Справа № 366/2594/16-ц
Провадження № 2/366/7/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Слободян Н.П.,

(секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.),

з участю представника позивача по первісному позову, відповідача по зустрічному Шеремета М.П.,

представника відповідача по первісному позову, позивача по зустрічному ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги, зустрічним позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про визнання окремих положень правочину недійсними та про стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконним утриманням із заробітної плати

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Комплекс Агромарс» 31.08.2016 року (згідно із поштовим штемпелем) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, в якому просили стягнути з відповідача 44904,05 грн. заборгованості,з них: 7303,07 грн. основного боргу; 29964,60 грн. неустойки, 7303,07 грн. додаткового штрафу, 93,04 грн. - 3% річних, 240,27 грн. - інфляційних нарахувань та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.01.2015 року між ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_3 був укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 51/2015/КАМ/О. За умовами договору відповідач отримав 19332 грн. безвідсоткової допомоги, яку зобов'язався використати за цільовим призначенням та повернути в порядку і на умовах, визначених договором.

П.5.1 договору передбачає обов'язок позичальника протягом 2 днів з дня ознайомлення з наказом про його звільнення повернути отримані кошти у повному обсязі.

Грошові кошти були отримані ним 27.03.2015 року.

За період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року із заробітної плати відповідача було утримано по зазначеному договору 12028,93 грн. в рахунок погашення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

З 17.03.2016 року відповідач звільнений з роботи за власним бажанням. Згідно з договором він мав повернути решту коштів у сумі 7303,07 грн. протягом 2 днів з моменту звільнення.

Згідно п.6.4 Договору, відповідач, який вчасно не сплатив кошти, повинен сплатити позичкодавцю неустойку в розмірі 1% від розміру безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, встановленого у п.2.1 Договору, за кожен день прострочення повернення.

Відповідно до п.6.5 Договору при порушенні строків повернення коштів понад 60 днів, позичальник сплачує додатково штраф у розмірі 100% від суми несплаченої /простроченої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

На підставі ст. 625 ЦК України, відповідач має сплатити також за порушення виконання грошового зобов'язання, 3% річних та інфляційні нарахування.

Відповідач ОСОБА_3, скориставшись своїм правом, через представника, пред'явив зустрічний позов до ТОВ «Комплекс Агромарс» про визнання окремих положень правочину недійсними та про стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконним утриманням із заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дійсно він уклав з ТОВ «Комплекс Агромарс» зазначений вище договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, за яким ТОВ надало йому кошти у сумі 19332 грн., які він мав повернути до 31.01.2016 року, або протягом двох календарних днів з моменту отримання повідомлення про звільнення з роботи у відповідача.

Кошти, отримані за договором, були витрачені на відшкодування шкоди, спричиненої ним ТОВ пошкодженням транспортного засобу під час виконання трудових обов'язків.

П.6.4 та 6.5. договору визначено стягнення та розмір неустойки і штрафу у зв'язку з простроченням повернення коштів. Ці положення договору грубо суперечать приписам цивільного законодавства України ( ст. 549 ЦК), які визначають що є штрафом, як неустойкою, та пенею, як неустойкою: базовою величиною для їх розрахунку визначено виключно розмір простроченого або несвоєчасно виконаного зобов'язання, а не вся сума грошового зобов'язання, тому ці пункти договору мають бути визнані недійсними через недодержання вимог ч.1 ст. 203 ЦК. Укладаючи договір, ТОВ фактично скористався юридичною необізнаністю позивача ОСОБА_3, та , вніс до договору положення, які суперечать законодавству, з метою отримання надприбутку у разі неможливості своєчасного погашення заборгованості перед ним.

На виконання зобов'язання, відповідачем з січня 2015 року по лютий 2016 року включно, здійснювались відрахування із його заробітної плати у розмірі 100% заробітку, що є грубим порушенням норм ст. 127, 128 КЗпП України: у будь-якому випадку обмежено такі відрахування 50% заробітку. Відрахування 100% заробітної плати протягом 15 місяців грубо порушували трудове законодавство. Його праця в цей період була, по суті рабською. Як наслідок, у цей період він не міг самостійно забезпечувати своє життя: придбати продукти харчування, ліки, інші предмети першої необхідності. Через нестачу коштів, він не міг зустрічатись з рідними та друзями, надати хоч якусь допомогу батькам. Порушений порядок життя призводив до душевних страждань, що було викликано протиправною поведінкою відповідача. Моральну шкоду, спричинену відповідачем, він оцінює у 15979 грн., що відповідає розміру утримань із заробітної плати протягом січня 2015 року - лютого 2016 року, яку і просив стягнути з ТОВ «Комплекс Агромарс», поклавши на ТОВ і судові витрати.

У судовому засіданні представник ТОВ первісний позов підтримав у повному обсязі, зустрічний не визнав. Зазначив, що договір укладений у відповідності до законодавства. Заборгованість розрахована на підставі його положень. Тому стягненню з відповідача підлягає і основна сума боргу, і надаровані неустойка і штраф, 3% річних та інфляційні нарахування. З цих же підстав заперечив проти визнання недійсними п.6.4 та п.6.5 Договору. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди за 100% відрахування заробітної плати, на його переконання не підлягають задоволенню, оскільки, стягнення здійснювалось, мабуть, на підставі заяви ОСОБА_3 Проте, надати докази цьому не зміг.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - первісний позов визнав частково. Вважає, що стягненню підлягає несплачена сума заборгованості за основною сумою безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові і зазначені вище.

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши надані суду письмові докази, прийшов до висновку, що і первісний, і зустрічний позови підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.01.2015 року між ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_3 був укладений був укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 51/2015/КАМ/О.

За умовами договору відповідач отримував безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, яку зобов'язався використати за цільовим призначенням та повернути в порядку і на умовах, визначених договором ( п.1.1). При цьому в договорі не зазначено цільового призначенні цієї допомоги. Слід зазначити також, що п.2.1 Договору визначено розмір допомоги - 19332 грн. І тут же зазначено, що по міжбанківському курсу ASK долара США на дату, що передує даті підписання даного Договору складає 305509 доларів США. Пояснити цю невідповідність представник ТОВ не зміг.

П.3.1 договору визначено, що позичальник зобов'язаний повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу до 31.01.2016 року, відповідно до встановленого п.3.2 даного договору порядку.

П.3.2 визначав що допомога підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання з заробітної плати позичальника, або шляхом самостійного внесення на поточний рахунок позичкодавця по 1500 грн. з січня 2015 року ( в січні 2016 року - 1332 грн.).

П.5.1 договору передбачає обов'язок позичальника протягом 2 днів з дня ознайомлення з наказом про його звільнення повернути отримані кошти у повному обсязі.

П.6.3 Договору визначено,що способом забезпечення виконання зобов'язання позичальника за Договором є неустойка.

П.6.4 передбачає, що «при порушенні «Позичальником» строку повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, встановленого п.3.1,п.3.2 або п.5.1 Договору, він повинен сплатити «Позикодавцю» неустойку в розмірі 1 (одного) % від розміру безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, встановленого п.2.1 Договору, за кожен день прострочення повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги».

П.6.5 договору: «при порушенні умов п.3.1, п.3.2 або п.5.1 даного Договору на понад 60 календарних днів «позичальник» сплачує додатково штраф у розмірі 100% від суми несплаченої/простроченої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги».

Грошові кошти у сумі 19332 грн. були отримані ОСОБА_3 27.03.2015 року, що підтверджується видатковим касовим ордером.

Згідно наказу начальника відділу кадрів ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» № 779 КА/к-п від 03.09.2013 року ОСОБА_3 був прийняв на роботу водієм комбікормовоза автоколони № 1 транспортного департаменту з 04.09.2013 року зі строком випробовування 1 місяць. Наказом № 249 КА/к-з від 17.03.2016 року ОСОБА_3 звільнений з роботи 17.03.2016 року за власним бажанням.

З довідки № 708 від 16.08.2016 року, виданої головним бухгалтером ТОВ «Комплекс Агромарс» філія «Гаврилівський птахівничий комплекс», вбачається, що у період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року із заробітку ОСОБА_3 було утримано 12028,93 грн. в рахунок погашення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Залишок заборгованості згідно договору 7303,07 грн.

ОСОБА_3 суду надано розрахункові листки по заробітній платі за січень 2015 року - березень 2016 року, з яких вбачається, щомісяця з нього відраховувались 100% коштів нарахованої заробітної плати.

Не погоджуючись з твердженням ОСОБА_3, оскільки розрахункові листи ніким не підписані, представник ТОВ надав розрахункову відомість заробітної плати ОСОБА_3 за період з січня 2015 року по березень 2016 року, підготовлені старшим бухгалтером групи обліку заробітної плати Кобилінською О.О. та підписану головним бухгалтером Мізерним О.В.

Фактично зазначені в цій відомості суми відповідають наданим ОСОБА_3 розрахунковим листам. За винятком січня-березня 2015 року, де зазначено виплату заробітної плати - у січні 591,85 грн., лютому - 1844,45 грн., березні - 938,85 грн. суми позики в ці місяці не відраховувались. На підтвердження цього факту представник позивача надав також відомості на виплату грошей: № 143 за січень 2015 року, № 221, 22 за лютий 2015 року, № 325, 333, 334 за березень 2015 року та платіжні доручення на перерахування коштів за цими відомостями. В той же час ця відомість підтверджує, що заробітна плата за період з квітня 2015 року по лютий 2016 року ОСОБА_3 не отримував взагалі: нараховані суми 100% були відраховані, в т.ч. 12028,93 грн. в рахунок погашення отриманої поворотної фінансової допомоги. За березень 2016 року йому було виплачено 78,82 грн.

Відповідно до п.14.1.257 Податкового Кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення. Вказаному договору відповідає договір про надання позики, передбачений статтями 1047-1053 Цивільного Кодексу України.

Так, відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі статтею 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ст.206 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором . Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Ст. 1050 ЦК України визначає: «якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу».

Ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання, а саме, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «Комплекс Агромарс» становить 7303,07 грн. і ця сума підлягає стягненню, разом з нарахованими 3% річних (7303,07 грн. х 3%/365 х 155 (кількість днів прострочення)=93,04 грн.), та інфляційними нарахуваннями (7303,07 грн. х 103,29/100 - 7303,07 грн. = 240,27 грн.)

Щодо зустрічних позовних вимог про визнання недійсними п.6.4. та п.6.5 договору, суд зазначає наступне.

Ст. 546 ЦК передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Як вже зазначалось вище п.6.3 Договору визначено, що способом забезпечення виконання зобов'язань «Позичальника» за договором є неустойка.

Ст. 549 ч.1 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання ( ч.2 ст. 549 ЦК). П.6.5 договору передбачається, що «при порушенні умов п.3.1, п.3.2 або п.5.1 даного Договору на понад 60 календарних днів «позичальник» сплачує додатково штраф у розмірі 100% від суми несплаченої/простроченої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги». Фактично сума штрафу, нарахована відповідно до п.6.5 Договору є штрафною санкцією, і не відповідає самій природі «поворотної фінансової допомоги», яка не є інструментом для збагачення, і не передбачає нарахування процентів або надання інших компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, як про це зазначено у Податковому кодексі (п.14.1.257).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч.3 ст. 549 ЦК). П.6.4 передбачає, що «при порушенні «Позичальником» строку повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, встановленого п.3.1,п.3.2 або п.5.1 Договору, він повинен сплатити «Позикодавцю» неустойку в розмірі 1 (одного) % від розміру безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, встановленого п.2.1 Договору, за кожен день прострочення повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги». Аналіз цього положення договору вказує на те, що ТОВ, виступаючи позичальником, заклав у договір явно несправедливу норму про нарахування пені не лише на суму несвоєчасно виконаного зобов'язання, а й на вчасно сплачені суми.

Ч.1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу ( ч.1 ст. 215 ЦК).

Оскільки положення договору, передбачені п.6.4 та п.6.5 суперечать зазначеним вище нормам Цивільного та Податкового кодексів, ці частини договору слід визнати недійсними.

Ст. 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Позовні вимоги щодо стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди 15979 грн., що відповідає розміру утримань із заробітної плати протягом січня 2015 - березеня 2016 року, то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Ст. 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Визначено, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Зокрема, що «моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті».

Ст. 237-1 КЗпП України передбачено: «Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя».

Ч.1 ст. 127 КЗпП України передбачено обмеження відрахувань із заробітної плати. Зокрема, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Ст. 128 КЗпП України визначає обмеження розміру відрахувань із заробітної плати:

«При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку.

Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків».

Такі ж норми закріплені у ст. 26 Закону України «Про оплату праці»

Незважаючи на це, у договорі про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги ТОВ «Комплекс Агромарс» відразу зазначало суми повернення 1500 грн. щомісяця, в тому числі за січень і лютий 2015 року, коли допомога ще не була надана, проте змін у договір щодо цих строків не було внесено. З розрахункової відомості заробітної плати ОСОБА_3 слідує, що з березня 2015 року по лютий 2016 року заробітна плата йому взагалі не виплачувалась, а спрямовувалась, крім обов'язкових платежів, на погашення позики.

Як вбачається з наданих ОСОБА_7 документів його дружина, ОСОБА_8, з 05.09.2015 року визнана інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0512183 від 07.09.2015 року. З 2014 року вона хворіє на онкологічне захворювання, періодично перебуваючи на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками з історії її хвороби.

З огляду на хворобу дружини, необхідність надання коштів на її лікування, придбання ліків, мінімального набору продуктів харчування для сім'ї, відрахування 100% заробітної плати з ОСОБА_3 ТОВ «Комплекс Агромарс» призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та своєї сім'ї.

Тобто, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_3 зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, яке виразилось фактично у «рабській» праці на роботодавця і неможливістю створення для сім'ї мінімальних умов для виживання, де чоловік був годувальником, фактично поставило сім'ю на межу виживання.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, фактичне позбавлення його можливості утримання як себе , так і сім'ї, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи суму відшкодування суд враховує, що за період з січня 2015 року по березень 2016 року ОСОБА_3 було нараховано всього 20518,99 грн.

За січень-березень 2015 року, березень 2016 року, згідно розрахункової відомості, йому виплачено 3453,97 грн. Тобто всі відрахування, в тому числі відрахування до договором становить 17065,97 грн. Оскільки законом передбачено можливість відрахування максимально 50% заробітної плати, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи вимоги розумності і співмірності, має становити 8000 грн., що практично є майже рівним сумі відрахувань, які були проведені з порушенням чинного законодавства (понад дозволені 50% заробітної плати).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідача ОСОБА_3 підлягає сума судового збору, сплачена ТОВ «Комплекс Агромарс» за подання позову (мінімальна сума, передбачена Законом України «Про судовий збір - 1378 грн.

Ухвалою суду від 20.12.2016 року ОСОБА_3 на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» було звільнено від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви.

У зв'язку із задоволенням зустрічного позову стягненню з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь держави підлягає судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп. (по 551,20 грн. за задоволені майнові і немайнові вимоги).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ТОВ «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» 7303,07 грн. боргу за договором поворотної фінансової допомоги, 93,04 грн. - 3% річних, 240,27 грн. - інфляційних нарахувань.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про визнання окремих положень правочину недійсними та про стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконним утриманням із заробітної плати задовольнити частково.

Визнати недійсними положення п.6.4 та 6.5. договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 51/2015/КАМ/О від 27.01.2015 року, укладеного між ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_3.

Стягнути з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_3 8000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями щодо незаконних відрахувань із заробітної плати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» судовий збір у сумі 1378 грн.

Стягнути з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь держави судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.П.Слободян