Справа №489/5908/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради та її виконавчого комітету, Першої миколаївської державної нотаріальної контори про визнання рішення нечинним в частині, скасування записів у реєстрі,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила визнати рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 26 травня 1988 р. за № 160 в частині обтяження забороною відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та скасувати записи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: №3503064 зареєстрованому 24 липня 2006 р., №3512682 зареєстрованому 26 липня 2006 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці належить на праві власності в порядку спадкування за заповітом від 1983 року 1/3 частка житлового будинку АДРЕСА_1, однак вона має не має можливості розпорядитись своєю власністю шляхом продажу в зв'язку з наявністю обтяження в виді заборони відчуження даного будинку за рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 1988 року.

В судове засіданні представник позивачка позовні вимоги підтримав, зазначив, що просить визнати рішення нечинним, тобто таким, що не діє по відношенню до будинку позивачки. Що стосується вимоги про відміну записів про обтяження, то позивачка не просить відмінити підстави для внесення записів про обтяження, оскільки оскаржуване рішення стосується й інших будинків.

Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, надав в судове засідання заперечення з посиланням на те, що згідно перевірки даних Державного реєстру прав, 06 жовтня 2016р. до суб'єкта державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Миколаївської міської ради позивачем не подавалось жодних заяв про зняття раніше накладеної заборони.

Представник Першої Миколаївської державної нотаріальної контори надав заяву про слухання справи у їх відсутність, заперечень проти позову не мав.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до копії свідоцтва про спадщину за заповітом, посвідченого 27 березня 1983 р. державним нотаріусом першої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстровим 5-1186, ОСОБА_1 є власницею 1/3 житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд АДРЕСА_1

Згідно копії рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 26 травня 1988 р. за № 160, нотаріальній конторі Ленінського району та відділу внутрішніх справ Ленінського райвиконкому заборонено відчуження (купівлю-продаж, дарування та інші види) і прописку в будинках, які підлягають зносу, в тому числі і будинку № АДРЕСА_1. З даного рішення вбачається, що дане обтяження накладалось в зв'язку з тим, що заводу Електрогідравлики виділена земельна дільниця в кварталі, обмеженому вулицями Чигрина-Комсомольська-Чкалова-Логовенко для реконструкції та розширення заводу.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано два записи про обтяження житлового будинку АДРЕСА_1: №3503064 зареєстрованому 24 липня 2006 р. Першою миколаївською державною

нотаріальною конторою на підставі рішення № 160від 26 травня 1988 р. , архівний номер 27165 NIKOLAEVI; № №3512682 зареєстрованому 26 липня 2006 р. Першою миколаївською державною нотаріальною конторою на підставі рішення № 160від 26 травня 1988 р., архівний номер 34539 NIKOLAEVI.

Відповідно до ч. 4 с. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування й розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка правомірно набула право власності на 1/3 житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд № АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом з отриманням відповідного свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 27 березня 1983 р. державним нотаріусом першої Миколаївської державної нотаріальної контори.

Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 26 травня 1988 р. за № 160 щодо заборони відчуження зазначеного будинку суперечить принципу непорушності права приватної власності, а тому його слід визнати нечинним в частині обтяження забороною відчуження належного позивачці житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) в редакції чинній з 02 листопада 2016 р. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Згідно ст. 31-1 Закону, чинної з 02 листопада 2016 р., реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Підпункт 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06 жовтня 2016 р. № 1666-VIII передбачає, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Згідно ст. 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду, зокрема, про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, вимога про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про обтяження належного позивачці житлового будинку підлягає задоволенню у формі скасування цих записів.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати нечинним рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 26 травня 1988 р. за № 160 в частині обтяження забороною відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та скасувати записи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: №3503064 зареєстрованому 24 липня 2006 р., №3512682 зареєстрованому 26 липня 2006 р.

Стягнути з виконавчого комітету Миколаївської міської ради судовий збір 1102,40 грн. на користь ОСОБА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмоивти.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький