Справа № 369/2890/14-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/1983/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 19.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого Лівінського С.В.

суддів: Іванової І.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з наведеним позовом.

Посилався на те, що відповідно до укладеного договору № К20ІF481831739 від 28 березня 2013 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 22729,77 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснювалась в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складалась із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов.

В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором, за розрахунком банку, відповідач станом на 14.03.2014 мав заборгованість - 28 673,58 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № К20ІF481831739 від 28.03.2013 у розмірі 28 673,58 грн, судовий збір у розмірі 286,74 грн, а всього 28 960,32 грн.

ОСОБА_3 з рішенням суду не погодився та через свого представника подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважав рішення суду незаконним і необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального права .

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася вказана заборгованість, яка підлягала стягненню.

Колегія суду з цими висновками районного суду погодилася і виходила при цьому з такого.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи таке.

28 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № К20ІF481831739 на суму у розмірі 22729,77 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14 березня 2014 року, за розрахунками банку, мав заборгованість 28673,58 грн, яка складалася з: заборгованості за кредитом в розмірі 20731.59 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 13.03 грн; заборгованості з комісії за користуванням кредитом в розмірі 1591.10 грн; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 4496.26 гри; а також штрафів, відповідно до пункту 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500.00 грн(фіксована частина) і 1341.60 грн(процентна складова).

Розглядаючи спір, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, всебічно, повно об'єктивно та безпосередньо дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозвязку і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, апелянтом, не зважаючи на його позицію в апеляційній скарзі, не доведено належними та допустимими доказами фактів щодо необґрунтованості вимог позивача.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного або процесуального законодавства, що призвели до неправильного вирішення справи, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: І.В. Іванова

ОСОБА_2