УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі на одну дитину однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 2017 року до повноліття дитини.

Вирішуючи питання про відкриття наказного провадження суддею встановлено, що ОСОБА_1 заявлено вимоги за якими не може бути видано судовий наказ виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 та 4-1 ч.1 ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, викладені в статті 96 ЦПК України, є чітко визначеними і не містять альтернативи.

Так, заявник ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, просить суд стягнути з боржника аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі на одну дитину однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 2017 року до повноліття дитини, що не відповідає розмірам вимог за якими може бути видано судовий наказ, визначених п. 4 та 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

Враховуючи, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 заявлено вимогу, не передбачену ст. 96 ЦПК України, приходжу до висновку про відмову у прийнятті зазначеної заяви про видачу судового наказу.

Розяснити заявнику право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 101 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Розяснити заявнику, що відповідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В.Геєць