Справа №487/3373/16-ц 31.01.2017 31.01.2017 31.01.2017
Провадження №22-ц/784/313/17
Справа 487/3373/16-ц
Провадження 22ц-/784/313/17 Головуючий по 1 інстанції Карташева Т.А.
Категорія 05 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2017р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

секретар судового засідання - Гавор В.Б.,

розглянувши без сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2016р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

встановила:

У липні 2016р. ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_3 про визнання права власності на пошкоджені 8 листів шиферу 1,75х1,13 метра та 1 рулон металевої сітки «Рабіца» шириною 1,8 метра, довжиною 10 метрів.

Позивач зазначав, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2011р. з нього на користь відповідача у зв'язку з пошкодженням огорожі, яка складалась з 8 листів шиферу 1,75х1,13 метра, металевої сітки «Рабіца» шириною 1,8 метра, довжиною 10 метрів було стягнуто 495 грн. майнової шкоди.

Оскільки в рішенні суду не було вирішено питання щодо передачі йому пошкодженого майна, а в липні 2013р. він відшкодував завдану шкоду, позивач на підставі ст.392 ЦК просив про задоволення його вимог.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2016р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з роз'ясненнями, даними в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.14 постанови №4 від 01 березня 2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є співвласниками домоволодіння та землекористувачами земельних ділянок по АДРЕСА_1.

В червні 2010р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 пошкодили паркан із металевої сітки «Рабіца» і шиферу, який спорудив ОСОБА_3 за свої кошти на межі їх земельних ділянок.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2011р., яке було змінено 13 березня 2012р. Апеляційним судом Миколаївської області, з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку стягнуто на користь ОСОБА_3 495 грн. майнової шкоди, яка складається з вартості металевої сітки і шиферу.

При вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди ОСОБА_4 не ставив перед судом першої інстанції питання щодо вирішення долі пошкодженого майна і не оскаржував це рішення в апеляційному порядку з цих підстав.

11 липня 2013р. державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції закрито у зв'язку з повним виконанням виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 05 квітня 2012р. про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 495 грн. майнової і 1000 грн. моральної шкоди.

Враховуючи те, що спір між сторонами щодо пошкодження шиферу і металевої сітки виник з деліктних правовідносини, при цьому заподіювач шкоди при його вирішенні одночасно не використав право на вирішення питання про отримання пошкодженого майна, а положення ст.392 ЦК не поширюються на спірні правовідносини, тому що позивача в силу ст.328 цього ж Кодексу не можна вважати таким, що набув право власності на спірне майно, то можна погодитись з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального і процесуального не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Оскільки суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення, то підстави, передбачені ст.309 ЦПК для його скасування відсутні.

Керуючись ст..ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2016р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: