Справа № 363/2963/16-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О.Д.
Провадження № 22-ц/780/571/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 22.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Лютізького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа ОСОБА_3 про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання незаконним і скасувати наказ по Лютізькому дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 30.06.2016 року №40, про звільнення з посади ОСОБА_2 з 30.06.2016 року відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України, поновлення ОСОБА_2 на роботі в Лютізькому дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області на посаді вихователя з 30.06.2016 року, стягнення з Лютізького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.07.2016 року по день винесення рішення та 15000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди .

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що згідно наказу №2-к від 10.01.2011 року ОСОБА_2 прийнята на посаду вихователя в Лютізький дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Барвінок». З вересня 2015 року завідувач дошкільним навчальним закладом, третя особа по справі, ОСОБА_3 з невідомих позивачу причин почала її безпідставно дорікати по різним ситуаціям, викликала до себе в кабінет та погрожувала звільненням. 30.06.2016 року о 17 годині 00 хвилин завідувач дошкільного навчального закладу ОСОБА_3, запросила ОСОБА_2 та її колег ОСОБА_4В, ОСОБА_5А, а також завгоспа до свого кабінету, де в їх присутності зачитала наказ №40 від 30.06.2016 року про те, що ОСОБА_2 звільнено з займаної посади згідно до п.3 ст.41 КЗпП України. ОСОБА_2 вважає своє звільнення з роботи незаконним, безпідставним та несправедливим, оскільки ознайомившись з п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України, стало відомо, що йдеться про розірвання трудового договору за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Однак, від завідувача ніяких розяснень щодо причини звільнення не надано, за який саме аморальний проступок звільнено з роботи незрозуміло. Таким чином ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом своїх прав.

Під час розгляду справи представник позивача, збільшила позовні вимоги та просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016 року по 24.10.2016 року в розмірі 15344,64 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним і скасувати наказ Лютізького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 30.06.2016 року №40 про звільнення з посади ОСОБА_2 з 30.06.2016 року відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі в Лютізькому дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області на посаді вихователя з 30.06.2016 року.

Стягнуто з Лютізького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області на користь ОСОБА_2 заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2016 року по 10.11.2016 року 17807,36грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Барвінок» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, просив рішення суд скасувати та ухвалити по справі нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

На те саме рішення суду першої інстанції, апелянтом ОСОБА_6 подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права в частині відмови в задоволені відшкодування моральної шкоди у звязку із ненаданням належних доказів, що підтверджують перенесених нею душевних страждань.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг вважає, що вони не обґрунтовані та не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що наказом Дошкільного навчального закладу «Барвінок» від 10.01.2011 року №2 призначено ОСОБА_2 на посаду вихователя з повним навантаженням (1 ставка) з 10.01.2011 року з посадовим окладом згідно з тарифікацією. Зі статутом, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією, інструкціями з охорони життєдіяльності, інструкціями з цивільної оборони, інструкціями з пожежної безпеки, графіком роботи ознайомлена.

Наказом Дошкільного навчального закладу «Барвінок» від 15.09.2015 року №24 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2А.» вихователю оголошено догану та позбавлено преміальних виплат у розмірі 70%.

Наказом Дошкільного навчального закладу «Барвінок» від 30.06.2016 року №40 «Про звільнення з посади ОСОБА_2А.», у звязку з порушенням Статуту дошкільного закладу (ясла-садок) «Барвінок» п.7.9. з огляду на існуюче дисциплінарне стягнення, ОСОБА_2, вихователя, звільнити із займаної посади з 30.06.2016 року керуючись п.3 ст.41 КЗпП України.

Згідно до п.7.9. статуту ДНЗ (ясел-садка) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.08.2014 року, педагогічні працівники зобовязані виконувати статут, правила внутрішнього розпорядку дошкільного закладу, умови контракту чи трудового договору, дотримуватися педагогічної етики, норм загальнолюдської моралі, поважати гідність кожної дитини та її батьків, забезпечувати емоційний комфорт, захист дитини від будь-яких форм експлуатації та дій, які шкодять її здоровю, а також від фізичного та психічного насильства, брати участь у роботі педагогічної ради та інших заходах, повязаних з підвищенням професійного рівня, педагогічної майстерності, загальнополітичної культури, виконувати накази та розпорядження керівництва.

Згідно статтею 41 КЗпП України визначено, що додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і субєктів господарювання.

Відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України, що вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

До субєктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України «Про освіту», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.

Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1)аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2)вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обовязків, так і не повязаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо.

Відповідно до ч.1 ст.54 ЗУ «Про освіту» педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обовязки.

За змістом статті 56 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники зобовязані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати в дітей і молоді повагу до батьків, жінки, старших за віком.

Аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Зокрема, аморальним слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо.

При таких обставинах колегія судді погоджується з обґрунтованим висновком суд першої інстанції, що до того, що позивача було звільнено лише на підставі загальної оцінки і жоден із наведених доводів не може бути підставою для звільнення працівника за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, передбачений п.3 ст.41 КЗпП України, тому наказ №40 від 30.06.2016 року підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі.

Крім того, колегія суддів погоджується з вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відповідно до ст.235 КЗпП України, підлягають задоволенню у розмірі 17807,36грн., за час вимушеного прогулу з 01.07.2016 року по дату ухвалення рішення.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності ( втому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб.

Отже, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, або невизнаних оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, виходячи з вище викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перенесених нею душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих звязків у результаті саме дій відповідача, а тому в частині вимог стягнення моральної шкоди вважає не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин апеляційні скарги необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Барвінок» Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: