Провадження № 2/760/22/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Бугайчука О.Р.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку/доходів/ щомісячно посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач відмовляється.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково.

Зазначив, що відповідач готовий сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. 00 коп. на місяць, посилаючись на те, що він був звільнений з роботи, рішенням суду поновлений на посаді, однак рішення суду не виконане до цього часу, а тому він працює за сумісництвом.

Вважає, що такий порядок сплати ним аліментів відповідає інтересам дитини і саме в такому розмірі він на даний час сплачує аліменти.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 01 серпня 1997 року перебували в шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_5.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2011 року шлюб сторін був розірваний.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Сторони такої домовленості до звернення до суду не досягли.

Виходячи з того, що відповідач працездатний, може працювати та утримувати свою малолітню дитину, зобов'язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі передбачено ч.1 ст.184 СК України.

Згідно з даною нормою закону якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено та не спростовується представником відповідача, відповідач працює в Державному економіко-технологічному університету транспорту за сумісництвом, має стабільний та гарантований дохід у вигляді заробітної плати.

Виходячи з цього, умов роботи відповідача, наявність у нього постійного доходу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в відсотковому порядку, т.я. в такому випадку інтереси дитини будуть захищені та її утримання забезпечено відповідно до рішення суду в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Та обставина, що відповідач працює за строковим трудовим договором і за сумісництвом не є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на даний час, оскільки сторони не позбавлені можливості в разі зміним умов роботи чи матеріального становища ставити питання про зміну порядку стягнення аліментів.

Обгрунтовуючи необхідність стягнення аліментів саме в твердій грошовій сумі, представник відповідача посилалася на те, що саме в такому розмірі відповідач на цей час сплачує аліменти в добровільному порядку і, крім того, несе додаткові витрати на дитину.

Суд вважає, що це не може бути підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, виходячи з розміру заробітку відповідача.

Крім того, з точки зору закону утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов»язком батьків.

Частиною 2 ст.181 Сімейного кодексу України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той з них, який проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і/або/натуральній формі.

Представник позивачки суду пояснив і проти цього не заперечував представник відповідача, домовленості між ними про спосіб утримання дитини не досягнуто.

Суд вважає, що подарунки, які відповідач робить дитині, а також його участь у додаткових витратах на дитину, не можуть замінити його обов»язку постійно утримувати дитину та не свідчать про належне матеріальне утримання дитини.

Крім того, з точки зору закону обов»язки батьків утримувати дитину не можуть обмежуватися лише аліментними обов»язками.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

Виходячи з цього та в зв'язку з задоволенням вимог позивачки про стягнення аліментів, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.180, ч.ч.2, 3 ст. 181, 182, ч.1 ст.184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3,4,10,11,57-60, 88,209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Харкова, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 жовтня 2016 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 551, 20 гр. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя