АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

23 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року,

встановила:

у січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 123 429 грн. 50 коп.. моральну шкоду - 10 000 грн. та розподілити судові витрати. В ході розгляду справи в якості відповідачів було притягнуто ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і позивач збільшила свої позовні вимоги та просила стягнути матеріальну шкоду в розмірі 195 723 грн. 80 коп. та розподілити судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 р. позов було задоволено частково - стягнуто з кожного з відповідачів по 26 632 грн. 37 коп. та розподілено судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 р. виправлено описку в частині розміру судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду позивач зазначала, що 22.11.2014 р. о 02.35 в належній їй АДРЕСА_1 сталось залиття з розташованої поверхом вище кв. №121, яка належить відповідачам. Оскільки в результаті залиття було пошкоджено оздоблення квартири, позивач просила стягнути матеріальну шкоду в розмірі 123 429 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В ході розгляду справи позивач збільшила свої вимоги та просила стягнути матеріальну шкоду в розмірі 195 723 грн., моральну шкоду - 10 000 грн. та розподілити судові витрати.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 р. позов було задоволено частково - стягнуто з кожного з відповідачів по 26 632 грн. 37 коп. та розподілено судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що розмір матеріальної шкоди слід визначати відповідно до Звіту №210/14, складеного 17.12.2014 р. в сумі 118 529 грн. 48 коп. та розподілив розмір компенсації відповідно до часток кожного із співвласників АДРЕСА_2. Розмір моральної шкоди суд першої інстанції визначив в розмірі 4 000 грн. та стягнув із кожного з відповідачів по 1 000 грн. Також судом було розподілено судові витрати, які складаються з оплати проведеного дослідження з визначення розміру заподіяних збитків та суми сплаченого судового збору.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 23, 319, 322, 1166, 1167 ЦК України, ст. 151, 177 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Наказ №76 від 17.05.2005 р. «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Доводи, викладені представником ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

В ОСОБА_7 про залиття, який був складений 15.12.2014 р. комісією з працівників ЖЕК-513, було зафіксовано дату залиття та його причину - «в АДРЕСА_2 розірвало лічильник, встановлений на гаряче водопостачання, що призвело до залиття квартири АДРЕСА_1». Відповідач ОСОБА_2 визнала в судовому засіданні, що причиною залиття стало пошкодження лічильника гарячого водопостачання.

При розгляді справи в суді першої інстанції представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 було заявлено клопотання про призначення інженерно-технічної експертизи, на вирішення якої він просив поставити два питання: чи містить наданий на дослідження лічильник води ознаки зовнішнього механічного втручання чи пошкоджень, що могли призвести до втрати ним герметичності та вказати причини їх виникнення та які фактори могли призвести до втрати герметичності корпусу лічильника води.

У Звіті №210/14 про визначення розміру матеріальних збитків, складеному 17.12.2014 р. ОСОБА_8, який є суб'єктом оціночної діяльності за спеціальностями: 1.1. Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них та 1.3. Оцінка колісних транспортних засобів, вказуються площа пошкоджень, перелік, обсяг та вартість робіт, які слід зробити для відновлення пошкоджених конструктивних елементів належної позивачу квартири.

Заперечуючи проти заявленого позову, відповідач ОСОБА_2 пояснила, що була в належній позивачу квартирі 24.11.2014 р. та бачила сліди залиття. Однак проти розміру матеріальної шкоди вона заперечує, оскільки вважає їх завищеними. При цьому ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 не заявляли ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції клопотання про призначення по справі судово-товарознавчої експертизи щодо визначення обсягу пошкоджень та вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 756/589/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1309/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.