Справа № 464/8422/16-ц
пр.№ 2/464/219/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорної С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити, що ОСОБА_3, який помер 11.03.2016р., є її батьком, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири № 17 по ОСОБА_4, 39 у м.Львові, що належала ОСОБА_3, який помер 11 березня 2016 року. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 11 березня 2016 року помер її батько ОСОБА_3, після чого відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру №Г-20832 видане 19.02.1999 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради, яке видане згідно розпорядження від 19.02.1999 року №79. Також, відповідно до довідки №3/8523 виданої 22.06.2016р. ОКП «БТІ та ЕО» вищевказана квартира зареєстрована за ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Відповідно до технічного паспорта від 22.06.2016 року квартира АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат житловою площею 28,7 кв.м., кухні площею 6,8 кв.м., вбиральні площею 1,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,9 кв.м., коридору 8,7 кв.м., вбудованої шафи площею 0,5; 0,5 кв.м., квартира обладнана лоджією 1,8 кв.м., загальна площа квартири 52,5 кв.м. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися за законом. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 являється вона, його дочка ОСОБА_1 Інших дітей її батько не мав, а з дружиною розірвав шлюб. На момент смерті батька, вона постійно проживала з ним за адресою: м.Львів, пр.Черв.Калини, 39/17 у м.Львові, та вважає, що є такою, яка прийняла спадщину свого батька та не заявляла відмови від неї. 07.04.2016 року вона звернулась із заявою до Шостої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом, однак виникли труднощі з оформленням права власності на частину квартиру, оскільки втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, в свідоцтві про смерть батька зазначено його по-батькові «Зеновійович», однак в її свідоцтві про народження зазначено його по-батькові «Зіновійович». Факт родинних відносин підтверджується довідкою з місця проживання та склад сімї №488 від 07.11.2016 року, будинкова книга про те, що вони разом проживали однією сімєю. Таким чином, у звязку з неможливістю на сьогоднішній день провести таку державну реєстрацію прав на нерухоме майно без його власника, з метою захисту своїх прав та інтересів змушена звернутися до суду з вимогою про визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, проте подав заяву за змістом якої при вирішенні розгляду справи покладається на розсуд суду, просить справу розглянути без участі представника.

У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні її обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, 09.08.1983р.н., являється донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-СГ № 341540 від 06 вересня 1983 року, про що вчинено відповідний актовий запис № 87.

Однак, у записі даних її батька у вищевказаному свідоцтві про народження були допущенні помилки, а саме щодо вказання по-батькові останнього, де зазначено відомості про батька ОСОБА_3 «Зіновійович», а в усіх правовстановлюючих документах на спірну квартиру зазначено ОСОБА_3 «Зеновійович».

Також встановлено, що ОСОБА_7 був розірваний шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-СГ №096145 від 30 січня 2001 року виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Галицького районного управління юстиції у м.Львові, актовий запис №44.

Згідно матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклала шлюб з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №059031 виданого 20 січня 2007р. (актовий запис № 56), та змінила прізвище після укладення шлюбу на «Матис».

Відповідно до довідки з місця проживання та склад сімї №488 від 07.11.2016р., позивач ОСОБА_1, 1983р.н., проживала разом із батьком, ОСОБА_3, до дня його смерті, 11 березня 2016 року, за адресою: АДРЕСА_2. У вищевказаній квартирі позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом зі своїми двома доньками: Вікторія-Дарина, 03.09.20007 р.н. та Софія-Барабара, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру №Г-20832 від 19.02.1999 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 61,20 кв.м., а відповідна вартість на момент приватизації становить 10,71 грн. Свідоцтво видане згідно розпорядженням від 19.02.1999 року №79.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 422262 (актовий запис № 418) виданого 14.03.2016р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції, 11 березня 2016 року у віці 58 років помер ОСОБА_3 (батько позивача).

Згідно даних копії спадкової справи №150/2016, позивач, як спадкоємець першої черги за законом у строк, передбачений ст.1270 ЦК України, звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом до Шостої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори .

Згідно довідки нотаріуса № 1990/02-14 від 03.11.2016р., повідомлено, що нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 150/2016 після смерті ОСОБА_3, який помер 11.03.2016р. (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43518896 від 07.04.2016р.) і позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом.

За змістом спадкової справи, зазначено що спадкове майно померлого складається із частини квартири АДРЕСА_3, яка належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № Г-20832, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Галицької районної адміністрації виконавчий комітет ОСОБА_2 міської Ради народних депутатів.

Розглядаючи вимоги позовної заяви, суд враховує постанову Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у п.23 якої передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що до складу спадщини входить 1/3 частки квартири АДРЕСА_4, яка належить батькові позивача ОСОБА_3, який помер 11.03.2016р.

Аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позивач являється належним спадкоємцем після смерті свого батька щодо спірного майна, проте позбавлена можливості оформити своє право на спадкове майно частини спірної квартири, у звязку з тим, що помер батько, а правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачені, окрім того наявні розбіжності по-батькові у документах.

У відповідності до ст.41 Конституції України та ст.ст.328-330 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За умовами ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (ст.16 ЦК України).

За вимогами ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Відтак, враховуючи вищевикладені обставини, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (ст.ст.3, 12-15, 20 ЦК України, ст.ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України), а також беручи до уваги те, що при вирішенні даного позову представник відповідача покладається на розсуд суду, суд приходить до висновку, що позов підставний та обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на належну її померлому батьку частки в квартирі АДРЕСА_4.

Також, судом встановлено, що при складанні свідоцтва про народження позивача було допущено помилку щодо запису особистих даних її батька, зокрема, замість по-батькові «Зеновійович» невірно зазначено «Зіновійович», що не відповідає дійсності.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки та від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що померлий ОСОБА_3 «Зеновійович» дійсно був батьком позивача ОСОБА_1 та підтримував з нею родинні відносини, а розбіжності допущені у записі по-батькові батька позивача в свідоцтві про народження останньої допущені помилково, а тому суд приходить до висновку, що такі вимоги слід задоволити та встановити факт родинних відносин між ними.

На підставі ст.ст. 328-330, 1218, 1258, 1261, 1268, 1276, 1296 ЦК України та керуючись ст.ст.1, 10, 11, 60-61, 197, 212-215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий ОСОБА_3, який помер 11 березня 2016 року (відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СГ №422262 видане 14 березня 2016 року) був батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на спадкове майно 1/3 частки квартири № 17 по ОСОБА_4, 39 у м.Львові в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 11 березня 2016 р.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуючий: