Провадження № 2/161/3754/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання права власності та зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Любешівського районного суду від 21 березня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 213 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі на один рік. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік. Ухвалою апеляційного суду Волинської області ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження. Речові докази було конфісковано в дохід держави, а саме автомобіль марки «Рено Мастер», державний номер НОМЕР_1.

Любешівський відділ державної виконавчої служби в порядку виконання вироку суду розпочав процедуру конфіскації автомобіля.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що він був придбаний ОСОБА_4 24.07.2014 року, тобто, під час перебування їх в зареєстрованому шлюбі, а тому даний автомобіль є обєктом спільної сумісної власності.

Просить суд, визначити право власності на вищезазначений автомобіль та звільнити його з-під опису та арешту.

Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив суд визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Рено Мастер», звільнити його з під арешту та стягнути з неї в дохід держави ? частину його вартості за частку ОСОБА_4 в розмірі 50 000 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову.

Представник ВДВС в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові доказами по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Вироком Любешівського районного суду від 21 березня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 213 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі на один рік. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік. Ухвалою апеляційного суду Волинської області ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям та кримінальне провадження закрито. Речові докази були конфісковані в дохід держави, а саме автомобіль марки «Рено Мастер», державний номер НОМЕР_1.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2004 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ЕГ № 077268 від 03 вересня 2004 року (а.с. 11).

24.07.2014 року ОСОБА_4 був придбаний автомобіль «Рено Мастер», реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 10).

Спірний автомобіль був придбаний під час шлюбу, і відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» був зареєстрований на ім'я відповідача. Виходячи з цього, спірний автомобіль не є особистою приватною власністю відповідача, а належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності з ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

За положеннями ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України за зобов'язання одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Відповідно до роз'яснення п.8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК України позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке її право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Отже, спірний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного автомобіля.

Однак, враховуючи той факт, що автомобіль марки «Рено Мастер» є річчю неподільною та позивач просить суд визнати за нею право власності на спірний автомобіль зі сплатою в користь держави його половини вартості, яка належить відповідачу по справі ОСОБА_4, то вимоги позивача про визнання за нею права власності на автомобіль марки «Рено Мастер» з відповідним припиненням права власності ОСОБА_4 на вказаний автомобіль та звільненням вказаного автомобіля із-під арешту відповідають вимогам закону та підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки вартість спірного автомобіль становить 100 000 грн., розмір частки ОСОБА_4 становить 50 000 грн., то з ОСОБА_3 підлягає стягненню в дохід держави половина вартості даного автомобіля.

Керуючись ст.ст. Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 60, 70, 73 СК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки «Рено Мастер», державний номер НОМЕР_1, звільнивши його з під опису та арешту.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави половину вартості автомобіля марки «Рено Мастер», державний номер НОМЕР_1 в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська