Справа №490/6023/16-ц 22.02.2017 22.02.2017 22.02.2017
Справа №490/6023/16-ц
Провадження 22ц-/784/255/17 Головуючий по 1 інстанції: Мамаєва О.В. Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3, представника відповідача - Кузьменко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивачка зазначала, що 30 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. було вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 1662, за яким з метою задоволення вимог ПАТ «Альфа - Банк» про стягнення кредитної заборгованості в загальному розмірі 7 928 718,39 грн. звернуто стягнення на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріусом не враховано та не перевірено факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок заборгованості не відповідає дійсній сумі боргу у зв'язку з тим, що зроблений Банком одноособово, без врахування її думки. Крім того, на час вчинення виконавчого напису існував спір між сторонами щодо заборгованості, та виконавчий напис в порушення вимог закону не містить розміру плати суми державного мита, сплаченого стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд, визнати виконавчий напис, реєстровий номер 1662, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. 30 травня 2016 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати, та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 12 вересня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») і ОСОБА_2 укладена Рамкова угода № SMTRS000560, відповідно до умов якої Банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредитні продукти на загальну суму, що не повинна перевищувати 1 000 000 доларів США шляхом відкриття кредитної лінії та укладання додаткових угод строком на 180 місяців (а.с.60).

27 серпня 2009 року між сторонами була укладена додаткова угода до Рамкової угоди відповідно до якої загальний розмір кредитних продуктів за договорами (угодами) в межах цієї угоди не повинна перевищувати 1 150 000 доларів США (а.с. 61).

В подальшому 10 листопада 2011 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладена додаткова угода до Рамкової угоди, за умовами якої сторони домовились, що загальний розмір кредитних продуктів за договорами (угодами) не повинен перевищувати суму еквівалентну 2 400 000 доларів США, а починаючи з 11 листопада 2011 року - суму еквівалентну 1 200 000 доларів США (а.с. 61 зв., а.с. 62).

На підставі Рамкової угоди 10 листопада 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання траншу за № SМЕ0003613-2, за якими Банк надав позичальниці кредит у загальному розмірі 9 397 000грн. зі строком повернення до 11 вересня 2022 року та погашенням кредиту і процентів відповідно до умов договору та Графіку повернення кредиту і процентів із врахуванням змін, внесених Додатковою угодою до договору про надання траншу, укладеною сторонами 21 жовтня 2013 року (а.с. 64-77).

12 вересня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») і ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір № SMЕRS00056/1 за умовами якого шестикімнатна квартира АДРЕСА_1 була передана в іпотеку для забезпечення зобов'язань за Рамковою угодою № SMЕRS00056 включаючи всі додаткові угоди та договору про надання траншу № SМЕ0003613-2 від 12 вересня 2007 року (а.с.91-94).

В подальшому, 27 серпня 2009 року та 10 листопада 2011 року укладені договори про внесення змін до договору іпотеки за умовами яких ОСОБА_2 є іпотекодавцем належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 (а.с. 95-98).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно ст. 35 закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

В зв'язку з порушенням ОСОБА_2 передбачених договором строків повернення кредиту ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до позичальниці та поручителів із письмовою вимогою про дострокове виконання зобов'язань за договором про надання траншу від 10 листопада 2011 року, яка 20 березня 2014 року була направлена рекомендованим листом (а.с. 78-81).

В подальшому на адресу позивачки 28 квітня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» була направлена вимога про порушення основного зобов'язання, що містить попередження про можливість звернення стягнення на іпотечне майно, яка направлена поштою в цей же день рекомендованим листом (а.с. 82).

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87-89 України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595 (далі - Порядок).

За змістом статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пунктів 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 Порядку заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника.

30 травня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. із заявою про вчинення виконавчого напису до якої були додані документи - оригінал договору іпотеки від 12 вересня 2007 року із змінами та доповненнями, меморіальний ордер №29610 від 10 листопада 2011 року, виписки по особовому рахунку позичальника, розрахунок заборгованості, завірені копії Рамкової угоди від 12 вересня 2007 року та договору про надання траншу від 10 листопада 2011 року із змінами та доповненнями, копія вимоги від 20 березня 2014 року про дострокове виконання зобов'язань, копія повідомлення про порушення основного зобов'язання від 28 квітня 2014 року (а.с.56-98).

На підставі зазначених вище документів 30 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. було вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 1662, за яким звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки. Відповідно до даного виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, підлягають задоволенню вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення кредитної заборгованості в загальному розмірі 7928718,39 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 928 718,39 грн. (а.с.99).

Наведене свідчить про те, що для вчинення виконавчого напису нотаріусом Банком були подані документи, які зазначені у Переліку, а відтак заборгованість визнається безспірною і не потребує додаткового доказування.

31 травня 2016 року на підставі виконавчого напису головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазоновим Д.К. відкрито виконавче провадження (а.с. 25).

Як на підставу задоволення своїх позовних вимог позивачка посилається на наявність судового спору щодо розміру заборгованості на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису та відсутність у виконавчому написі розміру суми державного мита.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14 травня 2014 року на користь ПАТ «Альфа-Банк» з ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ТОВ ФТД «Наташа-М» і ПП «Ніанат» стягнуто в солідарному порядку заборгованість за договором про надання траншу за № SМЕ0003613-2 від 10 листопада 2011 року в розмірі 9 116 852,37 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням третейського суду, ОСОБА_2 звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про скасування рішення.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вищевказану ухвалу районного суду відхилено, а оскаржувана ухвала залишена без змін.

Постановою Верховного Суду України від 16 березня 2016 року попередні рішення щодо перегляду рішення третейського суду були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до Новозаводського районного суду м. Чернігова (а.с. 10-12).

Ухвалою Новозаводського суду м. Чернігова від 20 квітня 2016 року, залишеною без змін Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2016 року, заяву ОСОБА_2 задоволено, рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14 травня 2014 року скасоване (а.с. 14).

Ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2016 року набрала законної сили з моменту проголошення - 20 травня 2016 року (а.с.15-17).

Виконавчий напис було вчинено 30 травня 2016 року, тобто після набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Отже, встановлене свідчить, що на час вчинення спірного виконавчого напису не було судового спору між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а не зазначення у виконавчому написі нотаріусом суми державного мита не є тими обставинами на підставі яких виконавчий напис не підлягає виконанню.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на момент виконавчого напису нотаріуса не існувало спору щодо суми заборгованості та відсутність обставин на підставі яких виконавчий напис не підлягає виконанню, а тому обґрунтовано відмовив у задоволені позову.

Посилання в апеляційній скарзі на ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2016 року про відкриття касаційного провадження за касаційної скаргою представника ПАТ «Альфа-Банк» на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2016 року є безпідставні, оскільки касаційне провадження було відкрито після вчинення виконавчого напису.

Доводи позивачки про наявність спору щодо розміру заборгованості, оскільки нею були направлені на адресу Банку листи про перегляд відсоткової ставки за договором та необґрунтованість боргу, також не заслуговують на увагу, оскільки як пояснила представник відповідача та сама позивачка своїх розрахунків щодо оплати відповідно до якого можливо було скласти акт взаєморозрахунку остання не надавала та з відповідними позовами до суду не зверталась.

Посилання позивачки на наявність у період вчинення виконавчого напису інших судових справ за позовами поручителів щодо розміру вказаної кредитної заборгованості на увагу суду не заслуговують, оскільки як встановлено рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14 травня 2014 року було скасоване 20 квітня 2016 року.

Крім того, позивачка посилалася на наявність постанови Одеського Апеляційного господарського суду від 2 лютого 2017 року, проте предметом розгляду в даній справи був виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. №1008 від 3 червня 2014 року про звернення стягнення на нежитлові приміщення, що належать на праві власності ТОВ ФТД «Наташа-М».

Посилання на те, що в порушення вимог закону нотаріус прийняв до уваги письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов'язання від 28 квітня 2014 року є безпідставні.

Відповідно до п.2.2 глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавця та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Як встановлено, 28 квітня 2014 року на адресу ОСОБА_2, яка зазначена в договорі іпотеки, Банком було надіслане повідомлення про порушення основного зобов'язання за договором про надання траншу № SМЕ0003613-2 від 10 листопада 2011 року, про що свідчить відмітка Укрпошти від 28 квітня 2014 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З.Бондаренко

Л.М. Царюк