Справа №467/1747/16-ц 02.03.2017 02.03.2017 02.03.2017
Провадження №22-ц/784/649/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 467/1747/16
Провадження № 22-ц/784/649/17 Головуючий у першій інстанції: Кірімова О.М.
Категорія 20 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

02 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участі: представника позивачки ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника позивача - ОСОБА_3

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2017 року

за позовом

ОСОБА_5 до Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (далі - Благодатненська сільська рада), ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до Благодатненської сільської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Позивачка зазначала, що за договором завдатку від 20 листопада 2005 року домовилась з ОСОБА_6 про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 та передала йому кошти в розмірі 1000 доларів США. ОСОБА_6, в свою чергу, передав їй житловий будинок у користування, володіння та розпорядження. 7 грудня 2007 року вона передала ОСОБА_6 останню суму в розмірі 4000 доларів США в рахунок придбання будинку.

Посилаючись на те, що сторони виконали всі умови договору, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивачка просила визнати вказаний договір дійсним.

До участі у справі судом залучено ОСОБА_6 як співвідповідача, а ОСОБА_7 - як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України суд може визнати договір дійсним якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

За змістом цієї норми суд визнає угоду дійсною тоді, коли момент вчинення правочину пов'язаний з моментом нотаріального посвідчення.

Згідно вимог ст. 657 ЦК України, в редакції, яка була чинною на момент укладення спірного договору, договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Моментом укладення такого договору відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України є його державна реєстрація.

З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2005 року ОСОБА_6 домовився з ОСОБА_5 продати житловий будинок АДРЕСА_1. При цьому, сторони уклали договір завдатку, за яким позивачка передала відповідачу кошти в розмірі 1000 доларів США.

Крім того, згідно розписки від 7 грудня 2007 року ОСОБА_6 отримав ще 4000 доларів США в рахунок продажу будинку.

Між тим, оскільки момент вчинення договору купівлі-продажу жилого будинку пов'язується з його державною реєстрацією, а договір купівлі-продажу між сторонами не укладався і цей договір є не укладеним, тому правила ч. 2 ст. 220 ЦК України застосовані бути не можуть (п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору дійсним.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам матеріального права, яке діяло на момент укладення договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що достатніми підставами для визнання спірного договору дійсним є те, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, суперечать вимогам матеріального права, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, ст.ст. 210, 640, 657 ЦК України.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська