Провадження № 2/243/4335/2017
Справа № 243/9593/17
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

30 жовтня 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 березня 2017 року помер чоловік позивачки ОСОБА_3. За життя ним був складений заповіт, яким все своє майно він заповів позивачці. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Крайня (Косіора), 36, та земельна ділянка площею 0,1265 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за цією ж адресою.

Позивачка прийняла спадщину звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, за наслідками чого була заведена спадкова справа, та 12 жовтня 2017 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на успадковану земельну ділянку площею 0,1265 кадастровий номер: :13:000:0296, розташовану на землях Райгородоцької селтщної ради Словянського району Донецької області, за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Крайня, 36.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадкований житловий будинок, позивачці було відмовлено у звязку із тим, що правовстановлюючий документ на будинок, а саме договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 01 липня 1970 року, не посвідчений нотаріально.

Таким чином, виникла ситуація, коли позивачка фактично успадкувала житловий будинок та земельну ділянку під ним, однак позбавлена можливості оформити спадщину на житловий будинок шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. Без документа на житловий будинок, який би посвідчував її право власності на нього, право власності не визнається.

У звязку із наведеним, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким визнати за нею як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 25 березня 2017 року в м. Словянську Донецької області, право власності на житловий будинок № 36 по вул. Крайній в м. Словянську Донецької області.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Донецької області, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника ОСОБА_4, рішення ухвалити на розсуд суду із урахуванням наявних у справі матріалів.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

У судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть серія: І-НО № 978400, ОСОБА_3 помер 25 березня 2017 року в м. Словянську Донецької області.

Позивачка та спадкодавець ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 1964 року (а.с. 7).

За життя, ОСОБА_3 був складений заповіт, яким все своє майно він заповів позивачці.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Крайня (Косіора), 36, та земельна ділянка площею 0,1265 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за цією ж адресою.

Позивачка прийняла спадщину звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, за наслідками чого була заведена спадкова справа, та 12 жовтня 2017 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на успадковану земельну ділянку площею 0,1265 кадастровий номер: :13:000:0296, розташовану на землях Райгородоцької селтщної ради Словянського району Донецької області, за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Крайня, 36 (а.с. 8,9).

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадкований житловий будинок, позивачці було відмовлено у звязку із тим, що правовстановлюючий документ на будинок, а саме договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 01 липня 1970 року, не посвідчений нотаріально (а.с. 12,12 з.б.).

Як вбачається із договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для побудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно, він був укладений між спадкодавцем ОСОБА_3 та радгоспом «Червоний Молочар» 01 липня 1970 року. ОСОБА_3 було виділено у безстрокове користування земельну ділянку для побудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Крайня, 36. Вказаний договір нотаріально не посвідчений (а.с. 37-38).

Згідно із довідкою КП БТІ м. Слов'янська № 3012-2/0.45/01 від 06 жовтня 2017 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Крайня (колишня Косіора), 36, станом на 01 січня 2013 року зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, укладеного з радгоспом «Червоний Молочар» 01 липня 1970 року. Дата реєстрації 10 січня 1974 рік. Номер запису -13977 в книзі 51 (а.с. 13).

Наведене стверджується також отриманими на запит суду матеріалами спадкової справи до майна померлого 25 березня 2017 року ОСОБА_3

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із положеннями ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦПК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті у зв'язку із чим, на даний час, неможливо отримати свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок належний померлому, що дало б можливість позивачці отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 п. 11 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із розясненнями, викладеними у п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК).

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що за життя, ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Крайня, 36, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для побудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно від 01 липня 1970 року. Позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка, та єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину, набувши таким чином право власності на спірне домоволодіння. Зважаючи на те, що право власності на вказаний житловий будинок не визнається у звязку із відсутністю нотаріального посвідчення правовстановлюючого документу, однак у судовому засіданні достовірно встановлено таке право власності на спірне майно, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 212, 213, 214, 215, ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 25, 328, 373, 374, 392, 1216 - 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, ч.3 ст.1268, ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 25 березня 2017 року в м. Словянськ Донецької області, на домоволодіння А-1 загальною площею 87,9 кв.м., житловою площею 48,4 кв. м., літню кухню-гараж Б, сарай В, теплицю Г, альтанку Д, вбиральню Е, огорожу № 1,3, 1/2 частку колодязя № 2, вимощення № 4, розташовані за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Крайня (колишня Косіора), 36.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_4