Провадження № 2/638/1476/17
22.02.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Подус Г.С.,
при секретарі Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Теплоенергомонтаж» про стягнення заборгованості із заробітної плати,-
До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Теплоенергомонтаж» про стягнення заборгованості із заробітної плати.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона 26.11.1993 року була зарахована до тресту «Теплоенергомонтаж» на посаду головного економіста-начальника відділу економічного розвитку треста, згідно наказу №201 від 26.11.1993 року. З часом трест «Теплоенергомонтаж» був реорганізований в Відкрите акціонерне товариство «Теплоенергомонтаж», наказ Міненерго №99 від 14.04.1994 року, яке в свою чергу перетворено в ПАТ «Теплоенергомонтаж», згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 30.08.2014 року, протокол №19.
В судове засідання позивач не зявилася, наддала суду заяву в якый просила слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.
Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.1993 року ОСОБА_1 було зараховано до тресту «Теплоенергомонтаж».
Згідно наказу №42 від 23.03.2015 року позивач звільнилась за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.
ПАТ «Теплоенергомонтаж» порушив обовязок роботодавця, щодо своєчасної виплати заробітної плати. Заробітна плата не виплачувалась в період з 01.05.2014 року по 23.03.2015 року, що підтверджується копією довідки №08-02 від 11.04.2016 року ПАТ «Теплоенергомонтаж», чим порушує права позивача.
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений в цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями ст.. 117,237-1 цього Кодексу розяснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведения з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз даних норм дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належали йому від власника або уповноваженого ним органу - є триваючим правопорушенням, тому працівник сам має право визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку з ним.
При прийнятті рішення суд виходить з того, що позивачем доведена вина в затриманні розрахунку, в невиплаті заробітної плати, що підлягає сплаті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Теплоенергомонтаж» про стягнення заборгованості із заробітної плати задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя