Провадження 2/127/768/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.

при секретарі Бородіч О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

предстаника відповідача ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справву за позовом Левандовича ОСОБА_3 акціонерного товариства « Перший Український міжнародний банк» про захист прав споживача, стягнення когтів, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.06.2016 року звернувся з позовом до відділення № 2 ОСОБА_3 акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» та просив стягнути на його користь грошові кошти в сумі 5813,24 грн., з них: списаних з банківського рахунку грошових коштів у розмірі 5436,00 грн., пені 377,24 грн., а також стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» на користь позивача моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., та вартість довідки банку в сумі 50,00 грн.

17.02.2017 року предстаник відповідача ОСОБА_2 заявив відвід судд ОСОБА_4 з мотивів інаявності інших обставин, які виклоикають сумніви в об»єктивності та неупередженності судді. Підставами відводу предстаник відповідача вказав проведення судового засідання 23.01.2017 року не в режимі віждеоконференції, прозгляд клопотання представника відповідача у його відсутності, не надання суддею інфоромації про результати розгляду справи за письмовиим запитом відповідача, відмову в задоволенні клопотання про залучення 3-х осіб, відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів.

Суддя Ан О.В. пояснила, що судове засідння проводиться відповідно до норм ЦПК України, при вирішення клопотань суд посилався на норми права, якими передбачено вирішення питань, поставлених в клопотанні, а саме підстави залучення 3-їх осіб ст. 34-36 ЦПК України, ст. 131, 70, 72, 73 ЦПК України і діяв відповідно до норм законодавства. В ухвалі про відкриття провадження по справі суд розяснив сторонами права та обов»язки, чим сприяв своєчасному та належному розгляду справи.

Представник позивача заперечила що до відводу судді, вказала на зловживання відповідачем процессуальними правами, зумисне затягування справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що провадження по справі відкрито 17.06.2016 року, відповідач згідно повідомлення про отримання поштового відправлення повідомлялся про день, час та місце розгляду справи, отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію позову та документи додані до нього, представник відповідача з матеріалами справи не ознайомлювався, обмежувався надсиланням документів поштовим та електронним зв»язком. З 19.12.2016 року провпадиться розгляд справи по суті, зокрема в судовому засіданні представники сторін надали пояснення про позицію сторін та обставини справи. Доказів поважності пропуску процесуального строку визначення учасників процесу, витребування та надання доказів предстаник відповідача не надав та відповідно до вимог ст. 72 ЦПК України втратив право на вчинення процесуальної дії.

Посилання представника відповідача на ненадання інформації по справі за письмовий запит відповідача безпідставне, оскільки відповідно лдо вимог ст. 11 Закону України « Про судовустрій і статус суддів» всі судові засідання по справі в тому числі 23.01.2017 року проводилось у відкритому судовому засіданні, відповідач не був обмежений в праві ознайомлення з матеріалами справи, зняття копій, отримання процесуальних документів ( ухвал та рішень суду). Не бажання відповідача та його представника належнми чином користуватись процесуальними правами, в тому числі передбаченими ст. 27 ЦПК України, роз»ясненими в ухвалі про відкриття провадження по справі, не може тлумачитись стороною як обмеження прав на отримання інформації.

При вирішення питання про наявність інших обставин, які викликають сумнів в об»єктивності і неупередженності судді суд керуєтьмя практикою Європейського суду. Зокрема по справі Мироненко проти України» Європейський суд зазначив , що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58). Тієї ж думки притримується Європейський суд у справі Фельдман проти України повторюючи, що з метою вирішення, чи може суд вважатися "незалежним" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ), необхідно звернути увагу, inter alia, на наявність гарантій від зовнішнього тиску та на питання, чи проявляє він ознаки незалежності (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Фіндлей проти Сполученого Королівства" (Findlay v. United Kingdom), рішення від 25 лютого 1997 року, п. 73, Reports of Judgments and Decisions 1997-I...). Стосовно вимоги "безсторонності" у розумінні цього положення мають бути застосовано два критерії: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання певного судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечував суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу.

У вказаних рішеннях Європейського суду , як і в справі Ветштейн проти Швейцарії тлумачення понять «незалежний» і «безсторонній» суд має певні критерії, а саме критерії неупередженості (безсторонності): суб'єктивний беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; об'єктивний визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності; також приймаються до уваги гарантії щодо зовнішнього тиску; участь судді в декількох стадіях процесу; наявність чи відсутність особистої заінтересованості судді: при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Отже практика Європейського суду свідчить про те, що право вівід судді є не побажанням сторони по справі змінити склад чи усунення побоювання сторони, а повинно грунтуватися на об»єктивних підставах, критеріях, визначених практикою Європейського суду.

Тож вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що предстаник відповідача не надав суду доказів упередженості та необ»єтивності судді .

Тому в задоволенні заявленого відводу належить відмовити.

На підставві викладеного, керуючись ст. 20, 23, 24 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задовленні заяви предстаника відповідача ПАТ « Перший Український міжнародний банк» ОСОБА_2 про відвід судді Ан О.В - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В.Ан