Справа № 301/1416/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" лютого 2017 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Іршавської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, що ставало причиною різних непорозумінь, навіть, з дрібязкових питань. Вказані обставини призвели до припинення сторонами шлюбних відносин. Шлюб носить формальний характер і подальше його збереження та примирення між сторонами є неможливим.
Під час шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою. Відповідач офіційно ніде не працює і отримує нерегулярний мінливий дохід. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дочки він не бажає, хоча спроможний надавати грошові кошти на утримання дитини.
Просила шлюб розірвати, зобовязати ОСОБА_2 до сплати аліментів в її користь на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та визначити місце проживання дитини з нею.
Ухвалою Іршавського районного суду від 12.09.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено Службу у справах дітей Іршавської РДА.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без її участі (а.с. 16, 23, 38, 45, 54, 76).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав (а.с. 15, 22, 26, 37, 46, 55, 75).
Представник Служби у справах дітей Іршавської РДА в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій вказав, що Служба у справах дітей Іршавської РДА не може надати висновок щодо вирішення спору про місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, так як батьки дитини відсутні за місцем проживання (а.с. 42, 56, 57, 77, 78).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.
Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують ніяких відносин, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, миритися та поновлювати сімейні відносини не бажають. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя для них є неможливим.
Ухвалами Іршавського районного суду від 07.10.2016 року та 07.12.2016 року подружжю було надано строк для примирення терміном чотири місяці (а.с. 48-49, 61-62), а провадження по даній справі зупинено до закінчення строку для примирення, однак, позитивних наслідків він не дав, оскільки сторони не примирилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною.

З позовної заяви вбачається, що під час шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11, 12).

Дитина проживає з позивачкою. Таке підтверджується і довідкою виконавчого комітету Іршавської міської ради №2491 від 25.07.2016 року (а.с. 8).

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Він є працездатним, однак постійного місця роботи не має, отримує нерегулярний, мінливий дохід.

При цьому надати суду належні докази, що підтверджують рівень доходів відповідача позивачка не могла.

Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що відповідач постійного місця роботи не має, його дохід є нерегулярним та мінливим, тому суд вважає визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Заперечень на позов відповідач не подав.

Враховуючи положення ст. 182 СК України, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти у сумі по 1000 грн. щомісяця на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 25.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо встановлення розміру аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі, не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то це положення, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, застосовується тільки до аліментів, що підлягають стягненню у частці від доходу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Що стосується позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у матері ОСОБА_1 суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до вимог ст.ст. 60 та 61 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Аналогічні норми містить ст. 29 ЦК України, згідно яких місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі - батьки малолітньої ОСОБА_3 проживають за однією адресою: м. Іршава, вул. Набережна, 6/23. Там же проживає і малолітня дитина.

Отже, позивачем не надано суду доказів порушення, невизнання або оспорювання її прав на визначення місця проживання малолітньої дитини та про наявність якого-небудь спору між сторонами з цього приводу.

Згідно ч.4. та ч.5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місяця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

12 вересня 2016 року Іршавським районним судом направлявся у Службу у справах дітей лист щодо надання в порядку ст.19 СК України висновку щодо вирішення спору про місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 83).

Листами від 07.12.2016 року та 15.02.2017 року Служба у справах дітей Іршавської РДА повідомила, що надати висновок щодо вирішення спору про місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, неможливо, так як батьки дитини відсутні за місцем проживання (а.с. 57, 78).

Враховуючи, що Законом передбачено обовязкова подача органом опіки та піклування висновку щодо місця проживання дитини і відсутність такого унеможливлює вирішення судом спору в цій частині по суті, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі у виді 551,20 грн. судового збору, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с. 1).

Оскільки згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір позивачку звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, суд вважає, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, стягнути такий з відповідача в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 19, 24, ч. 3 ст. 105, 110 ч.1, 112, 160, 180-183, 184, 191 СК України, ст. ст. 11, 15, 88 ч.1, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 224-225, 367 ч.1 п.1 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 19 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Іршавського райуправління юстиції за актовим записом №65 розірвати.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, до сплати аліментів на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 25 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачкою та третьою особою протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча : М. О. Пітерських