АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/481/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Драбівське» на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 , правонаступниками якого є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, до приватного акціонерного товариства «Драбівське» про визнання договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, яким просив визнати договір оренди землі, укладений від його імені з відповідачем 20.07.2011, недійсним, зобовязати відповідача повернути належну йому на праві власності земельну ділянку та стягнути судові витрати. В обґрунтування вказано на те, що ОСОБА_6 на момент смерті був власником земельної ділянки, щодо якої укладено оспорюваний договір оренди. Під час розгляду цивільної справи про витребування у відповідача його земельної ділянки позивач довідався, що від його імені 20.07.2011 укладено договір оренди, про існування якого він не знав і його ніколи не підписував. Тобто відповідач без правових підстав користується земельною ділянкою, яка належала ОСОБА_6

У звязку зі смертю ОСОБА_6 15.02.2016 судом на стороні позивача залучено його правонаступників - ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 20.12.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вказує на те, що суддя у першій інстанції мав бути відведений, так як він брав участь у розгляді справи за позовом ряду фізичних осіб, у тому числі й ОСОБА_6, до ПрАТ «Драбівське» про визнання недійсними договорів оренди землі, та давав оцінку доказам, які стосуються предмету розгляду в даній справі. Суд не допитав експертів, які встановили, поміж іншого, наявність деяких співпадаючих ознак між підписом позивача у справі та підписом, який від його імені виконано на оспорюваному договорі оренди землі, щодо методик проведення експертних досліджень. Суд не призначив у справі повторну почеркознавчу експертизу, яка б могла пояснити існування співпадаючих ознак між підписом позивача у справі та підписом, який від його імені виконано на оспорюваному договорі оренди землі. Експертизу, на висновок якої послався суд, виконано з численними порушеннями, оскільки експерту на дослідження не було надано необхідної кількості вільних зразків підпису позивача. Суд не зясував яким саме чином порушено права позивача у справі , адже він з 2011 року отримував орендну плату від позивача, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, якщо позивач не укладав оспорюваний договір оренди землі, яким саме чином він використовував свою земельну ділянку. Суд не врахував, що оспорюваний договір оренди землі протягом тривалого часу виконувався його сторонами. Суд помилково не застосував до позовних вимог у справі наслідків спливу строків позовної давності. Правонаступники позивача продовжують отримувати орендну плату.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірний договір оренди землі підписано не позивачем, як власником землі, що встановлено відповідним висновком експертизи, отже він має бути визнаний недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_6 на момент смерті (15.02.2016) був власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7385 га, на території Драбово-Барятинської сільської ради на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР №129232 від 17.06.2004. Після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Указані особи згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2016, набули право власності на вказану земельну ділянку в частках, відповідно, ? та ?.

Відповідачем надано суду примірник договору оренди землі, підписаний від імені позивача ОСОБА_6, як орендодавцем, 20.07.2011, згідно якого відповідач (ПрАТ «Драбівське») отримало у платне строкове користування земельну ділянку, належну позивачу, на 10 років (п.8 договору) для виробництва товарної сільськогосподарської продукції (спірний договір). Цей договір зареєстрований 29.12.2011 відділом Держкомзему у Драбівському районі за №00851.

Позивач у даній справі стверджував про те, що спірний договір оренди він не підписував у звязку з чим просив визнати його недійсним.

Відповідно до положень ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

З цих підстав, для зясування того чи підписано від імені орендодавця спірний договір оренди землі позивачем у даній справі призначено комплексну судово-технічну експертизу документів та судову почеркознавчу експертизу.

Висновком комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи №74/286-302/16-23 від 29.04.2016 встановлено, що оспорюваний договір оренди землі підписувався рукописним способом не позивачем ОСОБА_6, а іншою особою.

Далі, відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.14 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі; ч.1 ст.6 ЗУ «Про оренду землі» - орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі; ч.2 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» - відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи встановлені у даній справі фактичні обставини та наведені вище норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про недійсність спірного договору оренди землі, оскільки, як встановлено висновком експертизи, цей договір не підписано однією з його сторін.

При цьому, колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що суддя, який розглядав дану справу у суді першої інстанції, мав бути відведений, оскільки він надав оцінку обставинам цієї справи при розгляді іншої справи, адже відповідно до положень ст. 20 ЦПК України, яка регламентує підстави для відводу судді, розгляд суддею справ з аналогічними предметами спору не є підставою для його відводу.

Слід відхилити апеляційні доводи про те, що суд не допитав експертів, які встановили, поміж іншого, наявність деяких співпадаючих ознак між підписом позивача у справі та підписом, який від його імені виконано на оспорюваному договорі оренди землі, щодо методик проведення експертних досліджень та про те, що суд не призначив у справі повторну почеркознавчу експертизу, яка б могла пояснити існування вказаних співпадаючих ознак підписів, оскільки висновок комплексної експертизи у справі є повним, належним чином обґрунтованим та дає категоричну відповідь на питання про те чи виконано підпис від імені ОСОБА_6 ним чи іншою особою.

Слід врахувати, що згідно ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу (суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів).

Таким чином колегія суддів вважає, що суд вірно надав оцінку висновку експертизи у справі, враховуючи інші докази у справі.

Колегія суддів оцінює критично апеляційні доводи про те, що проведену у справі експертизу виконано з численними порушеннями, оскільки експерту на дослідження не було надано необхідної кількості вільних зразків підпису позивача, так як жодних застережень щодо якості чи кількості наданих на експертне дослідження матеріалів висновок експертизи не містить, а навпаки він є повним та належним чином обґрунтованим.

За встановлених у справі фактичних обставин щодо відсутності підписання спірного договору оренди землі позивачем (орендодавцем), які не спростовано апелянтом, колегія суддів констатує, що апеляційні доводи про належне виконання цього договору його сторонами не дають підстав для висновку про укладення правочину з дотриманням вимог законодавства, що могло б слугувати основою для ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у справі.

Відсутність підпису орендодавця у спірному договорі оренди землі свідчить про відсутність волі власника землі на передачу його земельної ділянки в оренду, що безсумнівно порушує його право власності щодо майна, встановлене ст. 41 Конституції України, та спростовує апеляційні доводи про те, що суд не зясував яким саме чином порушено права позивача у справі.

Також не можна погодитися з апеляційними доводам про пропуск позивачем строків позовної давності, адже про існування спірного договору оренди землі позивач дізнався у 2015 році при розгляді справи про витребування у відповідача земельної ділянки. Доказів того, що позивач був обізнаний з умовами спірного договору у більш ранній строк апелянт суду не надав.

Слід врахувати, що відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційних скарг є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 , правонаступниками якого є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, до приватного акціонерного товариства «Драбівське» про визнання договору оренди землі недійсним - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :