Єдиний унікальний номер 235/7241/16-ц Номер провадження 22-ц/775/450/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Груіцкої Л.М.

за участю секретаря Молдованова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення середньо-го заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунту-ванні позовних вимог зазначив, що він працював у відповідача. 01.05.2016 року його було звільнено за власним бажання у зв'язку з виходом на пенсію. 09.11.2016 року відповідач перерахував йому матеріальну допомогу. Вважає, що відповідач не розрахувався з ним при звільненні своєчасно. Та просив стягнути середній заробіток за час затримки розраху-нку при звільненні за період часу з 02.05.2016 року по 09.11.2016 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що відповідно до п. 8.2 колективного договору Публічного акціонерного товариства «Покровське» за 2015-2017 роки працівни-ку, який має право на пенсію, при першому звільненні з підприємства за власним бажан-ням у разі, якщо заява працівника про звільнення мотивована виходом на пенсію (згідно ч.1ст. 38 КЗпП України ) виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі та середнього заробітку.

Виплата допомоги проводиться на протязі 4-х місяців після звільнення працівника.

Тобто виплата вказаної одноразової допомоги відповідно до колективного договору не передбачена в день звільнення, а тому відповідальність підприємства, передбачена ст. 117 КЗпП України, на неї не розповсюджується.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рі-шення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач послався на ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці» та зазначив, що матеріальна допомога входить у структуру заробітної плати. Таким чином, відповідач порушив вимоги ст.97 КЗпП України, ст.43 Гірничого Закону України, а також ст.5 Закону України «Про колективні договори», від-повідно до якої, умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чин-ним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод.

Від позивача та його представника надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с.86).

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, про-сив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дос-лідивши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, а оска¬ржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебував в тру-дових відносинах з відповідачем по справі ПАТ «Шахтоуправіління «Покровське» з 02.12.2014 року, був звільнений з 01.05.2016 року за ст. 38 КЗпП України за власним ба-жанням в зв'язку з виходом на пенсію згідно наказу № 387ку від 23.05.2016 року, що підт-верджується копією трудової книжки (а.с. 5-8), копією наказу про звільнення від 23.05.2016 року (а.с.22), при цьому судом встановлено, що останнім днем роботи позивача було 01.05.2016 року, з заявою про звільнення він звернувся 08.05.2016 року (а.с. 43).

Після його звільнення йому була виплачена компенсація за невикористану відпуст-ку за 26 днів в розмірі 6792,00 грн. - 26.05.2016 року та премія за підсумками роботи за травень 2016 року в розмірі 401,05 грн. - 10.06.2016 року (а.с. 44, 60). Тобто остаточний розрахунок при звільненні був проведений 10.06.2016 року.

09.11.2016 року позивачу була виплачена одноразова допомога у зв'язку з виходом на пенсію в розмірі 25446,18 грн. (а.с. 60).

Суд правильно встановив фактичні обставини справи та законодавство, що регулює правовідносини по справі та указав наступне.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнен-ня. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до ст. 117 КЗпП України є порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина власника.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підпри-ємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на ро-боті - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь пе-ріод затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п. 8.2 колективного договору Публічного акціонерного товариства «Покровське» за 2015-2017 роки працівнику, який має право на пенсію, при першому зві-льненні з підприємства за власним бажанням у разі, якщо заява працівника про звільнення мотивована виходом на пенсію (згідно ч.1ст. 38 КЗпП України ) виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі та середнього заробітку.

Виплата допомоги проводиться на протязі 4-х місяців після звільнення працівника.

Встановлено, що позивач має право на отримання одноразової допомоги у розмірі у розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат з урахуванням стажу його роботи і яка згідно довідки, наданої відповідачем в сумі 25446,18 грн. була виплачена позивачу 09.11.2016 року.

Тобто виплата вказаної одноразової допомоги відповідно до колективного договору не передбачена в день звільнення, а тому відповідальність підприємства, передбачена ст. 117 КЗпП України, на неї не розповсюджується.

З такими висновками погоджується й колегія суддів з наступних підстав.

Згідно з термінами, встановленими Законом України «Про оплату праці», заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших зао-хочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна пла-та, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про оплату праці», додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідли-вість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенса-ційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням вироб-ничих завдань і функцій.

Відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці», до інших заохочуваль-них та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками робо-ти за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Гірничого Закону України», форми та сис-теми оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат працівникам гірничих підприємств установлюються в колективному договорі з дотриманням умов, розмірів і норм, передбачених законодавством, генеральною та галузевою угодами.

Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розмі-ри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Відповідно до п.5.2 Колективного договору Публічного акціонерного товариства «Покровське» за 2015-2017 роки, нарахування заробітної плати проводити відповідно до Положення про оплату праці по ПАО «ШУ «Покровське».

Відповідно до п. 8.2 Колективного договору працівнику, який має право на пенсію, при першому звільненні з підприємства за власним бажанням у разі, якщо заява працівника про звільнення мотивована виходом на пенсію (згідно ч.1ст. 38 КЗпП України ) виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі та середнього заробітку.

Виплата допомоги проводиться на протязі 4-х місяців після звільнення працівника. Виплата допомоги може бути припинена (зупинена) при відсутності у підприємства фі-нансових можливостей (прибутку) за звітний період, в якому працівник звільнився.

Таким чином, провівши системний аналіз діючого законодавства в сфері оплати праці колегія суддів проходить до висновку, що одноразова допомога при звільненні за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію не входить в структуру заробітної плати та не відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що встановлені у ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці».

Враховуючи, що одноразова допомога при звільненні за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію не входить в структуру заробітної плати, тому на неї не по-ширюються вимоги ст.43 Закону України «Гірничого Закону України», ст.97 КЗпП Украї-ни та Закону України «Про оплату праці».

По-друге, враховуючи положення п.8.2 Колективного договору, одноразова допо-мога при звільненні за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію не обов'язкова, а альтернативна виплата. Яка здійснюється лише за умови наявності у підприємства фінан-сових можливостей (прибутку) за звітний період, в якому працівник звільнився.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок, про те, що виплата вказаної одноразової допомоги відповідно до колективного договору не пе-редбачена в день звільнення, а тому відповідальність підприємства, передбачена ст. 117 КЗпП України, на неї не розповсюджується.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розг¬ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі¬шення суду першої інста-нції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв¬лених у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і за-лишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додер-жанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для йо-го скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303 - 315 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею закон-ної сили.

Судді: