Номер провадження: 22-ц/785/278/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С., Станкевича В.А.,

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про приведення будівлі дачного будинку у первісний стан та про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

14 січня 2013 року ОСОБА_2 через представника за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_4 з вимогою приведення будівлі дачного будинку літ «В» за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5 у первісний стан та про відшкодування шкоди у розмірі 47387,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що він є власником 17/1000 частин у ДБК «Металург», що являє собою частину дачного будинку з цокольним поверхом «В», який розташований за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5 та що співвласником цього дачного будинку є відповідач ОСОБА_4, який протягом 2011-2012 рр. самовільно частково демонтував частину будівлі згаданого дачного будинку із частковим демонтажем основних несучих та огороджувальних конструкцій, а також інших елементів цього дачного будинку, в результаті чого йому завдана матеріальна шкода. Крім того, позивач вважає, що відповідач не отримав його дозвіл на частковий демонтаж частини дачного будинку № 5 по пров. Морському у м. Одесі, чим порушив цілісність його домоволодіння, що підтверджується будівельно-технічним дослідженням від 18.12.2012 року (т. 1, а.с. 15-50). Також, позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його права та інтереси та такими, що порушують правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, а саме п.1.4.4, 1.4.5 (т. 1, а.с. 2-4, 55-57).

Рішенням Приморського районного суду від 02.07.2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову про приведення у первісний стан дачного будинку та про відшкодування шкоди (т. 1, а.с. 245).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 22.07.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування районним судом обставин у справі, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Так, апелянт посилався на те, що на момент складання заповіту його мати заповіла йому, зокрема, грошовий пай в ДБК «Металург», тобто не у вигляді частки визначеного майна, а саме у вигляді грошового паю; районний суд прийшов до помилкових висновків щодо самовільного будівництва позивачем ОСОБА_2 споруди під літ. «В»; районним судом не було взято до уваги висновок Одеського відділення НВЦ «Єкострой»; ОСОБА_2 оскаржував свідоцтво про право власності, видане 06.02.2012 року відповідачу ОСОБА_4; а також з постанови Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2013 року, якою було скасовано протокол ІДАБК в Одеській області та постанови у справі про адміністративне правопорушення, вбачається, що саме відповідачем ОСОБА_4, а не ОСОБА_2 було здійснено будівництво будинку за вищезазначеною адресою, а також демонтовано частину спільного з ОСОБА_2 будинку (т. 2, а.с. 248-251).

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_4 подав письмові заперечення (т. 2, а.с. 11-19), які є тотожними доводами заперечень проти позову, поданих у суді першої інстанції. Зокрема, відповідач вважає позовні вимоги та доводи апеляційної скарги необґрунтованим, безпідставним, а доводи позивача, такими, що не відповідають дійсності, посилаючись на відсутність доказів, які підтверджують право власності позивача на частину будинку з цокольним поверхом літ. «В», вважає будівлю літ. «В» самочинним будівництвом, оскільки ця будівля не є успадкованим майном і правоустановчі документи відсутні. На думку відповідача, норми Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 не регулюють правовідносини, що виникли між ним та позивачем. Крім того відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення 47387 грн. необґрунтовані через відсутність документів, які підтверджують повноваження НВЦ «Екострой» на проведення відповідного дослідження та відсутності обґрунтування розрахунку розміру збитку (т. 1 а.с. 94-100).

25.07.2014 року матеріали цивільної справи з апеляційною скаргою надійшли до суду апеляційної інстанції (т. 2, а.с. 2) та протоколом розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 25.07.2014 року був визначений склад суду (т. 2, а.с. 3). Головуючим суддею матеріали цивільної справи отриманні 28.07.2014 року (т. 2, а.с. 3). Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 30.07.2014 року представнику апелянта поновлений строк апеляційного оскарження вказаного рішення суду та відкрито апеляційне провадження (т. 2, а.с. 4-5).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.08.2014 року призначений розгляд справи на 08.09.2014 року (т. 2, а.с. 7), про що сторони у справі були повідомленні (т. 2 а.с. 6, 8) належним чином (т. 2 а.с. 31, 32, 33).

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, 04.08.2014 року з Київського районного суду м. Одеси була витребувана цивільна справа за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування для огляду у судовому засіданні (т. 2, а.с. 9), яка надійшла з районного суду 18.08.2014 року (т. 2 а.с.10).

08.09.2014 року представник апелянта подав письмове клопотання про призначення судової будівельно-оціночної експертизи (т. 2, а.с. 29-30).

27.10.2014 року представник апелянта подав письмове клопотання про витребування доказів (т. 2, а.с. 46-48).

Під час апеляційного розгляду справи ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.10.2014 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення судової будівельно-оціночної експертизи, проведення якої було доручено експертам ОНДІСЕ та зупинено провадження на час проведення судової експертизи (т. 2, а.с. 53-54).

31.10.2014 року матеріали цивільної справи були направлені для проведення призначеної судової експертизи в ОНДІСЕ (т. 2, а.с. 56).

01.12.2014 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло (т. 2 а.с. 57) клопотання судового експерта від 17.11.2014 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи (т. 2, а.с. 58), про що апелянт та його представник були повідомлені, шляхом направлення відповідних листів, а також особистого отримання копії клопотання експерта представником апелянта 02.12.2014 року (т. 2, а.с. 59).

22.12.2014 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло (т. 2, а.с. 60) додаткове клопотання судового експерта від 17.11.2014 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи (т. 2, а.с. 61), про що апелянт та його представник були повідомлені, шляхом направлення відповідних листів, окрім цього, представник апелянта особистого отримав копію додаткового клопотання експерта 26.12.2014 року (т. 2, а.с. 63).

29.01.2015 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло (т. 2, а.с. 65) повідомлення про неможливість виконання судової будівельно-технічної експертизи від 17.01.2015 року, оскільки додаткові матеріали, які просив надати експерт за клопотанням та додатковим клопотанням до інституту не надійшли протягом більше ніж одного місяця (т. 2, а.с. 66), разом з тим, до суду апеляційної інстанції були повернуті матеріали цивільної справи.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.02.2015 року провадження у справі відновлено, слухання справи призначено на 02.03.2015 року (т. 2 а.с. 68-69).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.03.2015 року витребувані копії матеріалів архівної інвентаризаційної справи та призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено експертам ОНДІСЕ, оплата за проведення експертизи покладена на позивача (апелянта) та зупинено провадження у справі на час проведення судової експертизи (т. 2, а.с. 86-88).

02.03.2015 року матеріали цивільної справи були направлені для проведення призначеної судової експертизи в ОНДІСЕ (т. 2, а.с. 89).

01.04.2015 року до суду апеляційної інстанції надійшла з КП «ОМБТІ та РОН» копія інвентаризаційної справи (т. 2 а.с. 91-174).

02.04.2015 року отримана судом копія інвентаризаційної справи була направлена до експертної установи для належного проведення призначеної судової експертизи (т. 2 а.с. 174б).

08.04.2015 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло (т. 2, а.с. 174в) клопотання судового експерта від 12.03.2015 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи (т. 2, а.с. 174г), про що апелянт та його представник були повідомлені, шляхом направлення відповідних листів (т. 2, а.с. 174ж), а також особистого отримання копії клопотання експерта представником апелянта 09.04.2015 року (т. 2, а.с. 174з).

Необхідні додаткові матеріали за клопотанням судового експерта були направлені судом апеляційної інстанції до експертної установи 28.04.2015 року (т. 2, а.с. 174є) та отриманні інститутом 05.05.2015 року (т. 2, а.с. 174).

Крім того, 12.05.2015 року представником апелянта до суду були надані додаткові матеріали (т. 2, а.с. 175-179), які також були направлені до експертної установи 13.05.2015 року (т. 2, а.с. 179а).

28.05.2015 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов лист ОНДІСЕ, відповідно до якого експертна установа повідомляла про велике навантаження експертів, складність та великий об'єм досліджень по іншим експертизам, у звязку з чим призначене дослідження по даній справі може бути виконано не раніше четвертого кварталу 2015 року (т. 2, а.с. 179б).

Листом від 03.06.2015 року суд апеляційної інстанції не погодився з запропонованими строками експертної установи (т. 2, а.с. 179г).

25.02.2016 року на адресу суду надійшов лист ОНДІСЕ щодо необхідності оплати проведення експертизи (т. 2, а.с. 179ж) та рахунок від 15.02.2016 року (т. 2, а.с. 179з).

29.02.2016 року апелянт та представник апелянта були повідомлені про необхідність здійснення оплати проведення судової експертизи, шляхом направлення відповідних листів з копією рахунку (т. 2, а.с. 179е).

17.08.2016 року матеріали цивільної справи повернулись з ОНДІСЕ без виконаної судової експертизи (т. 2, а.с. 180) через несплату рахунку за проведення експертизи, що вбачається з повідомлення від 10.08.2016 року (т. 2, а.с. 181-182), у звязку з чим ухвалою суду від 12.09.2016 року провадження у справі відновлено (т. 2 а.с. 185-186).

Судові засідання, призначені на 27.09.2016 року, 18.10.2016 року, 21.11.2016 року були відкладені через неявку сторін у справі (т. 2, а.с. 194, 201, 212). З повернутих повідомлень вказувалося на смерть апелянта. 21.10.2016 року та 07.11.2016 року апеляційним судом була витребувана інформація для перевірки факту смерті апелянта (т. 2, а.с 204, 208).

21.11.2016 року представник відповідача звернувся до суду з письмовим клопотанням про витребування копії спадкової справи після смерті апелянта ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 213) та 29.11.2016 року відповідач ОСОБА_4 надав суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2, померлого 24.05.2015 року (т. 2, а.с. 221, 222).

Таким чином, протягом тривалого часу судом апеляційної інстанції з метою перевірки законності рішення суду першої інстанції та перевірки доводів апеляційної скарги, були витребувані необхідні докази, двічі призначалися судові експертизи, після чого, призначалися судові засідання. При цьому, апеляційний суд Одеської області не був повідомлений стороною апелянта про смерть позивача (апелянта) ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016 року з нотаріальної контори була витребувана копія спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 224-225), яка надійшла до суду 19.12.2016 року (т. 3, а.с. 1-72).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.01.2017 року до участі у справі були залученні ОСОБА_5 (дружина померлого) та ОСОБА_6 (син померлого) в якості правонаступників позивача ОСОБА_2 (т. 3 а.с. 89-90), про що залученні особи були сповіщенні, шляхом направлення копії ухвали суду (т. 3 а.с. 91), а також сповіщені про час, дату та місце судового розгляду справи, призначеного на 15.02.2017 року, шляхом направлення судових повісток (т. 3, а.с. 92).

Натомість, колегія судів звертає увагу, що залучені правонаступники апелянта до суду не зявились, апеляційну скаргу не підтримали, не висловили свою думку з приводу рішення районного суду, що оскаржується, не спростували доводи заперечень відповідача у справі, не скористались своїми процесуальними правами як учасники провадження. В умовах змагальності цивільного процесу апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2014 року залишенню без змін, виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не належить право вимоги до ОСОБА_4 про приведення реконструйованого ним вищевказаного обєкта нерухомості до первинного стану на підставі ст. 376 ЦК України, а також з того, що позивачем ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того факту, що ним було отримано, у встановленому законом порядку, правовстановлюючий документ, яким би підтверджувалося те, що належні йому 17/1000 частин дачних будівель за адресою : м. Одеса, пров. Морський, 5 складаються саме з дачі літ. «В», загальною площею 100,2 кв.м.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, судом були встановлені наступні фактичні обставини.

У користуванні ОСОБА_7, яка була членом ДБК «Металург» за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5, перебувала земельна ділянка площею 218 кв.м., на якій були розташовані: житловий будинок площею 28,9 кв.м., літня кухня площею 4,4 кв.м.+10,1 кв.м., душ, вбиральня. Ідеальна частка складає 17/1000 частин. Пай виплачений повністю, що вбачається з довідки ДБК «Металург» від 08.04.1998 року (т. 1, а.с. 167).

З відповіді ДБК «Металург» від 05.02.2014 року вбачається, що 17/1000 частин майна ДБК, яке перейшло у власність ОСОБА_7 у 1997-1998 роках, складалось з: літня жила будівля площею 28,9 кв.м., літня кухня площею 4,4 кв.м.+10,1 кв.м., навіс площею 10,5 кв.м., душ площею 1,1 кв.м., вбиральня площею 1,1 кв.м. (т. 1, а.с. 165).

З технічного паспорту від 01.10.1997 року на імя ОСОБА_7 вбачається, що належні ОСОБА_7 17/1000 ДБК «Металург» складаються з: камяного літнього жилого будинку площею 28,6 кв.м., деревяної літньої кухні площею 4,4 кв.м., деревяної літньої кухні площею 10,1 кв.м., деревяного навісу площею 10,5 кв.м., деревяного душу площею 1,1 кв.м., деревяної вбиральні площею 1,1 кв.м., огорожі та мостіння (т. 1, а.с.168-172).

З довідки ДБК «Металург» від 15.09.1997 року вбачається, що ОСОБА_7 є членом ДБК «Металург» за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5, в її користуванні знаходиться земельна ділянка № 4 площею 185 кв.м., на якій знаходиться: в літері «В»: кімната площею 10,18 кв.м., кімната площею 8,4 кв.м., літня кухня з навісом, вбиральня та сарай (т. 2, а.с. 117).

На підставі технічного паспорту від 01.10.1997 року, довідки ДБК «Металург» від 08.04.1998 року, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому, ОСОБА_7 14.04.1998 року ВК ОМР народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на дачу, яке посвідчує, що 17/1000 частини ДБК «Металург» дійсно належать ОСОБА_7 на праві особистої власності.

26.01.1984 року ОСОБА_7 склала нотаріально посвідчений заповіт, за яким заповіла належний їй грошовий пай у ДБК «Металург» за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5 своєму сину ОСОБА_2

26.11.2004 року ОСОБА_7 померла.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2006 року за ОСОБА_2, зокрема, було визнано право власності у порядку спадкування за заповітом на 17/1000 частин ДБК «Металург», який розташований у м. Одесі по пров. Морському, 5 (т. 1, а.с. 8), яке було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 15.11.2006 року (т. 1, а.с. 7).

З вказаного заочного рішення суду не вбачається які саме будівлі та/або споруди, а так само яка площа цих будівель та/або споруд входить до складу 17/1000 частин ДБК «Металург», на які за ОСОБА_2 рішенням суду визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої 26.11.2004 року. Таким чином, на підставі наявних письмових доказів, які знаходяться у матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що 17/1000 частин у ДБК «Металург», власником яких за рішенням суду став ОСОБА_2 складаються з будівель та споруд, які відображені у вищевказаних довідках ДБК «Металург» від 08.04.1998 року та технічному паспорті від 01.10.1997 року, а саме з: камяного літнього жилого будинку площею 28,6 кв.м., деревяної літньої кухні площею 4,4 кв.м., деревяної літньої кухні площею 10,1 кв.м., деревяного навісу площею 10,5 кв.м., деревяного душу площею 1,1 кв.м., деревяної вбиральні площею 1,1 кв.м., огорожі та мостіння.

Між іншим, з технічного паспорту, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» ОМР станом на 26.08.2006 року, дача в ДБК «Металург» за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5, що знаходиться в користуванні ОСОБА_2, складається з: самовільно збудованої кам'яної дачі літ. «В» загальною площею 100,2 кв.м., навісу літ. «У2», самовільно збудованого камяного гаражу літ. «У3», самовільно збудованого санблоку літ. «в3», огорожі 1-3, мостіння І, які збудовані у 2005 році (т. 1, а.с. 29-32).

Таким чином, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним було отримано у встановленому законом порядку правовстановлюючий документ, яким би підтверджувався той факт, що належні йому 17/1000 частин дачних будівель за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5 складаються саме з: дачі літ. «В», загальною площею 100,2 кв.м., яка в цілому складається з: приміщень цокольного поверху загальною площею 51,2 кв.м. (в т.ч. коридору площею 4,7 кв.м., коридору площею 2,2 кв.м., санвузлу площею 3,4 кв.м., столової площею 20,0 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., кладовки площею 15,1 кв.м.) та приміщень першого поверху загальною площею 49,0 кв.м. (в т.ч. літня житлова площею 7,4 кв.м., літня житлова площа 19,8 кв.м., літня житлова площа 12,4 кв.м., кабінет площею 9,4 кв.м.); навісу літ. «У2»; гаражу літ. «У3»; огорожі № 1-3; мостіння І, - які збудовані у 2005 році (т. 1, а.с. 9-12, 29-32). При цьому технічний паспорт на 17/1000 частин ДБК «Металург» за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5, виготовлений КП «ОМБТІ та РОН» станом на 16.11.2012 року (т. 1, а.с. 9-12), не є документом, який посвідчує право власності на обєкт нерухомого майна.

З відповіді КП «ОМБТІ та РОН» ОМР від 06.09.2013 року вбачається, що на момент виготовлення технічного паспорту 16.11.2012 року бюро керувалось діючою на той час інструкцією (із змінами згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2012 року за № 404), відповідно до якої не належали до самочинного будівництва зведені на земельній ділянці веранди, тамбури, нежитлові прибудови, тераси, ганки, бані, сауни, хліви, гаражі, літні кухні тощо, тобто нежитлова прибудова літ «У» до гаражу літ. «У-з», внесена до вказаного технічного паспорту відповідно до діючої на той час інструкції, не є самочинною, але зазначений вище наказ № 404 від 09.08.2012 року постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2012 року визнаний неправомірним, відмінені та виключені окремі його положення (т. 1, а.с. 130-131).

Проектно-технічна та дозвільна документація на реконструкцію, проведену ОСОБА_2 з моменту реєстрації у 2006 році права власності на 17/1000 частин у ДБК «Металург», в матеріалах справи відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі довідки ДБК «Металург» від 25.10.2004 року, розпорядження ПРА ОМР, 29.10.2004 року ВК ОМР видало свідоцтво про право власності на дачні будівлі ОСОБА_8, яке посвідчує, що їй дійсно належать 17/1000 частин за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5, які складаються з приміщень ІІ; 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6 в дачному будинку літ. «В» загальною площею 44,5 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 188 кв.м. за фактичним використанням, відображених у технічному паспорті від 23.09.2004 року (т. 2 а.с. 99), яке була зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» ОМР 27.11.2004 року (т. 2 а.с.98).

На підставі нотаріально посвідченого заповіту від 02.06.2004 року ОСОБА_8 заповіла все належне їй майно своєму синові ОСОБА_4

21.03.2008 року ОСОБА_8 померла.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.10.2008 року ОСОБА_4 успадкував вищезазначені 17/1000 частин у ДБК «Металург», які належали ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 100), яке було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» ОМР 28.10.2008 року (т. 2, а.с. 101).

На підставі декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованого інспекцією ДАБК в Одеській області від 27.04.2012 року, розпорядження ПРА ОМР від 12.06.2012 року (т. 1, а.с. 180) та замість свідоцтва про право на спадщину від 09.10.2008 року, ОСОБА_4 06.09.2012 року ВК ОМР було видане свідоцтво про право власності на дачні будівлі (т. 1, а.с. 40), яким посвідчено, що обєкт за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5-А в цілому дійсно належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та складається з будинків літ. «А», літ. «В» загальною площею 167,7 кв.м., відображених у технічному паспорті від 29.03.2012 року (т. 1, а.с. 182-188), яке 14.09.2012 року зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» ОМР (т. 1, а.с. 102).

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що згідно наказу інспекції ДАБК в Одеській області № 53 «СК» від 22.05.2014 року скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 20.10.2011 року № ОД 6 та декларацію про готовність до експлуатації закінченого будівництвом об'єкту від 27.04.2012 року ОД 1 за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5, замовник ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 237, 238-239).

Між іншим, на момент розгляду справи судом першої інстанції, а також на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, сторонами у справі, зокрема, стороною позивача не було надано доказів щодо скасування в установленому законом порядку свідоцтва про право власності, отримане відповідачем ОСОБА_4 06.09.2012 року.

Враховуючи викладене, позивачем у справі не були доведені та обґрунтовані доводи, на які він посилався як на підставу заявлених позовних вимог, які є безпідставними.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_2 не належить право вимоги до ОСОБА_4 про приведення реконструйованого ним вищевказаного обєкта нерухомості до первинного стану на підставі ст. 376 ЦК України.

Таким чином, доводи апелянта не можуть бути підставою для скасування рішення районного суду.

Так, матеріалами справи дійсно встановлено, що ОСОБА_2 успадкував після смерті своєї матері грошовий пай у ДБК «Металург», в матеріалах справи відсутні дозвільні документи на перебудову ОСОБА_2 належних частин у ДБК «Металург», доказів скасування свідоцтва про право власності відповідача не надано, відповідно висновок НВЦ «Єкострой» та постанова Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2013 року, якою було скасовано протокол ІДАБК в Одеській області та постанову у справі про адміністративне правопорушення, не являються належним доказом, як похідні від, ніким не скованого у встановленому законом порядку, свідоцтва про право власності на дачні будівлі, виданого ОСОБА_4 06.09.2012 року ВК ОМР.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

15.02.2017 року м. Одеса