Справа №: 343/171/17
Провадження №: 2/0343/216/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді - Монташевич С. М.,

секретаря - Шикор Г. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною трьохрічого віку, починаючи з для подання заяви до суду.

Свої вимоги мотивує тим, що 23 січня 2015 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 На даний момент нею подана позовна заява про розірвання шлюбу з відповідачем. Останній тільки частково надає кошти на її утримання та утримання дитини, хоча має таку можливість. Він працює начальником КП "Комунгосп" Долинської міської ради та отримує заробітну плату в розмірі 8750 гривень щомісячно. Будь-яких стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться. ОСОБА_2 матеріально забезпечеинй, має високий стабільний заробіток, тому може надавати грошову допомогу на утримання їхньої дитини та на її утримання як дружини, з якою проживає дитина до трьох років.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, зіславшись на вищевказане, просила його задовольнити. Додатково пояснила, що вона не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. До декрету вона працювала у КП "Комунгосп", яке очолює відповідач, тому, враховуючи те, що сімейні відносини у них не склалися, не знає, чи в подальшому буде мати роботу. Відповідач бере частково участь в утриманні дитини, хоча їй потрібні кошти на утримання будинку, в якому вони з сином проживають, на харчування, одяг. Її стан здоров'я та стан здоров'я дитини задовільний. Вона проживає з сином у будинку свого батька, який знаходиться за кордоном. Дитина свого майна не має. Хлопчик у садок піде у 2019 році.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, подавши письмові заперечення проти позову, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 700,00 грн. щомісячно, стягнення аліментів на утримання дружини вважає безпідставним. При цьому вказав, що 1/4 частка від його доходів становить приблизно 1700 гривень, що є значно більше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини. Утримувати дитину зобов'язані обоє батьків. Позивачка отримує допомогу по догляду за їхнім сином, яка покриває необхідний прожитковий мінімум для дитини, тому не має необхідності у стягненні з нього на утримання дитини аліментів у процентному відношенні від його заробітку, так як стягувана сума буде значно перевищувати визначену державою суму коштів, необхідних для забезпечення потреб дитини, та мінімальний розмір аліментів. Стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від його доходу перевищуватиме прожитковий мінімум для працездатної особи, який становить 1600 гривень. У нього дійсно велика заробітна плата, однак специфіка його роботи така, що він несе додаткові витрати, пов'язані з роботою. Крім того, він проживає у селі з батьками в однокімнатній квартирі, звідки добирається до роботи. Його син живе у задовільних умовах. У них проблем зі здоров'ям не має. Якщо б син проживав з ним, він би міг його утримувати і потреби у стягненні аліментів не було б. Востаннє хлопчика він бачив 01.02.2017 р., на його дні народженні не був, оскільки не спілкується з позивачкою. Стягнення з нього аліментів (1/2 від його доходу) не дасть можливості влаштувати його особисте життя.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23 січня 2015 року свідчить про те, що сторони зареєстрували шлюб 23 січня 2015 року, актовий запис № 11. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 (а.с. 4).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02 лютого 2016 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 293. Його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5).

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Неповнолітній син проживає з мамою ОСОБА_1, яка займається його утриманням та вихованням. Відповідач бере участь в утриманні сина, однак його допомога є недостатньою, хоча він зобов'язаний це робити на рівні з позивачкою, а тому суд приходить до переконання, що, оскільки утримання неповнолітніх дітей є обов'язком батьків, тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює в КП "Комунгосп" Долинської міської ради, про що свідчить довідка № 217 від 06.02.2017 р. (а.с. 15), тобто має постійне місце роботи, а, отже, його дохід є стабільним, що підтверджує можливість стягнення з нього аліментів у частці від доходу останнього.

При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, матеріальне становище та стан здоров"я платника аліментів, які є здоровими, свого нерухомого майна не мають, те, що відповідач має постійне місце роботи, нікому аліменти не платить, стягнення з його заробітної плати на користь інших осіб не проводяться та інші обставини справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позов в цій частині задовольнити повністю.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на дружину суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, регулярний дохід та малолітнього сина на утриманні. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини, з якою проживає неповнолітній ОСОБА_3, до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача, задовольнивши частково позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, на її користь ухвалене рішення, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ст.ст. 75, 80, 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити частково.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 розпочати з 30 січня 2017 року і проводити до повноліття дитини.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 розпочати з 30 січня 2017 року і проводити до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640,00 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлений:16.02.2017