Справа № 216/3521/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.02.2017 Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді : Бутенко М.В.

при секретарі Плохута Д.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кругловенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, який неодноразово уточнював, до АТ «Укрексімбанк» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу, в якому просив зобов'язати відповідача повернути йому залишки банківського вкладу у банківських металах номіналом 20 грамів, у кількості 1 штука; визнати недійсними дії відповідача, а саме п.п. 7.2, 7.3, 7.4 договору № 46993-3685 від 03.02.2015 року, стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму у розмірі 182 847 грн., як міру відповідальності за порушення законодавства, стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі 192 200,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача 3 % пені за кожен день прострочення у розмірі 200 000,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних з простроченої суми в порядку ст.. 624 ч. 1, 625 ч. 2, в розмірі 20661,00, стягнути моральну шкоду у розмірі10 000 грн., стягнути 1 789 грн. - суму безпідставно стягнутих відповідачем з позивача суму комісійної винагороди, стягнути судовий збір у розмірі 1 090,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що між ним та АТ «Укрексімбанк» 03.02.2015 року було укладено Договір строкового банківського вкладу в банківських металах зі сплатою процентів після закінчення строку вкладу № 46993-3685 (надалі - договір). На депозитний рахунок до банку Позивач вніс золото у зливках номіналом 100 грамів -2 шт., 5 грам - 2 шт., 2,5 грама - 1 шт., 1 грам - 3 шт. (усього - 215,5 грам) строком на 365 календарних днів під 0,75 процентів річних. Строк одержання вкладу 03.02.2016 року. За період з 03.02.2016 року по 05.12.2016 року враховуючи вимоги НБУ позивач, окрім процентів отримав назад 195,5 грам золота. На даний час, позивач, як вкладник банку, не отримав залишок вкладу - 20 грам золота. Позивач вважає, що відповідач приховував від нього як вкладника банку, дії обмежувальних постанов НБУ на час укладання договору, що перешкоджали поверненню вкладу під час закінчення дії договору. Таким чином, позивач вважає, відповідач повинен понести відповідальність у вигляді сплати пені, яка підлягає нарахуванню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення, що передбачена частиною п'ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення, що передбачена частиною п'ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з встановленням НБУ обмеження щодо видачі банками коштів. Щодо моральної шкоди, позивач вважає, що своїми неправомірними діями, відповідач наніс йому маральні страждання. так як стаття 22 закону «Про захист прав споживачів» «презюмує завдання моральної шкоди у разі порушення прав споживачів». На думку позивача, з посиланням на статтю 22 ЦКУ що йому завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, і він має право на їх відшкодування. Крім того, позивач вважає, що банк незаконно стягнув з нього 1789 грн. за розмін 100 гр. банківського зливку на менші зливки.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, суду надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково надав суду письмові зауваження на заперечення відповідача, які також підтримав в судовому засіданні та надав по ним аналогічні пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо повернення відповідачу залишків банківського вкладу у банківських металах номіналом 20 грамів, погодився, але додатково зазначив, що банк, неодноразово, звертався до позивача з пропозицією забрати залишки свого вкладу, але позивач не отримує залишки свого вкладу. Щодо інших позовних вимог, представник відповідача заперечував у повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення наступним. За період з 03.02.2016 року по 05.12.2016 року враховуючи вимоги НБУ ОСОБА_1 окрім процентів отримав назад 195,5 грам золота. Не зважаючи на запрошення банку з депозитного вкладу у 215,5 гр. на даний час вкладник не отримав залишок вкладу - 20 грам золота. Щодо сплати пені, представник позивача посилався на правову позицію Вищого суду України, якою встановлено, що враховуючи сутність пені та беручи до уваги вимоги постанови Правління НБУ, якою встановлено обмеження щодо здійснення виплат банками на певний період, не можна кваліфікувати дії банку як неналежне виконання покладених на нього зобов'язань. Тому, на час дії постанови Правління НБУ не підлягає нарахуванню пеня у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення, що передбачена частиною п'ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з встановленням обмеження щодо видачі банками коштів. Представник відповідача заявив про відсутність вини відповідача у своєчасному неповерненні Позивачу депозитного вкладу. Також, не підлягає нарахуванню пеня у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення, що передбачена частиною п'ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з встановленням НБУ обмеження щодо видачі банками коштів. Представник відповідача наголосив, що в діях відповідача немає вини . Відповідач фактично виконував вимогу НБУ, яка є обов'язковою до виконання, оскільки саме НБУ є державним регулятором банків. Щодо стягнення моральної шкоди, представник відповідача пояснив, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.» Щодо вимоги стягнути з відповідача незаконно стягнутих з нього 1789 грн. за розмін 100 гр. банківського зливку на менші зливки. Представник відповідача пояснив, наступне, у банківському вкладі позивача знаходилися , в тому числі, два зливка по 100 грам. Згідно п. 5.2.7. договору Вкладник-Позивач зобов'язувався своєчасно оплачувати послуги банку, пов'язані з виконанням розпоряджень вкладника відповідно до ставок комісійної винагороди, визначених чинними Тарифами комісійної винагороди на банківські послуги, затвердженими банком. Позивач не став очікувати на закінчення дії Постанови НБУ , що дозволило б йому отримати зливок у 100 гр. безоплатно. Позивач сам ініціював послугу розмін 100 гр. зливка на менші зливки. Згідно умов договору Позивач сплатив банку комісійну винагороду 1789 грн..

Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ «Укрексімбанк» 03.02.2015 року було укладено Договір строкового банківського вкладу в банківських металах зі сплатою процентів після закінчення строку вкладу № 46993-3685 (надалі - договір).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

На депозитний рахунок до банку позивач вніс золото у зливках номіналом 100 грамів -2 шт., 5 грам - 2 шт., 2,5 грама - 1 шт., 1 грам - 3 шт. (усього - 215,5 грам) строком на 365 календарних днів під 0,75 процентів річних. Строк одержання вкладу 03.02.2016 року.

У зв'язку із закінченням строку вкладу, вклад був перерахований банком на поточний рахунок на підставі п.п. 2.3., 3.12. договору.

Видача вкладу з поточного рахунку відбувалась з урахуванням правил, встановлених постановами Правління Національного банку України :

- від 03.03.2016 року № 140 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", постанова діяла з 05.03.16 по 08.06.16 включно;

- від 07.06.2016 року № 342 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", постанова діяла з 09.06.16 по 14.09.16 включно;

- від 14.09.2016 року № 386 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України",постанова діє з 15.09.16 по 15.12.16 включно;

У Постановах НБУ зазначено, що «на час дії цієї постанови інші нормативно-правові акти Національного банку України діють у частині, що не суперечить вимогам цієї постанови».

НБУ запровадив «заходи щодо діяльності банків та фінансових установ» - зобов'язав уповноважені банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 50 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, в межах до 100 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, в межах до 250 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 03.02.2016 року по 05.12.2016 року, враховуючи вимоги НБУ, ОСОБА_1, окрім процентів, отримав назад 195,5 грам золота.

На даний час вкладник не отримав залишок вкладу - 20 грам золота.

Згідно статті 2 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України є особливим центральним органом державного управління.

Відповідно до статей 4, 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, Закону України "Про Національний банк України", інших законодавчих актів та нормативно-правових актів Національного банку України. Державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України, в тому числі у формі встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків.

Таким чином, Національний банк України сприяє дотриманню стабільності банківської системи, а також у межах своїх повноважень - цінової стабільності, встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна, визначає особливості функціонування банківської системи України. Згідно ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" депозитні операції є банківським операціями. Відповідно ст. 55 цього ж Закону головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківського системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Саме на виконання цих приписів, Конституції України та Закону України, НБУ було прийнято постанови Правління Національного банку України :

Щодо стягнення з позивача на користь позивача штраф на підставі статті 23 Закону «Про захист прав споживачів».

Згідно підпункту 11 пункту 1 статті 23 Закону «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність , в тому числі, за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги).

Згідно пункту 2 статті 23 Закону суми штрафів зараховуються до державного бюджету, тобто вимоги позивача у вказаній частині позовних вимог є необґрунтованими.

Крім того, у пункті 9 договору вказано , що умови гарантування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативними актами Фонду. Також, роз'яснюються умови повернення грошових коштів в національній та іноземній валюті. У договорі не зазначено про гарантування Фондом вкладів у банківських металах.

Статтею 3 ЦК України визначено, що однією із засад цивільного судочинства є свобода договору.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання за договором мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається з п.п. 5.2.1.,5.2.2. договору позивач зобов'язується своєчасно та належним чином виконувати умови договору та зобов'язується дотримуватися правил Національного банку України про порядок відкриття, закриття і використання вкладних (депозитних) рахунків.

Натомість відповідач АТ «Укрексімбанк», також згідно п.5.4.4. договору зобов'язується дотримуватися правил Національного банку України про порядок відкриття, закриття і використання вкладних (депозитних) рахунків.

Згідно п.п. 5.1.2., 5.1.4. договору вкладник має право розпоряджатися вкладом . У визначений цим договором термін вкладник має право отримати вклад та нараховані на вклад проценти.

В той же час, згідно п.1.3. договору обмеження прав вкладника щодо розпоряджання банківськими металами, що знаходяться на рахунках, визначених цим договором, допускається у випадках, встановлених чинним законодавством України.

Постанови НБУ, які посилається представник відповідача,, у судовому порядку не визнавались незаконними та підлягали виконанню банками в обов'язковому порядку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання за договором мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно п. 7.2. договору за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені у розмірі 0,02 процентів річних від суми невиконаних зобов'язань.

Згідно п.7.4. договору сторона, яка прострочить виконання грошового зобов'язання за цим договором, зобов'язана сплатити іншій стороні 0,0001 процентів річних від суми простроченого зобов'язання.

У ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Тобто, оскільки умовами договору вже встановлена відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. І при наявності вини та встановлення фактів порушення сторона мала би сплатити пеню за умовами договору.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені,то правильність розрахунку пені судом не перевіряється.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11.05.2016 по справі № 6-37цс16 ,що враховуючи сутність пені та беручи до уваги вимоги постанови Правління НБУ, якою встановлено обмеження щодо здійснення виплат банками на певний період, не можна кваліфікувати дії банку як неналежне виконання покладених на нього зобов'язань. Тобто, на час дії постанови Правління НБУ не підлягає нарахуванню пеня у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення, що передбачена частиною п'ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з встановленням обмеження щодо видачі банками коштів.

Крім того, приписи ст. 625 ЦК України щодо розміру відсотків, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порушення боржником умов договору позики, коли його об'єктом є інші речі, відмінні від грошей, не може бути підставою для застосування відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК.

Згідно статті 10 Закону «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли внаслідок дії непереборної сили.

Згідно статті 614 ЦКУ особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Як встановлено в судовому засіданні, вина відповідача у своєчасному неповерненні позивачу депозитного вкладу відсутня. Тобто, не підлягає нарахуванню пеня у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення, що передбачена частиною п'ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з встановленням НБУ обмеження щодо видачі банками коштів. Відповідач фактично виконував вимогу НБУ, яка є обов'язковою до виконання, оскільки саме НБУ є державним регулятором банків.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлює, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Однак, у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Як вбачається з матеріалів справи, укладений 24.10.2007 року позивачем з відповідачем Договір строкового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісячно «Прибутковий» № 7642-1128, також не

Згідно статті 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно п. 7.3. договору сторони погодились, що у всіх випадках збитки та майнова шкода, завдані будь-якою із сторін іншій стороні невиконанням або несвоєчасним виконанням зобов'язань за цим договором, не відшкодовується.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку не посягання на її право, покладається на позивача.

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Згідно частини 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не навів доказів отримання збитків. Не отриманий 04.02.2016 року вклад у банківських металах він зарахував до збитків. Позивач не врахував той факт , що вклад повернутий йому майже стовідсотково.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача незаконно стягнуті з нього 1789 грн. за розмін 100 гр. банківського зливку на менші зливки.

Як вбачається з матеріалів справи, на банківському вкладі позивача знаходилися , в тому числі, два зливка по 100 грам.

Згідно п. 5.2.7. договору Вкладник-Позивач зобов'язувався своєчасно оплачувати послуги банку, пов'язані з виконанням розпоряджень вкладника відповідно до ставок комісійної винагороди, визначених чинними Тарифами комісійної винагороди на банківські послуги, затвердженими банком.

Як пояснив представник відповідача, позивач не став очікувати на закінчення дії Постанови НБУ , що дозволило б йому отримати зливок у 100 гр. безоплатно. Позивач сам ініціював послугу розмін 100 гр. зливка на менші зливки. Згідно умов договору Позивач сплатив банку комісійну винагороду 1789 грн..

Другий зливок у 100 гр. Позивач отримав безоплатно на підставі п.3.13. договору , хоча в цей час і діяла Постанова НБУ від 14.09.2016 року № 386 „ Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України". Але ця Постанова НБУ , хоча і носила також обмежувальний характер, її гранична сума позволяла банку повернути Позивачу 100 гр. зливок на умовах договору безоплатно.

Відповідно до ст. 11, ст.60 ЦПК України, суд розглядає позов у межах заявлених вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави 1090 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 22, 192, 526, 625, 629, 1058, 1060 ЦК України, Законом України «Про Національний банк України», Законом України « Про захист прав споживачів», ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне Акціонерне Товариство «Державний експортно-імпортний банк України» Ікод 14360570 повернути ОСОБА_1 залишки банківського вкладу в банківських металах номіналом 20 грамів у кількості 1 шт.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпортний банк України» Ікод 14360570 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1090 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя М.В.Бутенко