У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2014 року та додаткового рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, Управління земельних ресурсів м. Черкаси та Черкаського району, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення міської ради та державного акта на приватизацію земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, Управління земельних ресурсів м. Черкаси та Черкаського району, ОСОБА_3, у якому з урахуванням уточнень, просила суд виділити 26 кв. м самозахоплених земель, на які збільшилась земельна ділянка ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 після обмірів в 2004 році, в порівнянні з обмірами з 1990 року для обслуговування частини будинку; виділити 117 кв. м захоплених земель домоволодіння по АДРЕСА_3, які незаконно були надані ОСОБА_3; зобов'язати Управління земельних ресурсів м. Черкаси та Черкаського району внести зміни в схему плану визначення меж як по домоволодінню по АДРЕСА_3, так і до земельної ділянки АДРЕСА_1; визнати недійсним та неправдивим висновок Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради 2005 року, в якому було зазначено, що обмежень по межі з АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 немає; визнати недійсним та неправдивим висновок Управління земельних ресурсів м. Черкаси та Черкаського району, згідно з яким було відомо, що межі по АДРЕСА_3 сфальсифіковано; визнати недійсним рішення Черкаської міської ради від 05 липня 2005 року № 8-325 та державний акт на приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_3 ОСОБА_3

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2014 року та додатковим рішенням цього ж суду від 23 червня 2014 року, яким доповнено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, залишеними без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 серпня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У подальшому ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною заявою та просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2014 року, додаткове рішення цього ж суду від 23 червня 2014 року, а також рішення Черкаської міської ради від 05 липня 2005 року та визнати недійсним державний акт на видачу земельної ділянки ОСОБА_3 від 31 жовтня 2005 року.

Вимоги обґрунтовувала тим, що вказаними вище судовими рішеннями її позов залишено без задоволення, однак 18 березня 2016 проведено судову експертизу, якою встановлено, що технічна документація, виготовлена «Геоземпроектом» на земельну ділянку по АДРЕСА_3 у м. Черакаси, не відповідає вимогам чинного законодавства, що спростовує висновок державної землевпорядної експертизи від 07 квітня 2005 року, на підставі якої було одержано оспорюваний державний акт на земельну ділянку.

Звертала увагу, що вказана експертиза проведена в рамках кримінального провадження, в якій вона мала статус свідка, а тому їй не було відомо про зазначенийвисновок експерта на момент ухвалення судових рішень, які просить переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року, а також заява, в якій заявник просить поновити строк на касаційне оскарження зазначених ухвал судів першої та апеляційної інстанцій.

Заява підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судових рішень, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов правильного висновку, що обставина виготовлення технічної документації з порушенням законодавства, що підтверджується висновком експертизи від 18 березня 2016 року, в розумінні ст. 361 ЦПК України не є нововиявленою обставиною, оскільки таку експертизу було проведено під час розгляду іншої справи та висновок, за результатами проведення експертизи, не існував на момент ухвалення рішень, які заявник просить переглянути, що є необхідною умовою вважати обставину нововиявленою.

Апеляційним судом правильно зазначено, що обставини, на яку посилається заявник, є новим доказом, так як висновок експертизи від 18 березня 2016 року, був складений після ухвалення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2014 року та додаткового рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2014 року.

Слід зазначити, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі від 09 червня 2011 року «Желтяков проти України»).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи було допущено порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 73, 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновитизаявнику строк на касаційне оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2016 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2014 року та додаткового рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, Управління земельних ресурсів м. Черкаси та Черкаського району, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення міської ради та державного акта на приватизацію земельної ділянки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова