Справа № 465/4469/15 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/232/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретар Іванова О.О.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович Орест Степанович, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 10 грудня 2010 року, скасування реєстрації права власності на будинок та виселення відповідача з членами сім'ї із спірного будинку,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено з підстав спливу позовної давності для звернення в суд з даним позовом.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним та обґрунтованим. Посилається на те, що підставою для подання позову про визнання недійсним договору дарування було скасування судом апеляційної інстанції 20.11.2014 року рішення Франківського районного суду м. Львова на підставі якого ОСОБА_4 стала власником будинку. Про існування підстав для такого скасування ОСОБА_4 стало відомо в 2014 році, тобто про порушення її прав як сторони договору дарування ОСОБА_4 стало відомо саме в 2014 році, тому перебіг позовної давності обчислюється з цього часу. Вважає, що строк позовної давності звернення до суду не пропущений. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка звернулася в суд 06 липня 2015 року з позовом щодо визнання недійсним договору дарування від 10 грудня 2010 року, тобто через чотири роки і неповних сім місяців, а отже поза межами процесуального строку.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив твердження позивача про те, що підстави набуття права власності на будинок їй стали відомі тільки у 2014 році, оскільки судом встановлено, що про наявність судового рішення, оформлення права власності у реєстраційних органах та спірного договору дарування, позивачці ОСОБА_4 було відомо з 29 вересня 2010 року.

Так, за матеріалами витребуваної із архіву Франківського районного суду м. Львова цивільної справи № 2-4372/10 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, вбачається, що інтереси ОСОБА_4 представляв ОСОБА_9, повноваження якого, підтверджені довіреністю від 24.09.2010 року посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Футорянською О.А. від імені позивачки (цивільна справа № 2-4372/10, а.с. 23).

Судом також встановлено, що згідно п. 4 спірного договору дарування, вищевказаний житловий будинок належить Дарувальнику на праві приватної власності на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2010 року, зареєстрованого в ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" 29 жовтня 2010 року (цивільна справа № 2-4372/10, а.с.87), тобто при укладенні договору дарування ОСОБА_4 знала, що дарує будинок, право власності на який набула відповідно до вказаного рішення. Суду.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Сторона відповідача заявила клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові (а.с. 37,38).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач пропустила строк позовної давності, поновити строк позовної давності ні позивач, ні її представник не просили, будь-яких поважних причин для поновлення строку позовної давності не навели, а представник відповідача ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування строку позовної давності.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Посилання представника апелянта на те, що про порушення прав ОСОБА_4 як стороні договору дарування стало відомо саме в 2014 році, тому перебіг позовної давності обчислюється з цього часу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що про наявність судового рішення, оформлення права власності у реєстраційних органах та спірного договору дарування, позивачці ОСОБА_4 було відомо з 29 вересня 2010 року.

Крім того, ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 20.11.2014 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2010 року скасовано в частині визнання права власності на житловий будинок у зв»язку з відмовою від позову ОСОБА_4, а не з інших підстав, і при тому, що сама ОСОБА_4 вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувала.

В зв"язку з наведеним колегія суддів вважає, що суд, дослідивши докази, дав їм належну оцінку, і ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову, що відповідає вимогам закону.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Бойко С.М.

Копняк С.М.