Справа № 440/913/15 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/783/273/17 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на рішення Буського районного суду Львівської області від 13 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства „Банк Форум" (в подальшому - „Банк") про визнання недійсним кредитного договору № 0042/08/6.10-СL від 07 травня 2008 року, укладеного із АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» (в подальшому - «Кредитний договір»), та визнання недійсним іпотечного договору від 07 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Кушинською Л.Я. та зареєстрованим в реєстрі за № 876 (в подальшому - «Іпотечний договір»).

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивач за умовами Кредитного договір отримав споживчий кредит у розмірі 50 000 Євро. В порушення вимог, передбачених ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Банк не надав йому, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Кредитний договір не містить графіку платежів у розрізі сум процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 (в подальшому - «Правила …»). Вважає, що Кредитний договір в момент укладення не відповідав вимогам щодо змісту таких правочинів та порядку їх укладення, встановлених Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів» і Правилами …. Крім того, при посвідченні Договору іпотеки, який було укладено між Банком та його дружиною ОСОБА_7 07.05.2008 року, в забезпечення виконань іпотекодавцем зобов'язань, що випливають з Кредитного договору, було сплачено нотаріусу за послуги з посвідчення договору іпотеки, послуги внесення даних у реєстр заборон, а також сплачено за оцінку майна. Також Банк не надав інформації про вартість страхування майна, яке є обов'язковою умовою Кредитного договору. Крім того, позивачу було запропоновано тільки одну схему кредитування, хоча у відповідача на той час діяли кілька видів кредитування, а відтак позивач не мав можливості порівняти переваги та недоліки інших схем кредитування. Неповідомленням та недотриманням закону у частині змісту договору відповідач ввів позивача в оману, що є нечесною підприємницькою практикою, та має наслідком недійсність договору. Письмово Банк не попередив позивача скільки у кінцевому результаті він сплатить грошей за користування кредитом, не було складено графіку погашення заборгованості. З урахуванням наведеного просив визнати недійсним Кредитний договір та Договір іпотеки (а.с. 1-7).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 73-75).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального права, навівши при цьому доводи, аналогічні до доводів позовної заяви (а.с. 86-92).

Банк, будучи своєчасно належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 226, 229), явку свого представника в судове засідання не забезпечив і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суд мотивував тим, що умови Кредитного договору від 07.05.2008 року не є несправедливими; Банком перед укладенням згаданого договору було надано позивачу (як позичальнику і споживачу фінансової послуги) всю необхідну інформацію і що Кредитний договір відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів" та ст. 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168.

Однак, колегія суддів вважає, що вище наведені висновки зроблені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак такі не відповідають фактичним обставинам справи, а також нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що 07.05.2008 року між відповідачем (Банком) та позивачем ОСОБА_4 був укладено кредитний договір №0042/08/6.10-СL, на підставі якого позивачу (як позичальнику) Банк відкрив відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 50 000 євро строком до 04 травня 2018 року під 13,5 % річних (а.с. 8-12).

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5та 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства (ст.4 ЦК), а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам.

Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №5 41/13808, встановлено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладання кредитного договору банк зобов'язаний попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором несе споживач. Однак зазначена вимога закону відповідачем виконаною не була - відповідних доказів Банком до суду подано не було.

Пунктом 2.3. вище згаданої Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 встановлено, що банки зобовязані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про умови кредитування, а пунктом 2.5 - що письмова інформація доводиться до споживача перед підписанням кредитного договору у вигляді окремого документа (бюлетеня, довідки, повідомлення тощо).

В процесі розгляду справи було встановлено, що ця вимога також відповідачем (Банком) виконаною не була: належні та допустимі докази на спростування цього відповідачем суду надано не було.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" міститься роз'яснення про те, що цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються в тому числі і Законом України від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів вважає, що відповідачем (Банком) були порушені вимоги ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він перед укладанням Кредитного договору письмово не повідомив позивача про кредитні умови, а саме: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяг; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

В ході апеляційного розгляду справи за клопотанням представника апелянта (позивача) судом апеляційної інстанції було призначено судово-економічну експертизу (а.с. 181-182).

Згідно Висновку судово-економічної експертизи від 23.01.2017 року Кредитний договір № 0042/08/6.10-СL від 07 травня 2008 року, укладений між ПАТ „Банк Форум" та ОСОБА_4, не відповідає вимогам чинного законодавства в частині надання Банком інформації позичальнику ОСОБА_4 про сукупну вартість кредиту, оскільки в порушення вимог, наведених у пункті 2 частини 4 ст. 11 Закону України „Про захист споживачів" (в редакції, чинній станом на дату укладення Кредитного договору), та передбачених Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, позичальнику (позивачу) в Кредитному договорі не було надано інформації про перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо); Кредитний договір не містить графіку платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сплати процентів за користування кредитом та вартості всіх супутніх послуг, у яких має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом; у Кредитному договорі не зазначено реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі) (а.с. 197-221).

Вище зазначені обставини є порушенням вимог статтей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору, наслідком яких є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача та щодо нечесної підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення в частині вирішення позовної вимоги про визнання недійсним Кредитного договору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення - про задоволення згаданої позовної вимоги.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Іпотечного договору, то колегія суддів приходить до висновку про те, що в цій частині оскаржуване рішення суду слід залишити без змін, оскільки позивач не є стороною згаданого Іпотечного договору, а відтак не вправі заявляти вимогу про визнання його недійсним.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3 і 4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 13 липня 2016 року в частині вирішення позовної вимоги про визнання недійсним Кредитного договору № 0042/08/6.10-СL від 07 травня 2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_4, скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким згадану позовну вимогу задовольнити.

Визнати недійсним Кредитний договір № 0042/08/6.10-СL від 07 травня 2008 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_4, з моменту його укладення.

В решті рішення Буського районного суду Львівської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: