Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6679/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

14 лютого 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондрі Ю.Ю.,

за участю

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації «Банку «Демарк» ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Олишівське», ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, третя особа Відділ примусового конання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАБ «Банк «Демарк» 28 листопада 2016 року звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ПП «Олишівське», ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Посилався на те, що згідно з рішеннями господарського суду Чернігівської області, які знаходяться на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернігівській області, з відповідача ПП «Олишівське» на користь ПАТ «Банк «Демарк» стягнуто суми грошових коштів в розмірі 3917778,45 грн. та 3097262,38 грн.

Вказував, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що 30 квітня 2012 року між відповідачами ОСОБА_3 та ПП «Олишівське» в простій письмовій формі було укладено договір застави транспортного засобу автомобіля марки FIAT, DOBLO COMBI, тип пасажирський В, колір сірий, 2011 року випуску.

В подальшому рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2016 року стягнуто з ПП «Олишівське» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики та звернуто стягнення на автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський В, колір сірий, 2011 року випуску.

Позивач вважає, що договір закладу транспортного засобу від 30 квітня 2012 року є нікчемним, оскільки його недійсність встановлена законом, і хоча ПАТ «Банк «Демарк» не є стороною договору, але наявність такого договору впливає на його права та інтереси як стягувача у виконавчому провадженні про стягнення коштів з ПП «Олишівське».

В поданій до суду позовній заяві просив суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та повернути ПП «Олишівське» транспортний засіб автомобіль марки FIAT, DOBLO COMBI, тип пасажирський В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ, і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 300385, що видане Чернігівським ВРЕР 09 грудня 2011 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, вважає, що нормами законодавства не передбачено обовязковість нотаріального посвідчення договору закладу транспортного засобу.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Чернігівської області від 04 квітня 2013 року в справі № 927/192/13-г стягнуто з ПП «Олишівське» на користь ПАТ «Банк «Демарк» заборгованість в сумі 3917778,45 грн.

Також рішенням господарського суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року в справі № 927/319/15 стягнуто з ПП «Олишівське» на користь ПАТ «Банк «Демарк» заборгованість в сумі 3097262,38 грн.

Зазначені судові рішення відповідачем ПП «Олишівське» не виконані, знаходяться на примусовому виконанні в відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, зведене виконавче провадження № 48162243.

Також судом встановлено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в межах зведеного виконавчого провадження з примусового виконання рішень про стягнення грошових коштів з ПП «Олишівське» 19 листопада 2013 року винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника ПП «Олишівське», а згідно з постановою від 21 листопада 2013 року оголошено в розшук майно боржника, в тому числі і транспортний засіб автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ.

Також дослідженими в справі доказами встановлено і не оспорюється сторонами по справі, що 30 квітня 2012 року між відповідачами ОСОБА_3 та ПП «Олишівське» в простій письмовій формі укладено договір закладу транспортного засобу, згідно з яким заставодавець (ПП «Олишівське») передає в заклад заставодержателю (ОСОБА_3О.) автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ.

Відповідно до норм ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 4 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Форма договору застави (закладу) транспортного засобу передбачено нормами Закону України «Про заставу».

Зокрема, відповідно до ст. 13 Закону України «Про заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів.

Статтею 55 Закону України «Про нотаріат», в редакції станом на час укладення договору застави, також передбачено, що угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. У разі застави майбутнього майна або створення забезпечувального обтяження в майбутньому майні нотаріусу надаються документи, що підтверджують наявність прав на набуття такого майна у власність у майбутньому.

Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору визначені ст. 220 ЦК України, згідно з якою у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що сторонами договору закладу транспортного засобу від 30 квітня 2012 року не було дотримано вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору, суд приходить до висновку, що такий договір є нікчемним, його недійсність встановлена законом, тому визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (стаття 215 ЦК України).

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк «Демарк» є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Необхідно застосувати наслідки недійсності нікчемності правочину та повернути ПП «Олишівське» транспортний засіб автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ, номер шасі ZFA7928, та повернути ПП «Олишівське» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 300385, що видане Чернігівським ВРЕР 09 грудня 2011 року.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні на ту обставину, що в даному випадку під час укладення договору закладу транспортний засіб не підлягав державній реєстрації не заслуговує на увагу.

Визначення поняття транспортних засобів надано в Правилах дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, де в п. 1.10. зазначено, що транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Також визначено, що механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Пунктом 30.1. Правил дорожнього руху передбачено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх у Державтоінспекції або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов'язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Таким чином, транспортні засоби поділяються на різновиди, зокрема на ті, що підлягають державній реєстрації, а також на ті, що не підлягають державній реєстрації.

Автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ, є механічним транспортним засобом та підлягає обовязковій державній реєстрації.

Окрім того, відповідно до абз. 1 п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388, з наступними змінами та доповненнями, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2016 року по справі № 552/4806/16-ц, яке вступило в законну силу, та на яке посилається представник відповідача як на одну із підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, договір закладу транспортного засобу від 30 квітня 2012 року не визнавався дійсним, відповідні позовні вимоги не були предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду було сплачено суму судового збору в розмірі 1378 грн., тому понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3 та ПП «Олишівське» в рівних частках, тобто, з кожного в розмірі по 689 грн.

Окрім того, в даній справі позивачем заявлялися вимоги щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 31 Постанови від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК за загальною сумою всіх вимог.

Таким чином, як слушно зауважив представник відповідача в поданому до суду 14 лютого 2017 року клопотанні, при зверненні до суду позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір.

На підставі викладеного, з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України за результатами вирішення спору слід стягнути належну суму судового збору з відповідачів (Постанова № 10 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Матеріалами встанови встановлено, що узгоджена сторонами договору закладу транспортного засобу вартість автомобіля визначена сумою 300000 грн., що і є ціною даного позову.

Тому в даній справі підлягала до сплати сума судового збору за розгляд справи судом в розмірі 4500 грн. (300000/100 х 1,5).

Сплачено позивачем при зверненні до суду 1378 грн., тому недоплачений розмір судового збору складає 3122 грн.

Тому з кожного з відповідачів на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі по 1561 грн. (3122 грн./2).

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» задовольнити.

Застосувати наслідки недійсності нікчемності правочину, повернути Приватному підприємству «Олишівське» транспортний засіб автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ, номер шасі (кузова, рами) ZFA7928, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 300385, видане Чернігівським ВРЕР 09 грудня 2011 року, та повернути Приватному підприємству «Олишівське» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 300385, що видане Чернігівським ВРЕР 09 грудня 2011 року,

Стягнути з Приватного підприємства «Олишівське» на користь держави судовий збір в розмірі 1561 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1561 грн.

Стягнути з Приватного підприємства «Олишівське», ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» понесені судові витрати в розмірі 1378 грн., з кожного в розмірі по 689 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_4

Суддя Н.Л.Яковенко

14.02.2017