Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1753/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 50 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Гансецької І.А., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину.

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач проживає окремо та не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча має таку можливість. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має можливості працювати, тому змушена з метою забезпечення належного матеріального утримання дітей звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 січня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, а саме 1500 грн. щомісячно, починаючи з 8 листопада 2016 року й до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі, а саме 1500 грн. щомісячно, починаючи з 8 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягувати аліменти на утримання сина та доньки у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на ту обставину, що суд не врахував його стан здоров'я та матеріальний стан. Будучи зареєстрованим приватним підприємцем, він отримує незначний прибуток. В повідомленні податкового органу, який суд взяв до уваги, зазначений валовий дохід за 2015 року. Однак, поза увагою суду залишилась та обставина, що він витрачає значні кошти на здійснення підприємницької діяльності.

Зазначає, що на даний час є інвалідом 3 групи та обмежений у можливості працевлаштуватись. Окрім того, він в добровільному порядку надає допомогу на утримання дітей. Вказані обставини, на його думку, є підставою для стягнення з нього аліментів у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину.

В судовому засіданні представник відповідача зауважив, що останній погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей, проте, з огляду на матеріальний стан, визначений судом розмір аліментів є занадто значним для нього. На даний час він має намір припинити підприємницьку діяльність.

Також звернув увагу суду на ту обставину, що ОСОБА_1 перешкоджає відповідачеві брати участь у вихованні дітей.

На думку позивачки та її представника, апеляційна скарга є безпідставною, оскільки ОСОБА_2 продовжує займатись підприємницькою діяльністю, має найманих працівників та отримує значні прибутки від автомобільних пасажирських перевезень.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує передбаченого ст. 180 СК України обов'язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір'ю. З огляду на стан здоров'я дітей, а також стан здоров'я відповідача та його прибуток, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають разом з матір'ю. Досліджені судом виписки з медичних карток містять інформацію про те, що дочка та син сторін часто хворіють.

Судом також встановлено, що відповідач з 18 вересня 2000 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування та здійснює підприємницьку діяльність, пов'язану з автомобільними пасажирськими перевезеннями.

Матеріали справи також свідчать, що відповідачеві встановлена 3 група інвалідності на строк до 1 квітня 2017 року.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_2 щодо неспроможності сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки, заперечуючи проти позову, останній пояснив, що протягом серпня-вересня 2016 року перераховував значні суми на утримання дітей, в той же час, надав суду здійснений ним особисто розрахунок, у якому вказана інформація про незначний щомісячний дохід протягом 2016 року.

Перерахування в добровільному порядку коштів на утримання сина та дочки не звільняє відповідача від подальшого обов'язку сплачувати аліменти.

Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що він за станом здоров'я не має можливості безпосередньо здійснювати автомобільні перевезення, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки довідка Радомишльського відділення Малинської ОДПІ від 20 лютого 2017 року за №82 містить інформацію про те, що відповідач використовує працю найманих робітників.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308 ,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Судді