30.11.2017 227/2993/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кошлі А.О.,

при секретарі Овчинніковій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, в якій просять:

-Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування на 3/4 ідеальні частки житлового будинку №19 по вул. Можайського, в м. Добропілля Донецької області, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами: а- ганок, Б-1-літня кухня, б-1- тамбур, В-1-погріб, Г-1- сарай, Д-1- убиральня, Е-1- літній душ, Ж-1-сарай, З-1-гараж, №1-огорожа, №2- огорожа, ІІ- водопровід, І-вимощення.

-Визнати за ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування на 1/4 ідеальні частки житлового будинку №19 по вул. Можайського, в м. Добропілля Донецької області, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами: а- ганок, Б-1-літня кухня, б-1- тамбур, В-1-погріб, Г-1- сарай, Д-1- убиральня, Е-1- літній душ, Ж-1-сарай, З-1-гараж, №1-огорожа, №2- огорожа, ІІ- водопровід, І-вимощення.

В обґрунтування позову зазначили, що 08.01.2017 р. померла їх мати ОСОБА_4, яка постійно мешкала в м. Добропілля, вул. Можайського, буд.19. Після її смерті залишилось спадкове майно у виді 1/2 частки житлового будинку, в якому вона мешкала, який належав її чоловіку, їх батьку ОСОБА_5, який помер 07.11.2012 р., спадок після якого вона прийняла, проживаючи спільно з ним на день смерті, але не оформила свої спадкові права.

Вони є спадкоємцями першої черги після смерті матері, та своєчасно прийняли спадщину, завернувшись з заявою до нотаріуса, було відкрито спадкову справу № 54/2017 від 06.03.2017 року.

Крім того, ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини на майно померлого 07.11.2012 р. батька ОСОБА_5, як спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину, оскільки на день його смерті проживала разом з ним. В ? частці на спадковий житловий будинок мала право їх мати, яка також проживала разом з батьком на день смерті. Після смерті батька також було відкрито спадкову справу № 53/2017 від 06.03.2017 р.

На даний час позивачі не можуть оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки їх батько ОСОБА_5, за життя не отримав правовстановлюючих документів на збудований ним будинок. На підставі цього, їм постановами нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтв. У звязку з чим звернулися до суду з метою визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позивачі в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, за участю їх представника ОСОБА_6

Представник позивачів ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 13.09.2017 р., надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. В матеріалах справи мається заява представника відповідача ОСОБА_7, з якої вбачається, що остання просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, зазначає наступне.

Згідно свідоцтва про народження виданого 23.04.1953 року ЯК№ 852422, 04.04.1953 року народилася ОСОБА_2, згідно свідоцтва про народження виданого 12.03.1958 року ІІІ-ЯР№314154, 16.02.1958 року народилася ОСОБА_8, батьками яких зазначено: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_4.

11.08.1984 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9, та після державної реєстрації взяла прізвище ОСОБА_9. 24.09.2007 р. шлюб було розірвано, номер актового запису № 254, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 14.11.2012 року.

Відповідно до довідки від 15.10.2014р. №, виданої УСЗН ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_2 з 15.10.2014 р. зареєстрована як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України в м. Добропілля, вул. Можайського, 19.

Встановлено, що 07 листопада 2012 р. помер ОСОБА_5, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 08.11.2012 р. зроблено актовий запис № 446 та видано свідоцтво про смерть серії І-НО №661552.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно, житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований в Донецькій області, м. Добропілля, вул. Можайського, буд. №19.

Згідно копії паспорту, та копії домової книги, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 27.09.2011 року, тобто на момент смерті батька мешкала та була зареєстрована за вказаною адресою.

Постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 13.07.2017 року № 655/02-31 підтверджується, що ОСОБА_1 звернулася до вказаного нотаріуса з заявою від 06.03.2017 року про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку № 19 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Можайського в м. Добропілля Донецької області, який належав її батькові ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 07 листопада 2012 року. Але, ОСОБА_1 вказаною постановою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезгаданий будинок, бо правовстановлюючі документи на будинок, які б свідчили, що будинок дійсно належав спадкодавцю ОСОБА_5 відсутні.

08 січня 2017 р. померла ОСОБА_4, про що ОСОБА_3 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 11.02.2017 р. зроблено актовий запис № 12 та видано свідоцтво про смерть серії І-НО №979176.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, 1/2 ідеальну частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в Донецькій області, м. Добропілля, вул. Можайського, буд. №19, який в цілому належав чоловіку спадкодавиці ОСОБА_5, померлому 07.11.2012 р., спадщину після смерті якого вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

В судовому засіданні встановлено, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 13.07.2017 року № 656/02-31 підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до вказаного нотаріуса з заявами від 06.03.2017 року про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках на майно померлої матері ОСОБА_4, 1/2 ідеальної частини житлового будинку відповідною частиною надвірних побудов та споруд, розташованого в Донецькій області, м. Добропілля, вул. Можайського, буд. № 19, який в цілому належав чоловіку спадкодавиці ОСОБА_5, померлому 07 листопада 2012 року. Але, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаною постановою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезгаданий будинок, бо правовстановлюючі документи на будинок відсутні.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі державним нотаріусом Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, ОСОБА_10 було відкрито спадкову справу № 53/2017 після смерті ОСОБА_5 та спадкову справу № 54/2017 після смерті ОСОБА_4.

Відповідно до виписки із протоколу №10 засідання виконкому ОСОБА_3 міської ради депутатів трудящих ся Добропільського району, Сталінської області, від 25.05.1961 року, вбачається, що було вирішено надати дозвіл ОСОБА_5 на будівництво нового будинку по вул. Можайського №19 розміром 6х8 600м.кв., та по закінченню будівництва нового будинку видати свідоцтво на право приватної власності.

З акту про відведення земельної ділянки від 28.05.1961 року, вбачається, що представником Управління головного архітектора м. Добропілля ОСОБА_11, відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради депутатів трудящих від 25.05.1961 р., відведено в натурі земельної (садибної) ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_5, розташованої в селищі Добропілля по вул. Можайського №19, загальною площею 600 кв.м.

Рішенням відділу комунального господарства виконкому ОСОБА_3 міської ради депутатів трудящих №10 від 25.05.1961 року ОСОБА_5 надано дозвіл на виробництво робіт на земельній ділянці № 19 по вул. Можайського м. Добропілля. З вказаного дозволу вбачається, що технічна документація була затверджена у вигляді генерального плану та проекту. Строк виконання робіт до 25.05.1964 року.

Довідкою ТОВ «ОСОБА_3 БТІ» № 294 від 06.03.2017 року підтверджується, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою м. Добропілля вул. Можайського, 19, не зареєстровано. В інвентарній справі БТІ відсутні будь-які правові документи.

Довідкою ТОВ «ОСОБА_3 БТІ» № 1290 від 12.09.2017 року підтверджується, що при обстежені домоволодіння №19, розташованого за адресою м. Добропілля вул. Можайського, виявлено, що житловий будинок та господарські будівлі збудовані до 05 серпня 1992 року. Вказані будівлі не відносяться до самочинного будівництва.

Відповідно до довідки № 1575 від 25.07.2017 р. виданої начальником відділу у ОСОБА_3 районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, станом на 01.01.2013 р. на земельну ділянку розташовану в м. Добропілля вул. Можайського, буд.19, право власності не зареєстровано.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 12.09.2017 року, на земельній ділянці за адресою м. Добропілля вул. Можайського, №19, знаходяться наступні будівлі та споруди: житловий будинок (А-1) загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами: а- ганок, Б-1-літня кухня, б-1- тамбур, В-1-погріб, Г-1- сарай, Д-1- убиральня, Е-1- літній душ, Ж-1-сарай, З-1-гараж, №1-огорожа, №2- огорожа, ІІ- водопровід, І-вимощення.

З вказаного технічного паспорту вбачається, що всі вказані будівлі та споруди збудовані до 1992 року.

У висновку за звітом, розробленим 19.07.2017 року оцінювачем ФОП ОСОБА_12, про оцінку, яка діє на підставі Сертифікату субєкта оціночної діяльності № 570/17 від 09.06.2017 р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача серії МФ№5965 видане ФДМУ та ЗАТ «Харківський центр науково технічної та економічної інформації» від 19.04.2008 р., щодо житлового будинку розташованого: Донецька область, м. Добропілля, вул. Можайського, буд.19, вказано, що ринкова вартість будинку з надвірними спорудами складає 38300,00 грн. без врахування ПДВ.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Власник майна, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Та обставина, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на житловий будинок у зв'язку зі смертю, не припиняє існування підстав набуття спадкоємцями права власності у порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що при спадкуванні за законом, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Таким чином, спадкоємством визначається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємця, у порядку передбаченому законодавством, це система правовідносин, в межах яких здійснюється перехід, в тому числі належне оформлення прав та обов'язків.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Як зазначено у ОСОБА_13 спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.3, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Згідно з ОСОБА_13 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті батьків. В установлений законом строк позивачі звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після їх смерті. Постановою нотаріуса позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою м. Добропілля, вул. Можайського, буд. №19, так як спадкоємцями не наданий був нотаріусу правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок.

Таким чином, позивачі були позбавлені можливості оформити своє право власності на спадковий житловий будинок шляхом вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Надані суду фактичні дані свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке було збудовано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент будівництва цього майна.

Судом встановлено, що факти, викладені позивачами у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно Наказу Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст.15-16, 316, 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності в порядку спадкування після смерті 07 листопада 2012 року батька, ОСОБА_5, та після смерті 08 січня 2017 року матері, ОСОБА_4, право власності на 3/4 ідеальні частки житлового будинку (А-1), №19 по вул. Можайського, в м. Добропілля Донецької області, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами: а- ганок, Б-1-літня кухня, б-1- тамбур, В-1-погріб, Г-1- сарай, Д-1- убиральня, Е-1- літній душ, Ж-1-сарай, З-1-гараж, №1-огорожа, №2- огорожа, ІІ- водопровід, І-вимощення.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності в порядку спадкування після смерті 08 січня 2017 року матері, ОСОБА_4, на 1/4 ідеальну частку житлового будинку (А-1), №19 по вул. Можайського, в м. Добропілля Донецької області, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами: а- ганок, Б-1-літня кухня, б-1- тамбур, В-1-погріб, Г-1- сарай, Д-1- убиральня, Е-1- літній душ, Ж-1-сарай, З-1-гараж, №1-огорожа, №2- огорожа, ІІ- водопровід, І-вимощення.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 223 ЦПК України та може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області у строки визначені ст. 294 ЦПК України.

Суддя А.О. Кошля

30.11.2017