ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С. у зв'язку із проведенням почеркознавчої експертизи. До суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 також не надано доказів належності ОСОБА_4 на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Як пояснили в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8, ОСОБА_3 з дітьми проживає у спірній квартирі і будь-яких дій щодо її виселення ОСОБА_4 не вчиняється.

Тому будь-яких достовірних даних про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину вказаної квартири утруднить чи зробить неможливим виконання у майбутньому рішення суду, ОСОБА_3 не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Таким чином, у разі зміни істотних обставин у справі ОСОБА_3 не позбавлена можливості повторно звернутись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: