Ухвала

іменем україни

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про оголошення особи померлою за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду

м. Львова від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаною заявою, посилаючись на те, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав разом з нею та їх дочкою по АДРЕСА_1 а зареєстрований разом зі своєю матір'ю по АДРЕСА_2. У вересні 2003 року, ОСОБА_5 поїхав до Російської Федерації. 2 червня

2005 року від нього був перший і останній дзвінок. Під час розмови

ОСОБА_5 був дуже стурбований. ОСОБА_3 зверталась за останнім відомими їй місцем проживання чоловіка до Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління внутрішній справ України з відповідною заявою щодо встановлення місця перебування ОСОБА_5, проте це не призвело до бажаного результату.

Оскільки з часу зникнення її чоловіка ОСОБА_5 пройшло більше десяти років, встановлення факту їй потрібно для оформлення спадкових прав, просила оголосити ОСОБА_5 померлим.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року, заяву ОСОБА_3 задоволено.

Оголошено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із положень

ч. 1 ст. 46 ЦК України про те, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Оскільки з 2 червня 2015 року ОСОБА_5 ні родичі, ні знайомі не бачили. Суд посилався на пояснення заявника та свідків.

Проте повністю з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Установлено, що ОСОБА_5 виїхав до Російської Федерації з метою працевлаштування. З 2 червня 2005 року від останнього не надходило жодних відомостей. З часу зникнення ОСОБА_5, останньої розмови з членами своєї сім'ї, пройшло більше десяти років. Жодні відомості з дня останнього спілкування телефоном із ОСОБА_5 2 червня 2005 року у членів його сім'ї відсутні.

Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про оголошення фізичної особи померлою є відсутність відомостей про її місце перебування.

Мотивуючи касаційну скаргу, ОСОБА_4, яка є сестрою

ОСОБА_5, посилалась на те, що останнє місце проживання брата є

м. Тюмень Російської Федерації, а останнє спілкування з ним мало місце у 2007 році.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_3 посилалась на те, що

ОСОБА_5 виїхав до Російської Федерації з метою працевлаштування.

З 2 червня 2005 року від останнього не надходило жодних відомостей. З часу зникнення ОСОБА_5, останньої розмови з членами своєї сім'ї, пройшло більше десяти років. Жодні відомості з дня останньої розмови з

ОСОБА_5 2 червня 2005 року, відсутні.

Проте в порушення вимог ст. ст. 235, 248 ЦПК України, суд не вжив заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, не встановив осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про місцеперебування ОСОБА_5, не запитав відповідні організації за саме його останнім місцем проживання (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, ухвалені в справі судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька М.К. Гримич О.В. Умнова І.М. Фаловська