Справа № 754/4328/16-ц С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1862/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача - Сенчило В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-8» до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач Житлово-будівельний кооператив «Шовковик-8» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, що надає ЖБК «Шовковик -8», як організація, що здійснює утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території згідно Статуту організації.

Всупереч положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Статуту ЖБК відповідач ОСОБА_4 не виконує належним чином свої обов'язки як член ЖБК та не сплачує вчасно і в повному обсязі внески на оплату комунальних послуг, витрат по експлуатації і ремонту будинку, утриманню прибудинкової території, в зв'язку з чим за період з 1 жовтня 2013 року по 1 серпня 2015 року виникла заборгованість по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 12 140, 59 грн.. Крім того, станом на 1 жовтня 2013 року за відповідачем згідно даних КП ГІОЦ КМДА обліковується заборгованість у розмірі 9 742, 29 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року задоволені позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-8» до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-8» грошові кошти у розмірі 21 882 грн. 88 коп. - оплати за житлово-комунальні послуги, 3391 грн. 10 коп. - інфляційні втрати, 737 грн. 72 коп. - 3% річних від простроченої суми та 1378 грн. - судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ЖБК «Шовковик-8» в повному обсязі.

В апеляційній скарзі послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуванням обставин справи, що мають значення для її вирішення. Вважає, що судом не застосовані норми права, що підлягали застосуванню, а також судом при прийнятті рішення не враховано пропуск позивачем строку позовної давності, про що відповідачем заявлялось в запереченнях.

В судове засідання ОСОБА_4 не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з заявою, в який просив справу розглядати у його відсутність.

Представник ЖБК «Шовковик-8» - Сенчило В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються ЖБК «Шовковик-8», як організацією, що здійснює утримання та обслуговування будинку та його прибудинкової території згідно Статуту.

У період з жовтня 2013 року по липень 2015 року включно відповідач споживав надані йому житлово-комунаьні послуги, оплату за які своєчасно і повністю не проводив, у зв»язку з чим утворилась заборгованість в сумі 21882 грн.88 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, будучи власником квартири та споживаючи надані позивачем житлово-комунальні послуги, своїх зобов»язань щодо оплати цих послуг не виконував, має заборгованість, яка на підставі ст..20 Закону України «Про житвлово-комунальні послуги», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 та з урахуванням інфляційних втрат і трьох процентів річних підлягає стягненню з відповідача.

.Проте, повністю з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та обов'язком оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст.57 ЦК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, пред»являючи вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, позивач повинен надати докази, які підтверджують наявність заборгованості, її розмір та період, за який така заборгованість виникла.

Судом установлено, що ОСОБА_4 з жовтня 2013 року користувався житлово-комунальними послугами, які надавались відповідачем, але у повному розмірі вартість таких послуг не сплачував.

За таких обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про доведеність суми заборгованості ОСОБА_4 по оплаті за житлово-комунальні послуги та утримання будинку і прибудинкової території за період з 1 жовтня 2013 року по 1 серпня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача в тій частині, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача у період з жовтня 2013 року по 1 серпня 2015 року заборгованості, колегія суддів відхиляє, оскільки розмір заборгованості підтверджується письмовими доказами, зокрема, розрахунком заборгованості за період з жовтня 2013 року по 1 серпня 2015 року( а.с.5), який відповідачем не спростований.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що до стягнення підлягає сума в розмірі 9742 грн.29 коп. , як заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка рахується за даними КП «ГІОЦ» по квартирі АДРЕСА_1 станом на вересень 2013 року, оскільки позивачем не доведено, за який період ця заборгованість виникла і з чого вона складається

Відтак, оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9742 грн.29 коп., яка рахується станом на вересень 2013 року не підтверджені належними та допустимими доказами не підтверджені, відсутні підстави вважати обґрунтованим висновок суду про доведеність цих вимог.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а сума оплати за житлово-комунальні послуги зменшенню з 21882 грн. 88 коп. до 12140 грн.59 коп.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року - змінити, зменшивши суму оплати за житлово-комунальні послуги з 21882 грн. 88 коп. до 12140 грн.59 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: