Справа № 442/398/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/169/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Копняк С. М., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

16.01.2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 в користь банку заборгованість за кредитним договором № 2203-6827 від 27.05.2008 року в розмірі 984030,55 грн. та судові витрати у справі.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 27.05.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2203-6827, за яким останній отримав кредит в розмірі 420 000 грн. зі сплатою 19,5 % річних за користування кредитом строком до 26.05.2018 року з умовою виконання всіх інших зобовязань в порядку та строки, визначені договором. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем 27.05.2008 року було укладеного іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку нежитлову будівлю, що знаходиться по вул. Дрогобицька, 61 «а» в м. Стебнику Львівської області. У зв»язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, банком звернено стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса та реалізовано шляхом продажу на прилюдних торгах нежитлову будівлю, що знаходиться по вул. Дрогобицька, 61 «а» в м. Стебнику Львівської області. Виручені від реалізації предмета іпотеки грошові кошти в розмірі 97708,28 грн. спрямовано на часткове погашення простроченої кредитної заборгованості. Внаслідок реалізації предмета іпотеки, заборгованість перед банком погашена лише частково і станом на 17.12.2014 р. така становить 984030,55 грн., з яких: залишок прострочених платежів по кредиту - 376527,25 грн.; залишок простроченої заборгованості по відсотках - 19296,99 грн; сума нарахованої пені по кредиту - 415139,83 грн.; сума нарахованої пені по відсотках - 64168.01 грн.; сума інфляційних втрат за простроченим тілом кредиту - 72075,87 грн., сума інфляційних втрат за простроченими відсотками - 3433,84 грн.; 3% річних від простроченої суми по тілу кредиту - 30520,82 грн.; 3% річних від простроченої суми по відсотках - 2867,94 грн.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН 0) в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203-6827 від 27.05.2008 року станом на 17.12.2014 року в розмірі 984030,55 грн. (девятсот вісімдесят чотири тисячі 30 гривень 55 коп.), яка складається з: залишку прострочених платежів по кредиту 376527,25 грн.; залишку простроченої заборгованості по відсоткам - 19296,99 грн; суми нарахованої пені по кредиту - 415139,83 грн.; суми нарахованої пені по відсотках - 64168.01 грн.; суми інфляційних втрат за простроченим тілом кредиту 72075,87 гр н., суми інфляційних втрат за простроченими відсотками -3433,84 грн.; 3% річних від простроченої суми по тілу кредиту-30520,82 грн.; 3% річних від простроченої суми по відсотках - 2867,94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН 0) в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» 3654 грн. судового збору.

Заочне рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд ухвалив заочне рішення у справі за його відсутності, хоча ні він, ні його представник судових повісток про виклик у судове засідання не отримували. Рішення суду ухвалено на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Крім того, судом першої інстанції не вирішено його заяву про застосування позовної давності до спірних кредитних правовідносин. Судом також було порушено норми процесуального права, оскільки копія судового рішення йому не була надіслана.

Просить рішення суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що 27.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (тепер Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2203-6827, відповідно до якого банк зобов»язувався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 420000 грн., а позичальник зобов»язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 19,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на споживчі цілі окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 26 травня 2010 року. Сукупна вартість кредиту, графік погашення платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування визначені в додатку №№1-3, що є невід»ємною частиною цього договору. На дату закінчення кожного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами по останній робочий день місяця, починаючи з 26 травня 2010 року. Остаточним терміном погашення кредиту є 26 травня 2018 року (а.с.5).

В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2203-6827, 27.05.2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку належну йому нежитлову одноповерхову цегляну будівлю (приміщення овочевого складу) з залізобетонним горішнім перекриттям та сумісним покриттям, загальною площею 843,3 кв.м., що знаходиться по вул. Дрогобицькій, 61 «а», в м. Стебник Львівської області та розташована на земельній ділянці площею 2492 кв.м. Вартість предмета іпотеки згідно договору іпотеки становить 696 330 грн., що значно перевищувала суму отриманого кредиту.

У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем зобов»язань за кредитним договором, заборгованість за таким станом на 17 грудня 2014 року згідно розрахунку позивача (а.с.20) становить 984030 грн.55 коп., з яких: залишок основного боргу - 0; залишок нарахованих відсотків за користування кредитом - 0; залишок прострочених платежів по кредиту - 376 527,25 грн.; залишок прострочених платежів по відсотках -19 296,99 грн., сума нарахованої пені по кредиту - 415 139,83 грн., сума нарахованої пені по відсотках - 64 168,01 грн.,сума інфляційних втрат за простроченим тілом кредиту 72075,87 грн.; сума інфляційних втрат за простроченими відсотками - 3433, 84 грн.; 3% річних від протроченої суми по тілу кредиту 30520 грн.82 коп.; 3% річних від протроченої суми- 2867 грн.94 коп.

З 01.07.2008 року позичальник припинив виплати по відсотках, а тому 05.02.2009 року банк звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про вчинення виконавчого напису. 12 лютого 2009 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 126 по договору іпотеки від 27.05.2008 року та звернуто стягнення на майно відповідача для задоволення вимог банку за кредитним договором на суму 476 050 грн. Виконавчий напис було звернено банком до виконання через ВДВС Дгогобицького МУЮ.

Предмет іпотеки - нежитлову одноповерхову цегляну будівлю (приміщення овочевого складу) з залізобетонним горішнім перекриттям та сумісним покриттям, загальною площею 843,3 кв.м., що знаходиться по вул. Дрогобицькій, 61 «а», в м. Стебник Львівської області та розташована на земельній ділянці площею 2492 кв.м., було реалізоване з прилюдних торгів 25.01.2013 року в межах процедури виконавчого провадження на підставі виконавчого напису від 12.02.2009 року р. №126 за ціною 127 237 грн. 50 коп., що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів № 03/723/12/і-5 від 25.01.2013 року.

Після відрахування виконавчого збору, витрат та винагороди торгуючої організації, стягувану перераховано 97708 грн.28 коп., які спрямовано на погашення заборгованості за кредитним договором.

08.08.2014 року виконавчий напис постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції повернуто позивачу з підстав недостатності коштів від реалізації заставного майна.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2009 року змінено умови договору відновлювальної кредитної лінії № 2203-6827 від 27 травня 2008 року щодо строку його виконання, а саме, визначено строк виконання договору відновлювальної кредитної лінії № 2203-6827 від 27 травня 2008 року моментом винесення рішення про зміну умов договору, тобто 25 травня 2009 року. Як вбачається зі змісту зазначеного рішення, представник ВАТ «Ощадбанк» не заперечував проти задоволення позову про зміну строку виконання кредитного договору. Рішення суду ВАТ «Ощадбанк» не оскаржувало та таке набрало законної сили.

Відповідно до положень ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно положень ч.3,ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Матеріалами справи встановлено, що позовна заява позивачем подана до суду 16.01.2015 року. 20.01.2015 року районним судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 03.02.2015 року на 12.00 год. 03.02.2015 року розгляд справи не відбувся через неявку відповідача ( відповідно до даних журналу судового засідання від 03.02.2015р.). Доказів належного повідомлення відповідача про призначення справи до розгляду на 03.02.2015 року в матеріалах справи немає. У зв»язку з неявкою відповідача справу розглядом відкладено на 19.02.2015 року ( а.с.27,28). 18.02.2015 року відповідач подав до суду заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 442/8652/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ВДВС Дрогобицького МУЮ, ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_5, третя особа ВАТ «Державний ощадний банк України» про визнання прилюдних торгів недійсними (а.с.33).

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2015 року провадження у даній справі зупинено до вирішення справи за позовом ОСОБА_4 до ВДВС Дрогобицького МУЮ, ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_5, третя особа ВАТ «Державний ощадний банк України» про визнання прилюдних торгів недійсними.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11.06.2015 року ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2015 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.70,71). 24.06.2015 року справу повернуто суду першої інстанції.

10.09.2015 року судом у справі ухвалено оскаржуване заочне рішення (а.с.78). Доказів належного повідомлення відповідача про призначення справи до розгляду на 10.09.2015 року у матеріалах справи немає.

Доказів отримання заочного рішення ОСОБА_2 матеріали справи також не містять, як і доказів виконання судом вимог ст.227 ЦПК про направлення відповідачу рекомендованим листом із повідомленням копії заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

23.10.2015 року на адресу АТ «Ощадбанк» судом надіслано виконавчий лист у даній справі № 442/398/15-ц (провадження № 2/442/435/2015).

Копію зочного рішення ОСОБА_2 отримав 02.03.2016 року, подавши до суду заяву про видачу копії такого та 11.03.2016 року подав заяву про перегляд заочного рішення (а.с.92), у якій зазначив, що розгляд справи в заочному порядку відбувся судом з порушенням 224 ЦПК України, оскільки ні він, ні його представник судових повісток-викликів до суду на 10.09.2015 року не отримували, як і повідомлень в будь-якій іншій формі, а тому суд не мав підстав для ухвалення заочного рішення. У заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 покликався на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення з даним позовом та просив суд застосувати до даних правовідносин строк позовної давності.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.04.2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Залишаючи заяву ОСОБА_2 без задоволення, суд виходив з того, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та мав можливість реалізувати свої процесуальні права протягом усього часу судового розгляду справи та мав можливість надати суду докази в обґрунтування своїх заперечень.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів не погоджується з наступних мотивів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 27.01.2016 року № 6-2913цс15 та у постанові від 02.03.2016 року № 6-2307цс15, під час розгляду справи в суді апеляційному порядку суд відповідно ч.1 ст.303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, судом апеляційної інстанції не приймаються та не переглядаються. Оскільки ст.267 ЦК України є нормою матеріального права, суди апеляційної інстанції не мають права розглядати заяви про застосування цієї норми.

Відповідно до положень ст.360-7 ЦК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч.1 ст.355 цього Кодексу є обов»язковими для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норми права, викладеній в постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів вважає за можливе відійти від вищезазначеної правової позиції Верховного Суду, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.10 ЦПК України). Змагальність - один із найбільш важливих конституційних принципів сучасного судочинства. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Гарантією реалізації в цивільному судочинстві принципу змагальності є широке коло процесуальних прав, якими наділені особи, які беруть участь у справі Принцип змагальності послідовно відображається в багатьох інших нормах ЦПК, насамперед тих, що стосуються доказування та судового розгляду.

Суди повинні поважати гідність і честь всіх учасників цивільного процесу, а також здійснювати правосуддя на засадах рівності всіх перед законом і недопущення будь-яких дискримінацій.

Стаття 158 ЦПК України визначає, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні з обов»язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення сторін про час та місце розгляду справи проводиться судом відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК. Якщо ж в матеріалах справи немає доказів інформування відповідача про час та місце розгляду справи, то він не може вважатися повідомленим належним чином.

Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З наведених вище норм права можна зробити висновок, що лише у випадку належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд вправі проводити заочний розгляд справи та ухвалювати заочне рішення. В інших випадках суд не має підстав для заочного розгляду цивільної справи.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд встановлює, чи повідомлені ті, хто не з»явився, про час і місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, про час та місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особа, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений ст.74 ЦПК України.

Матеріалами справи безспірно встановлено, що оскаржуване заочне рішення суду ухвалено у відсутності відповідача, який належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи, та без дотримання вимог п.1 ч.1 ст.169 ЦПК України.

Крім того, залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, районний не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, що є підставою для скасування заочного рішення, а також не вирішив заяву відповідача про застосування строку позовної давності, про що він просив в заяві про перегляд заочного рішення (а.с.92).

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки заява про застосування позовної давності подавалася відповідачем у суді першої інстанції, однак не була вирішена судом у ході розгляду даної справи у зв»язку з порушенням судом норм ЦПК України, така заява може вважатися такою, що подана в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, оскільки право відповідача на розгляд такої заяви судом першої інстанції було порушено.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2009 року умови договору відновлювальної кредитної лінії № 2203-6827 змінено, а саме визначено строк виконання договору днем винесення рішення про зміну умов договору, тобто 25 травня 2009 року.

Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту обчислюється із дня настання строку виконання зобов»язання, яким є 25 травня 2009 року, а останнім днем строку на пред»явлення позову про стягнення заборгованості - 25 травня 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ПАТ «Державний ощадний банк України» подана до суду 16.01.2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Аналізуючи кредитну історію ОСОБА_2 за договором відновлювальної кредитної лінії від 27 травня 2008 року № 2203-6827 встановлено, що отримуючи у 2008 році кредит в розмірі 420 000 грн. відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлову одноповерхову цегляну будівлю ( приміщення овочевого складу) з залізобетонним горішнім перекриттям та сумісним покриттям, загальною площею 843,3 кв.м., що знаходиться по вул. Дрогобицькій, 61 «а», в м. Стебник Львівської області та розташовану на земельній ділянці площею 2492 кв.м. вартістю 696 330 грн., що на день отримання кредиту значно перевищувало суму кредиту та повністю забезпечувало його повернення.

2009 року банк реалізував своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 476 050 грн. шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Проте, незважаючи на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинено ще у 2009 році, іпотечне майно реалізовано з прилюдних торгів лише у 2013 році за ціною 127 237 грн. 50 коп., з яких банку для погашення заборгованості за кредитним договором, строк виконання якого змінено на 25.05.2009 року, перераховано 97 708 грн.28 коп. ( що більше ніж в сім разів нижче від вартості предмета іпотеки 696 330 грн. за іпотечним договором).

Крім того, сума заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії, яку просить стягнути позивач, нарахована після закінчення строку дії договору (25.05.2009 р.) та в основному складається з неустойки, штрафних санкцій та сум, нарахованих згідно ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання позичальником зобов»язання.

Разом з тим, позивачем не додано до матеріалів справи додатків №№1-3, що є невід»ємною частиною договору кредиту, з яких можна встановити сукупну вартість кредиту, графік погашення платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування. В матеріалах справи також відсутній детальний розрахунок заборгованості, довідка про рух коштів по рахунку.

Відповідно до п.1ч.1 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, поро яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Враховуючи, що з 16.01.2015 р. (дати подачі позову) у справі було проведено всього три судові засідання, а після повернення справи з апеляційної інстанції суд, в першому ж судовому засіданні 10.09.2015 р., без виклику відповідача, розглянув справу в заочному порядку, колегія суддів приходить до висновку, що саме у зв»язку з грубим порушенням норм ЦПК судом, відповідач був позбавлений права на подачу доказів у справі, зокрема, копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2009 року, яким змінено строк виконання зобов»язанння, та права на розгляд судом його заяви про застосування позовної давності, поданої в суді першої інстанції.

Відповідно до п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності при вирішенні господарських спорів», яку колегія вважає за можливе застосувати як аналогію права згідно ст.8 ЦК України, про сплив позовної давності в суді апеляційної інстанції заявити може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи місцевим судом.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_6 про застосування позовної давності та відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Відтак, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ВАТ «Державний ощадний банк України».

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 2203-6827 від 27 травня 2008 року відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Копняк С. М.

ОСОБА_7