печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6518/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Москаленко К.О.,

при секретарі Козачук К.П., Ольховській М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України в м.Києві, Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві, Державної казначейської служби України - про відшкодування матеріальної шкоди та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

25.02.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Головного управління національної поліції України в м.Києві, Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві, Державної казначейської служби України, просить зобов'язати Державне казначейство України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 43 026 грн. 93 коп. на відшкодування заробітку, який він втратив внаслідок незаконного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та арештом та 200 грн. 00 коп. за надання правової допомоги, зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України повернути ОСОБА_1 мобільний телефон Нокіа-8800 з сім-картою мобільного оператора «Київстар», вилученого під час обшуку слідчим Дарницького РУГУ МВС України в м.Києві.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 07.04.2011 він був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України. Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 15.04.2011 обрано щодо позивача запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 10.01.2013 позивачу змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Вироком Печерського районного суду м.Києва від 30.12.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 13.03.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні за ч.1 та ч.2 ст.307 КК України та виправдано за недоведеністю його винуватості. Оскільки позивач незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з 07.04.2011 по 13.03.2014, останній втратив заробіток. У зв'язку з чим та на підставі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», позивач просить відшкодувати йому заробіток, який він втратив за 999 днів в сумі 43 026 грн. 93 коп. внаслідок незаконних дій правоохоронних органів. Крім того зазначає, що під час особистого обшуку, слідчим Дарницького РУГУ МВС України в м.Києві у позивача було вилучено мобільний телефон Нокіа-8800 з сім-картою мобільного оператора «Київстар», який підлягає поверненню.

Протокольною ухвалою суду від 03.03.2016 до участі у даній справі залучено в якості співвідповідача Дарницьке управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві.

Протягом розгляду справи позивач змінив предмет позову, подавши відповідну заяву, в якій просив, серед іншого, зобов'язати Головне управління національної поліції України в м.Києві та Дарницьке управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві повернути ОСОБА_1 мобільний телефон Нокіа-8800 з сім-картою мобільного оператора «Київстар», вилученого під час особистого обшуку.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на викладені у позові обставини та доводи, просили позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача Головного управління національної поліції України в м.Києві позов не визнав, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначив, що позивач не належить до кола осіб, які відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» мають права на відшкодування шкоди внаслідок неправомірних дій правоохоронних органів. Крім того зазначив, що позивачем не надано суду жодних доказів щодо визнання дій слідчого протиправними, а тому відсутні правові підстави для покладення обов'язку по відшкодуванню матеріальної шкоди відповідно до Закону. Зауважив, що відповідно до ст.12 Закону та п.11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання щодо визначення розміру завданої матеріальної шкоди при винесенні виправдовувального вироку або закриття справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку вирішується судом, який розглядав справу по першій інстанції, тобто у даному випадку Печерським районним судом м.Києва. Проте, позивачем в порушення вимог вказаної норми не надано суду постанови про визначення розміру збитків. Таким чином вважав позов безпідставним та необґрунтованим.

Відповідач Дарницьке управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, направив на адресу суду письмові пояснення, згідно яких зазначено, що Дарницьке управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві не є юридичною особою, і за штатним розписом відсутня посада юрист. Всі представництва в державних і інших установах здійснює юридичний відділ Головного управління національної поліції України.

Відповідач Державна казначейська служба України повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи свого уповноваженого представника в судове засідання не направила та не повідомила суду про причини неявки представника, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Направила через канцелярію суду письмові заперечення, згідно яких зазначила, що Державна казначейська служба не порушувала жодних прав позивача і між позивачем та Державної казначейської служби будь-яких правовідносини не існує, у зв'язку з чим вважає відсутніми підстави для відшкодування шкоди позивачу.

Суд, враховуючи думку позивача, його представника та представника відповідача, на підставі ч.2 ст. 169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності представників відповідачів Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві та Державної казначейської служби України.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, думку представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх докази шляхом дослідження, суд приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що 07.04.2011 позивача ОСОБА_1 було затримано за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеним 07.04.2011 старшим слідчим СВ Дарницького РУ ГУМВС України Іваніним П.В. (а.с.6)

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 15.04.2011 обрано позивачу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. (а.с.7)

Ухвалою Печерського районного уду м.Києва від 10.01.2013 змінено застосований до обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. (а.с.9-10)

Вироком Печерського районного суду м.Києва від 30.12.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 13.03.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні за ч.1 та ч.2 ст.307 КК України та виправдано за недоведеністю його винуватості. Запобіжний захід, застосований до позивача, у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили-скасовано. (а.с.11-18, 19-23,24-25)

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. (ч.7 ст.1176 ЦК України)

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» (далі -Закон) право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках

громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

За правилами ст.4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Згідно наданої позивачем довідки від 30.10.2014 №11, виданої ТОВ «Вест-Плюс», позивач ОСОБА_1 з 01.11.2010 був прийнятий на роботу у ТОВ «Вест-Плюс-2000» на посаду головного менеджера з продажу товарів та з 07.04.2011 був відсторонений від виконання посадових обов'язків у зв'язку з арештом та перебуванням у слідчому ізоляторі. Поновлений на посаді з 03.01.2014 та переведений на неповний робочий день у зв'язку з судовими процесами.(а.с.26,28)

Згідно Довідки про середню заробітну плату (дохід), виданої ТОВ «Вест-Плюс-2000», сума нарахованої позивачу заробітної плати за період з листопада 2010 року по березень 2011 року складає 4 652 грн. 00 коп., середньоденна заробітна плата складає 43 грн. 07 коп.(а.с.27)

Оскільки позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 07.04.2011р. по 03.01.2014, тобто 999 днів, то розмір відшкодування матеріальної шкоди становить 43 026 грн. 93 коп. Даних та доказів, які б спростовували розмір втраченого заробітку, що становить 43 026 грн. 93 коп. суду не надано.

Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи та положень п.1 ч.1 ст.3, ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», приймаючи до уваги вказані вище довідки, суд дійшов висновку, що позивач втратив заробіток в розмірі 43 026 грн. 93 коп. за 999 днів, а тому вважає за необхідне покласти обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди в розмірі 43 026 грн. 93 коп. на Державу.

За вказаних обставин позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 43 026 грн. 93 коп. суд вважає доведеним, а тому в цій частині підлягає задоволенню.

Судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача Головного управління національної поліції України в м.Києві на положення ст.12 Закону та п.11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», відповідно до яких питання щодо визначення розміру завданої матеріальної шкоди при винесенні виправдовувального вироку або закриття справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку вирішується судом, який розглядав справу по першій інстанції, оскільки по суті ці посилання базуються на власний розсуд та суб'єктивному тлумаченні вказаної норми.

Інші доводи відповідачів не спростовують факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди, внаслідок неправомірних дій органів досудового розслідування.

Разом з тим, вимоги про зобов'язання Головного управління національної поліції України в м.Києві та Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві повернути позивачу мобільний телефон Нокіа-8800 з сім-картою мобільного оператора «Київстар», вилученого під час обшуку слідчим Дарницького РУГУ МВС України в м.Києві задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт.

Як встановлено судом досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні щодо позивача проводилось слідчим відділом Дарницького РУГУ МВС України.

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2011 під час проведення в приміщенні Дарницького РУГУ МВС України особистого обшуку позивача, у останнього було вилучено, серед іншого, вказаний телефон з сім-картою мобільного оператора «Київстар». Вказана обставина підтверджується протоколом обшуку від 07.04.2011.(а.с.14)

Разом з тим, як встановлено судом, Дарницьке управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 не є юридичною особою, а тому не є належним відповідачем у даній справі.

Оскільки Головне управління національної поліції України в м.Києві не є органом, який вилучав у позивача вказаний вище телефон з сім-картою, суд вважає відсутніми підстави для зобов'язання останнього повернути позивачу зазначене майно.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений можливості відповідно до чинного кримінально-процесуального законодавства звернутися безпосередньо до органу, який вилучив вказаний телефон з сім-картою з вказаною вимогою.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

При цьому вважаю відсутніми згідно положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та ст.84 ЦПК України для відшкодування заявлених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки вартість цих послуг у розмірі 200 грн. не обґрунтовується та не підтверджується матеріалами справи. Зокрема, не надано доказів, що підтверджують кількість затрачених годин роботи адвоката, пов'язаної із наданням правової допомоги позивачу у розгляді даної цивільної справи та доказів оплати таких послуг. Додана до матеріалів справи квитанція не містить відомостей про оплату яких саме послуг.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.1 ст.1, ст.ст.3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 3, 15,16, 1166,1176 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 292, 294ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України в м.Києві, Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 43 026 (сорок три тисячі двадцять шість) грн. 93 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко