Справа № 758/3889/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить вселити його до квартири за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування вказаною квартирою та зобов'язати відповідача надати відповідачу дублікат ключів від вхідних дверей вказаної квартири.

Позов мотивований тим, що у 2002 році, відповідач ОСОБА_2 (матір позивача) придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на грошові кошти, що були отримані від продажу квартири АДРЕСА_3, в якій право власності на 1/2 частину належало позивачу. За усною згодою відповідач погодився купити позивачу окреме житло, але так цього і не зробив. З 2010 по 2016 рік позивач перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_6. Проживав з дружиною та дітьми проживали однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2, власник будинку - мати жінки. Жити на території дружини не має змоги, а тому з 16 лютого 2016 року вимушений був звільнити житлове приміщення в результаті непорозуміння з родичами. На даний час, тимчасово проживає у бабусі ОСОБА_7, котрій 90 років, та її родичами, за адресою: АДРЕСА_4, його особисті речі знаходяться на балконі.Власником спірної квартири, де позивач зареєстрований є його мати - відповідач по справі. Стверджує, що за комунальні послуги сплачувати не відмовляється. На даний час, відповідач у вказаній квартирі не проживає, здає в оренду сторонній особі, та змінила ключі.

Відповідачем ОСОБА_2 подано до суду зустрічну позовну заяву, в якій остання просить визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.06.2002 року вона володіє на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1. В квартирі, крім позивача за зустрічним позовом та ОСОБА_1, зареєстровані в установленому законом порядку, її чоловік ОСОБА_3 та молодший син ОСОБА_4. Однак фактично в квартирі проживають тільки вона та чоловік. Стверджує, що з часу реєстрації відповідача в квартирі, він особисто не приймав участі у витратах, пов'язаних з утриманням, обслуговування квартири та прибудинкової території. Ці витрати вона сплачує виключно за свої особисті кошти та кошти чоловіка. Самостійно, за власний рахунок, роблять необхідні ремонтні роботи в квартирі, підтримують квартиру в належному санітарному стані, сплачує комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Однак, у зв'язку з реєстрацією ОСОБА_1 в даній квартирі, позивач за зустрічним позовом змушена з моменту реєстрації відповідача, сплачувати за нього комунальні послуги, в той час коли він не користується та не проживає в квартирі. У відповідача був зареєстрований шлюб з ОСОБА_8, певний час ОСОБА_1 проживав у батьків дружини, потім - у будинку, що належить матері його цивільної дружини. Останній час, з лютого місяця 2016 року, відповідач проживає ОСОБА_7, яка є власником 3-кімнатної квартири, та яка надала йому кімнату. Стверджує, що ОСОБА_1 з її боку та з боку чоловіка жодних перешкод користування квартирою не було, саме його особисте бажання мешкати зі твоїми дружинами та дітьми окремо, послужило факту непроживання у спірній квартирі. Всі свої особисті речі відповідач жодного дня не зберігав у спірній квартирі. А тому, особистих речей, одягу, взуття в спірній квартири відповідача не має.

В судовому засіданні, позивач за первісним позовом вимоги позову підтримав, з підстав наведених в ньому, зустрічний позов не визнав, посилаючись на те, що не проживав в квартирі з поважних причинив. Суду додав, що ремонт у спірній квартирі не робив, комунальні послуги не сплачував, оскільки йому не давали змоги. Зареєструвався в квартирі з дозволу відповідачки. До 2009 року мав доступ до квартири, оскільки в нього були ключі, які йому надав батько. З літа 2009 року до літа 2010 р. проживав з батьками на дачі . Після цього з цивільною дружиною проживав з 2010 року по січень 2016 року. З січня 2016 року не має постійного місця проживання. В спірній квартирі не міг проживати, оскільки квартиру відповідач здає в оренду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічний позов підтримала, первісний позов не визнала та надала пояснення, аналогічні викладений в зустрічному позов, додавши, що продали квартиру на Оболоні, оскільки хотіли купити на Подолі квартиру та кімнату старшому сину ОСОБА_1, але купили тільки вказану квартиру. Ремонт у спірній квартирі відбувався з 2002 по 2008 роки. Позивач за первісним позовом з червня 2002 року по червень 2003 року проживав в дачному будинку, потім з 2005 року орендував з дівчиною ОСОБА_6. Ключі вона позивачу не надавала і речей його у квартирі немає. Додала, що вони пропонували купити позивачу окремо житло.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 зустрічний позов підтримав з підстав, наведених в ньому, проти первісного позову заперечував, пояснивши, що спірну квартиру купили в 2002 році в незадовільному стані, більше року проводили ремонтні роботи, позивач тоді проживав у першої дружини. Він не пам'ятає, чи давав йому ключі, але це було в період проведення ремонту. Дана квартира після ремонту здавалась періодично в оренду, оскільки у нього з дружиною маленький розмір пенсії, в оренді квартира буде ще буде рік, тому позивач не матиме змоги в ній проживати.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_5 зустрічний позов підтримав з підстав, наведених в ньому, проти первісного позову заперечував, пояснивши, він безпосередньо проживав у цій квартирі з квітня по червень 2009 року, грудень-січень 2012 року, серпень - вересень 2013 року і позивач у квартирі не проживав. Додав, що позивач за первісним позовом не приймав участі у витратах на спірну квартиру.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Встановлено, що спірна квартира розташована в Подільському районі м.Києва за адресою: АДРЕСА_1, складається, з двох окремих кімнат, загальною площею 42,15 кв. м., житловою площею 28,9 кв.м, та на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. за реєстром № 2178 та зареєстрованого 25.06.2002 р. в Київському БТІ, належить відповідачу у справі - ОСОБА_2.

Довідкою форми № 3, виданою житловим органом 16.03.2016 р. за вих.№ 711, та паспортами сторін підтверджено, що на час розгляду справи у вищевказані квартирі постійно зареєстровані: з 05.08.2002 р. - відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 05.11.2002 р. - треті особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є чоловіком відповідача, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є їх сином, з 05.08.2003 р. - позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який також є сином відповідача та третьої особи у справі ОСОБА_3

Відносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються ст.405 ЦК України та главою 6 ЖК України, яка передбачає користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, оскільки позивач є власником спірного житлового приміщення.

Згідно зі ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за позовами фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.156 ч.1 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Приписами ст.405 ч.1 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2016 року позивач по справі звернувся до Подільського УП ГУ НП в м. Києві із заявою про чинення йому перешкод у користуванні вищевказаною квартирою АДРЕСА_1 з боку батьків.

Відповідно до висновку Подільського УП ГУ НП в місті Києві від 05.03.2016 р., складеного з результатом перевірки звернення позивача, посадовою особою ОВС встановлено, що двері ніхто не відчиняє, опитати ОСОБА_2 та інших мешканців даної квартири не виявилось можливим, оскільки в цій квартирі проживають квартиранти.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що вищевказана спірна квартира передавалась відповідачем, як власником, в оренду. Крім того, поясненнями сторін у справі встановлена домовленість між відповідачем та позивачем про непроживання там останнього після ремонту.

Суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків з боку відповідача - ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які суду показали, що не бачили позивача у спірній квартири, оскільки їх відвідування даної квартири носили епізодичний характер.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що непроживання позивача у спірній квартири мало місце з поважних причин та через домовленість з відповідачем.

А відтак правові підстави для визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке є власністю відповідача, відсутні. В зв'язку з чим, зустрічний позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач створює перешкоди позивачеві в користуванні вищевказаною квартирою.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, в зв'язку з чим позивач має право на користування спірним житловим приміщенням, перешкоди в чому йому чинить відповідач. А відтак порушено право позивача підлягає судовому захисту, а тому позивач підлягає в вселенню до спірної квартири, і відповідач підлягає до зобов'язанню до усунення перешкод з наданням позивачеві комплекту ключів від вказаної вище квартири.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість вимог первісного позову, в зв'язку з чим первісний позов підлягає задоволенню

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 судовий збір не підлягає стягненню.

На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення - задовольнити в повному обсязі.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, до квартири АДРЕСА_1.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не чинити перешкоди в користуванні ОСОБА_1 вказаною квартирою та зобов'язавши надати комплект ключів від вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_1.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збіру розмірі 551,2 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не булиприсутні у судовому засіданніпід час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційнускаргупротягом десяти днів з дня отриманнякопіїцьогорішення.

Рішеннянабираєзаконноїсилипіслязакінчення строку поданняапеляційноїскарги, якщоапеляційнускаргу не було подано. У разіподанняапеляційноїскаргирішення, якщойого не скасовано, набираєзаконноїсилипіслярозглядусправиапеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова