Справа № 127/8785/16-ц Провадження № 22-ц/772/264/2017Головуючий в суді першої інстанції Стадник С. І.
Категорія 48Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

12 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення її позову до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, поділ майна подружжя шляхом заборони користування автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2004 року випуску, тип кузова - пасажирський - В, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 та поміщення його на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів до вирішення спору.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року заяву задоволено частково.

Забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та поділ спільного майна подружжя, шляхом поміщення транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2004 року випуску, тип кузова - пасажирський - В, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_3, на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів при Головному управлінні Національної поліції у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23а) до вирішення спору судом.

В решті заяви відмовлено.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року в ухвалі виправлено допущену описку , та зазначено державний номерний знак транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2004 року випуску, тип кузова - пасажирський - В, номер кузова НОМЕР_1 як «НОМЕР_2».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову , якою накласти арешт на спірний транспортний засіб, який належить ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали, з підстав, зазначених в ній, просили суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, пред'явлених в суді першої інстанції , дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем фактичних обставин, з якими вона пов'язує необхідність застосування заходів забезпечення позову, співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленими вимогами, що дозволить забезпечити схоронність майна до вирішення спору судом.

З зазначеними висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.10.2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області актовий запис за №3003.

Під час шлюбу ОСОБА_2 придбав транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2004 року випуску, тип кузова - пасажирський - В, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_3, який на підставі довідки-рахунку № ААЕ252237 від 08.09.2015 року зареєстрував на своє ім'я, що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ (а.с. 42).

10 травня 2016 року ОСОБА_2 відчужив ОСОБА_4 за Договором купівлі-продажу №0545/2016/1096 вищевказаний автомобіль, підтвердженням чого є дані вказані в реєстраційній картці ТЗ. При цьому державний номерний знак даного автомобіля змінено з НОМЕР_3 на НОМЕР_2 (а.с. 43).

На даний час автомобіль експлуатується відповідачами у власних цілях.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2016 року забезпечено позов ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с. 7).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2016 року частково задоволено заяву ОСОБА_3 та забезпечено позов шляхом накладення арешту на автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2004 року випуску, об'єм двигуна 2685 куб. см., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2. В іншій частині заяви про забезпечення позову шляхом заборони користування транспортним засобом, розпорядження та поміщення на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів до вирішення спору - відмовлено (а.с. 11).

Обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову від 12 грудня 2016 року, ОСОБА_3 вказувала на те, що після звернення до суду із позовною заявою відповідач ОСОБА_2 відчужив автомобіль ОСОБА_4, водночас продовжує сам його використовувати для здійснення міжнародних перевезень, що не забезпечує належного зберігання транспортного засобу до вирішення спору судом.

Відповідно до п.п.1,7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову не є вичерпним.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на 30.05.2016 року) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Тобто накладення арешту на майно передбачає заборону його відчуження і можливістю розпоряджатися на власний розсуд.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не навів обставин виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2016 року про накладення арешту на спірний транспортний засіб , а також не навів мотивів, з яких вважав, що накладення арешту на транспортний засіб не є достатнім засобом, який може забезпечити належне виконання можливого судового рішення, а також , що є ризик пошкодження чи знищення речі, що є предметом спору.

Разом з тим, вилучення транспортного засобу з володіння і користування може призвести до порушення прав власника, користувача, який використовує автомобіль як джерело доходів, що може порушити принцип збалансованості інтересів сторін у провадженні.

Водночас суд не визначив, хто саме буде нести витрати по зберіганню автомобіля на майданчику тимчасового зберігання.

Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та не надав їм оцінки, в зв'язку з чим ухвала не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року скасувати, а вирішення питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Ю.Б. Войтко

/підпис/ І.М. Стадник

Згідно з оригіналом: