9 лютого 2017 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:
головуючої судді Демінської А.А.,
з участю секретаря судового засідання Медвідь М.В.,
позивача- Глущенка С.С. та його представника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, -
В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, зазначивши, що працює водієм тролейбуса в ХКП «Електротранс». Відповідач заборгував йому частину заробітної плати за період з червня по грудень 2016 року, оскільки ігнорує мінімальні гарантії, встановлені колективним договором та галузевою угодою. З урахуванням остаточно уточнених позовних вимог, просить стягнути недоплачену заробітну плату в сумі 3061,27 грн. Крім того, оскільки порушенням його права на належну оплату працю йому завдано душевних страждань, просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди в сумі 5000 грн.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, обґрунтовуючи наданими помісячними розрахунками недоплаченої заробітної плати. Звертають увагу на те, що в охопленому позовними вимогами періоді відсутні розрахунки за липень 2016 року, оскільки позивач перебував в цьому місяці у відпустці, тому недоплати за липень не стягує.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце судового розгляду справи неодноразово був повідомлений в установленому порядку, подав клопотання про відкладення судового розгляду, однак доказів поважності причин неявки не надав. За таких обставин суд вважає за необхідне судовий розгляд справи провести за відсутності представника відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних мотивів.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці» визначено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів.
Згідно з ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
Відповідно до п. 1 та розділу ІV Колективного договору Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на 2006 2007 р.р., схваленого конференцією трудового колективу 27 квітня 2006 року, порядок оплати праці працівників визначається на основі КЗпП України, Закону України «Про колективні договори і угоди», Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», інших актів законодавства, Генеральної, галузевої і регіональної угоди.
На підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про колективні договори і угоди» угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми, зокрема щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі).
В силу ч. 1 ст. 9 цього Закону положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.
Статтею 22 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективним договором.
Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 19.10.2016 року у цивільній справі № 686/2601/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» про стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди встановлено наступні обставини.

Позивач перебуває у трудових відносинах з Хмельницьким комунальним підприємством «Електротранс». Відповідно до наказу № 114-к від 03 червня 2015 року прийнятий на посаду водія пасажирського тролейбуса з 04 червня 2015 року. За результатами перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, проведеної у січні 2016 року Управлінням Держпраці у Хмельницькій області, виявлено факти порушення Хмельницьким КП «Електротранс» законодавства про працю щодо оплати праці позивача.

Оплата праці водія пасажирського тролейбуса повинна проводитись із застосуванням визначеного Галузевою угодою коефіцієнта 1,9 співвідношення мінімальної тарифної ставки водіїв пасажирських тролейбусів до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва.

Застосуванню підлягає Галузева угода між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014 - 2015 роки, зареєстрована Міністерством соціальної політики 19 лютого 2014 року, реєстраційний № 5 (далі Галузева угода).

Відповідно до п. 3.1 цієї Галузевої угоди сторони встановили такі мінімальні обовязкові гарантії в оплаті та нормуванні праці: мінімальну тарифну ставку робітника І розряду основного виробництва у розмірі не менше 120% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом; коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва згідно з додатком 2 до цієї угоди.

Додатком 2 до Галузевої угоди визначено коефіцієнт 1,9 співвідношення мінімальної тарифної ставки водіїв пасажирських тролейбусів до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва.

З урахуванням зазначеного коефіцієнта погодинна тарифна ставка водія пасажирського тролейбуса становить до 01 вересня 2015 року 16,57 грн, з 01 вересня 2015 року 18,90 грн, з 01 травня 2016 року 19,81 грн.

Хмельницьке комунальне підприємство «Електротранс» перебуває у сфері дії сторін, які підписали угоду, оскільки відповідно до Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12 травня 2011 року № 581/2011 з послідуючими змінами, підпорядковується цьому Міністерству. Первинна профспілкова організація Хмельницького КП «Електротранс» є членською організацією Хмельницької обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення - територіальної організації Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з грудня 2016 року установлена мінімальна заробітна плата у погодинному розмірі 9,59 грн. Відповідно до Галузевої угоди погодинна тарифна ставка водія пасажирського тролейбуса становитиме 21,87 грн (9,59 грн х 120% х 1,9), з урахуванням якої необхідно проводити нарахування заробітної плати позивачу за грудень 2016 року.

Виходячи із наданих позивачем та наявних в матеріалах справи розрахунків на основі погодинної тарифної ставки водія пасажирського тролейбуса 19,81 грн. за період з червня по листопад включно та 21,87 грн. за грудень 2016 року, котрі спростовані відповідачем будь-якими доказами не були, з урахуванням заявлених позивачем вимог на його користь підлягає стягненню з відповідача заробітна плата: за червень 525,27 грн., за серпень 2016 року 613,13 грн., за вересень 520,37 грн., за жовтень 324,70 грн., за листопад 2016 325,01 грн., за грудень 692,58 грн. (судом використаний алгоритм розрахунку позивача, за винятком покладеної в його основу погодинної ставки 22,04 грн., яку змінено на 21,87 грн.), а всього 3001,06 грн.

Вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача, у стягненні решти вказаних в якості недоплати коштів в сумі 60,21 грн. відмовивши.

Крім того, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Систематичною недоплатою належної позивачеві заробітної плати відповідач завдав позивачеві моральних страждань, суму компенсації котрих, виходячи із характеру та тривалості порушення, глибини страждань позивача, поведінки сторін суд визначає в сумі 500 грн., внаслідок чого в задоволенні позовних вимог щодо стягнення решти 4500 грн. слід відмовити.

Отже, загальна сума коштів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складатиме: 3001,06 грн. + 500 грн. = 3501,06 грн.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 551,20 грн., від сплати котрого позивач звільнений, тому його слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 61, 88, 212 215, 224 226 ЦПК України, ч. 2 ст. 97, ст. 237-1 КЗпП України, 1 ст. 5, ст. 22 Закону України «Про оплату праці», ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_2 3061,27 грн. заборгованості із заробітної плати, з якої підлягають вирахуванню обовязкові платежі та внески, 500 грн. компенсації моральної шкоди, а всього 3561,27 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: