Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2444/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Терентьєва Г.В.,

при секретарі Куртась К.В.,

розглянувши 09 лютого 2017 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року первісний позивач ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю.

Свої вимоги позивач ОСОБА_2 обґрунтував наступним. 07.02.1995 року він уклав шлюб з ОСОБА_4. З 04.05.1995 року він був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить відмітка в його паспорті.

ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_1 проживали разом з матір'ю останньої ОСОБА_5, яка була основним наймачем квартири. На неї були оформлені всі особові рахунки по сплаті комунальних послуг, що підтверджується копіями розрахункових книжок.

Відповідно до довідки №954,виданої ОСОБА_3 сільською радою Миколаївського району Миколаївської області від 30.10.2014р. ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08 червня 1977 року по 01 квітня 2014 року. 01.04.2014 року вона померла. Після смерті ОСОБА_5 комунальні платежі по її рахункам сплачував ОСОБА_2

Оскільки він зареєстрований в квартирі один, у грудні 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_3 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області із заявою про передачу квартири АДРЕСА_1 йому у приватну власність, однак йому була надана відповідь, що сільська рада не може оформити свідоцтво про право власності на квартиру, оскільки вона не є майном комунальної власності. Посилаючись на те, що строк володіння квартирою, яка не є його власністю, становить понад 10 років, позивач просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 12 травня 2016 року провадження по справі було зупинене до 21 серпня 2016 року, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 помер 21 лютого 2016 року.

22 серпня 2016 року ухвалою суду провадження по справі відновлене і призначене до розгляду.

Відповідно до копії спадкової справи позивача ОСОБА_2, померлого 21 лютого 2016 року, правонаступником останнього є його дружина ОСОБА_1. Посилаючись на це, 10 листопада 2016 року суд виніс ухвалу про залучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості правонаступника первісного позивача ОСОБА_2.

В судове засідання позивачка ОСОБА_6 не з'явилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Однак на попереднє судове засідання надавав заяву про розгляд справи без його участі. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного.

07.02.1995 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с.10). З 04.05.1995 року він був зареєстрований та постійно проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 та її матір'ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2. Остання була основним наймачем квартири. На неї були оформлені всі особові рахунки по сплаті комунальних послуг, що підтверджується копіями розрахункових книжок (а.с.14-19).

Відповідно до довідки №954,виданої ОСОБА_3 сільською радою Миколаївського району Миколаївської області від 30.10.2014р. ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08 червня 1977 року по 01 квітня 2014 року (а.с.12).

01.04.2014 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 І-ФП №197057 (а.с.13). Після її смерті була відкрита спадкова справа № 160/2014.

Відповідно до копії спадкової справи № 160/2014 ОСОБА_1 прийняла все спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця її матері ОСОБА_5 (а.с.43).

21 лютого 2016 року помер ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-ФП №235681 (а.с.81). Після його смерті була відкрита спадкова справа №20/2016р, відповідно до якої правонаступником померлого є його дружина ОСОБА_1 (а.с.80).

Відповідно до копії довідки №320 від 28.03.2016, виданої Семенюк ОСОБА_3 сільською радою Миколаївського району Миколаївської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 04.05.1995 року по день його смерті 21.02.2016 року був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого.

Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

У відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України (який набрав чинності 01.01.2004 року) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Згідно пунктів 1,8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Також, пунктом 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від07 лютого 2014року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю,суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження, а відтак є доведеним факт добросовісного заволодіння позивачем квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2. Подальше володіння цією квартирою також є відкритим та безперервним понад 10 років, і почалося понад три роки до набрання чинності ЦК України (в ред. 2003 р.)

Таке володіння визнається та не оспорюється органом місцевого самоврядування, який є відповідачем у справі, а також й іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,213,215 ЦПК України,суд,-

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати в порядку набувальної давності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_8

09.02.17