РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 757/45637/16-ц

пр. № 2/759/1563/17

26 січня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору іпотеки частково недійсним, третя особа - ОСОБА_2,

встановив:

08.10.2007 року ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір №1235/ФКВ-07.

На забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_2, зі згоди свого чоловіка ОСОБА_1, що була посвідчена нотаріально (а.с.34), передала в іпотеку ТОВ «Український промисловий банк» належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, про що між ними 28.10.2007 року було укладено іпотечний договір № 1235/Zфквіп-07 (далі іпотечний договір).

Разом з іншим, сторони іпотечного договору в п.п. 4.4.1., 4.4.2. п. 4.4. оговорили випадки та порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто узгодили іпотечне застереження.

Зобов?язання та право вимоги за наведеними договорами перейшли до ПАТ «Дельта Банк», відповідно до договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010 року (а.с.24-29).

ОСОБА_1 у вересні 2016 року заявив позов до ПАТ «Дельта Банк» про визнання частково недійсним іпотечного договору від 08.10.2007 року, що був укладений між його дружиною ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», а саме в частині іпотечного застереження, визначеного п. 4.4. п.п. 4.4.1., 4.4.2. договору.

Позов обґрунтовано тим, що сторонами іпотечного договору при укладенні договору в супереч чинному законодавству не отримано окремої згоди позивача, як чоловіка іпотекодавця, на іпотечне застереження.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві.

Представник відповідача Павленко О.В. заперечила проти позову, і пояснила, що нотаріальної згоди позивача на передачу його дружиною майна в іпотеку було достатньо для того щоб погодити і іпотечне застереження.

ОСОБА_2 в суд не з?явилась.

Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.

Так, відповідно до ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За змістом ст.ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

З аналізу наведених норм закону, суд приходить до висновку, що іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку носить самостійний характер, а тому на такий договір поширюються загальні вимоги щодо договору іпотеки, в тому числі має бути надана згода другого з подружжя на укладення договору.

Оскільки, ОСОБА_1 не надавав згоди на включення іпотечного застереження до іпотечного договору, то цей договір (іпотечне застереження) є недійсним за підстав передбачених ст.ст. 203 ч.1, 215 ч.1 ЦК України.

Отже, позов підлягає задоволенню.

За такого рішення, витрати у справі суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору іпотеки частково недійсним задовольнити.

Визнати недійсними п.п. 4.4.1., 4.4.2. п. 4.4. іпотечного договору №1235/Zфквіп-07, що укладений 08 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим М.К. за реєстровим №2442.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий М.Ф. Сенько