Ухвала

іменем україни

27 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 5 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 липня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 35/7-ф, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США зі сплатою 16 % річних та терміном повернення до 9 липня 2018 року. 4 грудня 2013 року між ними було укладено додаткову угоду, за якою змінено умови на суму залишку кредиту 22 761,06 доларів США на строк до 9 липня 2018 року зі сплатою 14 % річних.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань станом на 3 липня 2015 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 831 726 грн 08 коп., що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 22 761, 06 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до долара США станом на 3 липня 2015 року було еквівалентно 478 127 грн 32 коп., заборгованості за процентами у розмірі 4 058, 97 доларів США, що було еквівалентно 85 264 грн 25 коп., пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 8 379, 41 доларів США, що було еквівалентно 176 021 грн 01 коп., пені за прострочення сплати процентів у розмірі 2 207, 51 доларів США, що було еквівалентно 46 371 грн 88 коп., розмір процентів (3 % річних згідно зі ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (прострочення основного зобов'язання) у розмірі 1 202, 94 доларів США, що було еквівалентно 25 269 грн 41 коп., розмір процентів (3 % річних згідно зі ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (прострочення сплати процентів) у розмірі 295, 73 доларів США, що було еквівалентно 6 212 грн 21 коп.

Указану вище заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 817 265 грн 97 коп. заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2008 року № 35/7-ф. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 5 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення пені та відмовлено у задоволенні позову у цій частині. В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням часткового скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції, дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ПАТ «Брокбізнесбанк» позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом і відсотками та 3 % річних за прострочення їх сплати. Такого висновку суди дійшли виходячи із того, що належними і допустимими доказами у справі доведено, що позичальник ОСОБА_4 не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 10 липня 2008 року № 35/7-ф, внаслідок чого має заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача у судовому порядку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені та відмовляючи у позові в цій частині, апеляційний суд правильно виходив із правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 1 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Сумської області від 5 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко
О.В. Ступак

Колегія суддів: