АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2257/17 Справа № 212/2138/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Дніпро

29 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_2",

на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 25 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_2" про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із пропущенням строку її виплати та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом до ПАТ "Євраз ОСОБА_2" про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із пропущенням строку її виплати та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог враховуючи останні уточнення посилався на те, що за період з 1993 року по 2010 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем. Під час звільнення він не отримав усі належні йому виплати та 14 квітня 2012 року отримав заробітну плату за час щорічних відпусток за минулі роки (за період з 1998 по 2010 роки) в розмірі 7 750 грн. Посилаючись на дані обставини позивач просить суд стягнути на свою користь середній заробіток за час затримки при звільнені за період з 30 вересня 2010 року часу звільнення по 14 квітня 2012 року день фактичного розрахунку 101 750, 85 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строку її виплати в розмірі 7 433, 40 грн. та моральну шкоду, спричинену несвоєчасною виплатою заробітної плати /т.І, а.с.1-3, 63-66, 74-77/.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 25 березня 2015 року заявлені позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки при звільненні в розмірі 7 500, 00 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати (доходу) в звязку із порушенням строку виплати в розмірі 7 433, 40 грн. без утримання податків та обовязкових платежів. Також стягнуто 1 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди спричиненої несвоєчасною виплатою заробітної плати. Вирішено питання щодо судових витрат /т.І, а.с.185-187/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ "Євраз ОСОБА_2" подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про його скасування /т.І, а.с.188-197/.

За результатами розгляду даної скарги судом апеляційної інстанції 02 березня 2016 року постановлено ухвалу про залишення рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 25 березня 2015 року без змін /т.ІІ, а.с.49-53/.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції /т.ІІ, а.с.133-135/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПАТ "Євраз ОСОБА_2" у період з 05 серпня 1993 року по 27 вересня 2010 року, і під час звільнення позивачем не було отримано усіх належних виплат.

За період перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з ПАТ "Євраз ОСОБА_2" здійснювались підвищення тарифних ставок і посадових окладів. На підставі наказів №543 від 29 липня 1994 року на коефіцієнт 2; №786 від 31 жовтня 1994 року на коефіцієнт 2; №84 від 31 січня 1996 року на коефіцієнт 2,5; №462 від 28 червня 1996 року на коефіцієнт 2,5; № 522 від 29 липня 1997 року на коефіцієнт 1,15; № 312 від 25 квітня 2000 року на коефіцієнт 1,3; №1252 від 19 грудня 2001 року на коефіцієнт 1,61; №717 від 20 серпня 2003 року на коефіцієнт 1,7; №391 від 21 квітня 2004 року на коефіцієнт 1,1360; №952 від 15 вересня 2004 року на коефіцієнт 1,0584; №83 від 24 січня 2005 року на коефіцієнт 1,25; №331 від 21 березня 2005 року на коефіцієнт 1,2014; №92 від 31 січня 2006 року на коефіцієнт 1,06481; №367 від 05 квітня 2006 року на коефіцієнт 1,0269; №1117 від 02 жовтня 2006 року на коефіцієнт 1,0181; №23 від 05 січня 2007 року на коефіцієнт 1,1; №624 від 08 травня 2007 року на коефіцієнт1,0686; №1432 від 10 жовтня 2007 року на коефіцієнт 1,0125; №103 від 22 січня 2008 року на коефіцієнт 1,1144; №614 від 18 квітня 2008 року на коефіцієнт 1,0221; №1705 від 13 жовтня 2008 року на коефіцієнт 1,05.

У 2012 році ПАТ "Євраз ОСОБА_2" здійснено перевірку нарахувань заробітної плати позивача, відповідно до вимог пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року, та Спільною постанови генерального директора ПАТ "Євраз ОСОБА_2" та профспілкових комітетів від 06 лютого 2012 року №3, та було зясовано, що позивачу у спірному періоді неправильно розрахувалась і виплачувалась заробітна плата за час їх відпусток, а саме без корегування їх заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчислені середньої заробітної плати, у випадках підвищення тарифних ставок та посадових окладів у відповідних розрахункових періодах за проміжок часу до підвищення на коефіцієнт підвищення.

Повний розрахунок з ОСОБА_3 було проведено 14 квітня 2012 року виплачено 7 750 грн. недоплаченої заробітної плати за час відпусток за період з 1998 року по 2010 рік.

З позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в звязку із пропущенням строку її виплати та моральної шкоди ОСОБА_3 звернувся до суду 04 березня 2014 року посилаючись про порушення його права у звязку з неотриманням усіх належних виплат за щорічні відпустки за минулі роки, а саме за період з 1998 по 2010 роки.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звільнився 27 вересня 2010 року, а ПАТ «Євраз ОСОБА_2» добровільно 14 квітня 2012 року виплатила йому заборгованість із заробітної плати за період з 1998 року по 2010 рік, відкоригувавши заробітну плату за час відпусток. Отже підстав для стягнення компенсації втрати частини доходів згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» немає, оскільки така компенсація передбачена у разі невиплати перерахованої заробітної плати (ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»

Статтею 234 КЗпП України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не звертався до суду з клопотанням про поновлення строків для відновлення свого порушеного права, як і не зазначав в своєму позові та подальших уточненнях його, будь-які причини пропуску вказаних строків, які би суд зміг визнати поважними.

Встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобовязаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Таким чином, звернувшись 04 березня 2014 року до суду з даними позовними вимогами ОСОБА_3 пропустив строк визначений ст. 233 КЗпП України, який не підлягає поновленню, оскільки позивачем не наведено жодних поважних причин його пропуску.

До такого ж висновку прийшла колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року.

За правилами ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Встановивши наведені обставини та дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 пропущено встановлений ст..233 КЗпП України строк для звернення з даними вимогами до суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_2" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 25 березня 2015 року скасувати.

ОСОБА_3 у задоволені позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_2" про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплати та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_4