Справа № 175/60/17
Провадження № 2-о/175/2/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Реброва С.О.

при секретарі - Пренко А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2 відділ ДРАЦС Дніпровського міського управління юстиції про встановлення факту смерті,

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи тимчасово зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_3, звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті його батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року за місцем реєстрації (проживання) в АДРЕСА_1, на тимчасово окупованій території.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що він є сином ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1), який ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер, про що є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане Петровським відділом РАГС м. Донецька від 01 грудня 2016 року.

Після поховання померлого, позивач звернувся до ОСОБА_2 районного у м. Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті батька та отримання свідоцтва про його смерть, але отримав письмову відмову у зв'язку з тим, що медичний документ виданий на території, де органи не є підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану України, так як не являється документом встановленої форми та видане органом або службовою особою на тимчасом окупованій території де їх діяльність вважається незаконною, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним і не створює правових наслідків.

Зокрема, встановлення факту смерті батька необхідно йому для отримання свідоцтва про його смерть та оформлення спадкових прав.

В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про відсутність заперечень щодо позову та можливий розгляд справи без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01 грудня 2016 року, виданого Петровським відділом РАГС м. Донецька Державною Реєстраційною Палатою МЮ ДНР від 01 грудня 2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою: АДРЕСА_2, м. Донецьк, що також підтверджується відповідним лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 28 листопада 2016 року.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14 вересня 1973 року підтверджується, що заявник ОСОБА_1 є рідним сином померлого ОСОБА_3

Крім того, довідкою від 27 грудня 2016 року № підтверджується, що ОСОБА_1 взято на облік, як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО і тимчасово зареєстровано АДРЕСА_3.

ОСОБА_2 районного у м. Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області заявника повідомлено про неможливість державної реєстрації смерті ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про смерть, виданого на території де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 18 зазначеного вище закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як встановлено у судовому засіданні, свідоцтво про смерть затверджене та видане Донецькою народною республікою не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення доля охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження чи відсутність неоспорюваних прав.

Згідно п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

На підставі п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Законом України "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" №990-VІІІ від 04 лютого 2016 року, діючий ЦПК України доповнено ст.257-1, якою безпосередньо передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Судові витрати слід залишити за заявником, відповідно ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 256-259 ЦПК України,- суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2 відділ ДРАЦС Дніпровського міського управління юстиції про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця п. Перевоз, Бодайбінського району, Іркутської області, паспорт серії НОМЕР_4, виданий 05.05.1999 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області), на тимчасово окупованій території України - в м. Донецьку, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно п.4 ст. 257-1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя С.О. Ребров