Справа № 736/6/17 Провадження № 22-ц/795/570/2017 Головуючий у I інстанції -Карапута О. О. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Кузюри Л.В., Онищенко О.І.

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв»язку з навчанням,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Корюківського районного суду від 02.02.2017, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв»язку з навчанням задоволено частково, та постановити нове, яким стягнути з позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з січня 2017 року і до закінчення навчання - 30.06.2019.

За доводами апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим без з»ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і є таким, що суперечить нормам матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги заявник посилається, що з 2014 року має проблеми зі здоров»ям, що позбавляє його можливості виконувати важку фізичну працю, він потребує постійного лікування, в зв»язку з захворюваністю доходи істотно зменшились, має іншу родину, де допомагає у вихованні та утриманні дітей співмешканки, яка перебуває на обліку в районному центрі зайнятості.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

Згідно довідки № 1100/456 від 13.10.2016 виданої Навчально-науковим інститутом технологій Чернігівського національного технологічного університету, ОСОБА_4 навчається на 2 курсі механіко-технологічного факультету на денній формі навчання за державним замовленням. Початок навчання - 01.09.2015, закінчення - 30.06.2019 (а.с. 2).

Рішенням Корюківського районного суду від 02.02.2017 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання, у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 04.01.2017 і до закінчення навчання - 30.06.2019.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 800 грн щомісяця.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону, доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Окрім того, глава 16 СК України не містить норми, яка зобовязує батьків надавати матеріальну допомогу у рівних частках і цей розмір визначається у кожному випадку окремо, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 200 та ч. 1 ст. 182 СК України.

У п.п. 1 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 800 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано матеріальне становище та стан здоров»я відповідача, який з 2014 року, кожен рік перебуває на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Чернігівської обласної лікарні, крім того не досліджені такі юридичні факти, як відсутність доходів від підприємницької діяльністі у 2016 році, що підтверджується довідкою Корюківського відділенння Менської ОДПІ ГУ ДФС Чернігівської області від 19.01.2017 № 13/25-10-13-023, перебування на його утриманні ОСОБА_5, та її неповнолітніх дітей, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для зміни вірного по суті рішення.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: