Справа № 487/343/16-ц
Провадження № 2/487/55/17

РІШЕННЯ
Іменем України

30.01.2017 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.

при секретарі Уманському І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про перерахунок суми заборгованості по аліментам та звільнення від заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2006 року до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1200 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням чинності до 01.11.2017 року. Дане рішення ним оскаржується.

За виконавчими листами, виданими на підставі вказаних рішень утворилась заборгованість, яка станом на 22.12.2015 року становить 15633,02 грн.

Позивач вказує, що відповідно до довідки ПАТ Інженерно-виробничий центр мастильного і фільтрувального обладнання його заробітна плата у період з 2007 р. по 2015 р. в середньому не перевищувала 1500-1700 грн. З 05.01.2015 р. він не працює, матеріальне становище є ще більш нестабільним і скрутним, тому стягнення нарахованої заборгованості, яка виникла ще в 2015 році, взагалі залишить його без жодних засобів до існування. Крім того, розрахунок заборгованості був зроблений за період з 08.11.2006 р. по 22.12.2015 р., проте державний виконавець не врахував факт зміни матеріального становища платника з 2015 року, тому, на думку позивача, розрахунок заборгованості підлягає перерахунку.

Позивач просив частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, стягнутих за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зменшення її розміру вдвічі, з 9478,18 грн. до 4739,09 грн., разом на 4739,09 грн.; звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам (додаткові витрати), стягнутих за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2015 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов*язати Заводський ВДВС здійснити перерахунок розміру заборгованості по сплаті аліментів, стягнутих за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зменшення її розміру вдвічі, за період з листопада 2006 року по грудень 2015 року включно; зобов*язати Заводський ВДВС здійснити перерахунок розміру заборгованості та звільнити від заборгованості по сплаті аліментів (додаткових витрат), стягнутих за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви, наполягаючи на задоволенні позову. В подальшому представник позивача не була присотньою в судовому засіданні, надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що заборгованість по аліментам виникла з вини позивача, який не бажає прцевлаштовуватись та утримувати дитину.

Представник відповідача Заводського ВДВС м. Миколаєва в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, посилаючись на відсутність законних підстав для зменшення розміру аліментів та на відсутність доказів, що свідчать про погіршення стану здоров*я і матеріального становища позивача, який є особою працездатного віку, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 197 СК України суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.
Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2007 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частки всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2006 р. до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням (заочним) Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн. починаючи з дня набрання рішенням чинності до 01.11.2017 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.02.2016 року скасоване вказане заочне рішення.
Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 22.06.2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 в розмірі 300 грн. щомісячно з 06.05.2015 р. до досягнення його повноліття.
На підставі вказаних рішень ОСОБА_2 були отримані виконавчі листи, які пред*явлені до виконання до Заводського ВДВС м. Миколаєва, де здійснюється зведене виконавче провадження.
Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини від 15.11.2016 року, здійсненим державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаєва, заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом №20584/2007 становить 17411,93 грн. станом на 01.11.2016 року за період з квітня 2016 року по жовтень 2016 року включно.
Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті додаткових витрат на утримання дитини від 15.11.2016 року, здійсненим державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаєва, заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом №487/3431/15-ц становить 5351,61 грн. станом на 01.11.2016 року за період з травня 2015 року по жовтень 2016 року включно.
Представник позивача в судовому засіданні погодилась з розміром заборгованості, обчисленої державним виконавцем.

Обґрунтовуючи позов про звільнення від сплати заборгованості по додатковим витратам на утримання дитини та про зменшення розміру заборгованості по аліментам на утримання дитини, позивач ОСОБА_1 посилався на тяжке матеріальне становище.

Як вбачається із аналізу ст. 197 СК України, обставини пов`язані із матеріальним та сімейним станом платника аліментів можуть бути підставою лише для відстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами.
Для звільнення від заборгованості за аліментами законом передбачено такі підстави як: виникнення заборгованості внаслідок тяжкої хвороби платника аліментів або іншою обставиною, що має істотне значення (ч. 2 ст. 197 СК), а також непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти (ч. 3 ст. 197 СК).

Однак таких обставин для звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач ОСОБА_1 в позові не зазначав.

Суд вважає, що вказана позивачем обставина не може бути підставою як для звільнення від сплати заборгованості по аліментам, так і для зменшення її розміру.

Так, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач має задовільний стан здоров*я, є особою працездатного віку, але на даний час не працює, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває.

Знаходження ОСОБА_1 у лавах Збройних Сил України також не є підставою для задоволення його позовних вимог, враховуючи інформацію, викладену в письмовому повідомленні від 14.11.2016 року №1/33-3333 з Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 наказом №225 від 18.10.2016 р. виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 18.10.2016 р. у зв*язку з обвинувальнм вироком суду. Засуджений 08.09.2016 р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 407 КК України.

Посилання представника позивача на те, що позивач проживає з матір*ю, яка є пенсіонером, інвалідом, суд також не приймає до уваги. В судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на утриманні позивача, вона отримує дохід у виді пенсії і надає кошти для утримання дитини позивача в розмірі 400 грн., про що повідомила представник позивача в судовому засіданні.

Таким чином, судом не встановлено, що позивач ОСОБА_1 не має можливості працювати та отримувати дохід, те що заборгованість по аліментним платежам утворилась з незалежних від позивача причин.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 158, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 197 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про перерахунок суми заборгованості по аліментам та звільнення від заборгованності відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Карташева