Справа № 515/270/17
Провадження № 6/515/554/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

про оголошення в розшук боржника

06 березня 2017 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

представника ДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про оголошення розшуку боржника,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2017 року начальник Головного територіального управління юстиції (далі Татарбунарський РВДВС ГТУЮ) в Одеській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який має невиконані зобовязання, покладені на нього.

В обґрунтування подання зазначила, що на примусовому виконанні в Татарбунарському РВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 18.04.2005 року перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа №2-451/2005 від 10.03.2005 року, виданого 11.04.2005 року Татарбунарський районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 50.00 грн. щомісячно на кожну дитину, на утримання неповнолітній дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

По вищевказаному виконавчому провадженню, починаючи з моменту відкриття та по теперішній час державним виконавцем були неодноразово подані запити до реєструючих органів та установ, щодо виявлення рухомого та нерухомого майна боржника, яке належить йому на праві приватної власності, номерів рахунків в банках та інших фінансових установах. Згідно отриманих відповідей від реєструючих органів та установ, майна, належного боржнику на праві приватної власності, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості із сплати аліментів не виявлено, відкриті розрахункові рахунки на імя боржника в банківських та інших фінансових установах відсутні, на обліку як безробітний боржник не перебуває, та, відповідно, допомогу по безробіттю не отримує, на обліку у відділі пенсійного забезпечення боржник не перебуває та за призначенням пенсії не звертався, офіційного місця роботи боржника не виявлено.

Також зазначає, зо згідно даних Державного реєстру речових права на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, відомості про майно, яке належить боржнику на праві приватної власності на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, відсутні.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти, за адресою, вказаною у виконавчому листі не мешкає, точне місце його проживання не відоме, державний виконавець вважає, що є підстави для оголошення розшуку боржника.

Державний виконавець, поінформований про дату, час та місце розгляду подання належним чином, в судове засідання не з'явилася (а.с.29). В поданні про оголошення розшуку боржника начальник Татарбунарського РВДВС ГТУЮ просила його розглядати без участі представника райвідділу.

Перевіривши наведені у поданні доводи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню за наступних підстав.

З доданих до подання матеріалів вбачається, що за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.03.2005 року у справі №2-451/05, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей, про що свідчить копія виконавчого листа (а.с.14 ).

З постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження слідує, що за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження (а.с.15).

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований з 15.02.1996 року в с. Вишневе Татарбунарського району Одеської області.

Однак, як слідує із акту державного виконавця Абрамович Л.О. від 22.06.2016 року, долученого до подання, виходом державного виконавця за місцем проживання боржника, встановлено, що зі слів працівників Вишнівської сільської ради Татарбунарського району боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, але фактично за вказаною адресою не проживає (а.с.17).

В матеріалах справи містяться дані, із яких вбачається, що державним виконавцем в 2016-2017 роках робились запити до відповідних установ щодо наявності у боржника ОСОБА_2 будь-якого нерухомого та рухомого майна, за рахунок якого можливо було здійснити погашення боргу (а.с.19,20, 21, 22, 23-25).

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.26-27), станом на 01 лютого 2017 року за ОСОБА_2 існує заборгованість по аліментам у розмірі 11855 грн. 78 коп.

Вирішуючи питання про можливість оголошення розшуку боржника, суд виходить з такого.

За змістом ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З цією метою Законом передбачено низку прав державного виконавця, необхідних для забезпечення своєчасного виконання судових рішень, в тому числі, право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну ( ч.3 п.3 ст. 18 Закону) та накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (ч.3 п.7 ст.18 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Отже, при зверненні до суду з відповідним поданням, органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що у боржника рухоме чи нерухоме майно, розрахункові рахунки у банківських установах відсутні, офіційного місця роботи немає, а також підтвердити факти направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів відділу ДВС.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки суду не надано достатніх доказів того, що державним виконавцем направлено ОСОБА_2 копію постанови про відкриття провадження у справі, що вжито всіх заходів для встановлення його місця проживання (перебування), так як останній акт державного виконавця, долучений до подання, датований ще 22.06.2016 року (а.с.17), а щодо нерухомого майно - встановлено його наявність у боржника за адресами, зазначеними у відомостях з Державного реєстру речових права на нерухоме майно(а.с.23), Реєстру права власності на нерухоме майно(а.с.24-25), однак вказані відомості не прийняті до уваги державним виконавцем, оцінка їм не дана, перебування боржника за місцем знаходження належного йому майна не перевірено відповідними запитами, суд вважає, що звернення з поданням про оголошення ОСОБА_2 у розшук є передчасним, а тому не підлягає задоволенню.

Пунктом 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 встановлено, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримання інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

Відповідно до ст.375 ЦПК України розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцем знаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

З урахуванням викладеного вбачається, що державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, не вжив всіх заходів, необхідних для задоволення зазначеного подання, а тому клопотання не є обґрунтованим, оскільки не доведене належними доказами.

Приймаючи до уваги вищеназвані обставини, суд вважає, що в задоволенні подання Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд зазначає, що розшук боржник є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України", за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,208-210, 375 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, який мешкав за адресою вул. Миру, 221 с. Вишневе Татарбунарського району Одеської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Семенюк