У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Гордійчук С.О., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5, про стягнення коштів, зобов'язання укласти договір оренди найму житлового приміщення,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6, яка є матір'ю відповідачки ОСОБА_3 та сестрою позивача ОСОБА_2, вселилася в будинок АДРЕСА_1 ще в 1983 році за згодою ОСОБА_2 з покликанням на судові рішення, що мають преюдиційне значення. Вказує, що в рішенні Острозького районного суду від 13.11.2013р. зазначено протилежне, а саме, що ОСОБА_6 вселилась в ? частину будинку без згоди ОСОБА_2, але з її відома. Звертає увагу на рішення Острозького районного суду від 24 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, де зазначено, що ОСОБА_6 та її діти вселилися за згодою ОСОБА_2 як члени її сім'ї. Стверджує, що в дійсності ні ОСОБА_6, ні її дочка - ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 ніколи не були і не є на даний час членами сім'ї ОСОБА_1 чи сім'ї ОСОБА_2, вони ніколи не були пов'язані спільним побутом чи господарством, а є лише далекими родичами, і згоди на їх вселення ніколи не було. Пояснює, що не має можливості повноцінно здійснювати своє право власності на будинок, так як у його частині незаконно проживають відповідачі з травня 2014 року без згоди власників. Вважає, що оскільки відповідачі не є членами сім'ї, то до них мають застосовуватися норми щодо платного користування житлом. Доводить, що угоди про безоплатне користування між ними не існує, і більш того, вона зверталась до відповідачів з письмовою пропозицією укласти письмовий договір оренди (найму) в кінці жовтня 2015 року, проте відповідачі відмовилися. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено: ОСОБА_2, ОСОБА_1 у травні 2016 року звернулись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просили суд стягнути з відповідачів 18 316 грн. плати за користування житловим будинком з господарським приміщеннями АДРЕСА_1 __________________________________________________________________________ Справа № 567/478/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Назарук В.А.

Провадження № 22-ц 787/319/2017 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

за період з 1 травня 2014 року по 20 травня 2016 року, а також просили зобов»язати відповідачів укласти з позивачами на запропонованих умовах договір найму цього житлового приміщення. Свої вимоги обґрунтували тим, що є співвласниками будинковолодіння, а відповідачі, не будучи членами їх сім»ї, не мають права на безоплатне користування житлом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду, яке вступило в законну силу, встановлено, що відповідачі право на користування спірним житлом набули з підстав, визначених ст. 156 Житлового кодексу України, а тому, відповідно до ч.1 цієї статті, мають право на користування житловим приміщенням на тих же умовах, що і власник.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20586352 ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку з господарським приміщеннями АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 належить 1/2 частина цього житлового будинку з господарським приміщеннями згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21986407.

Рішенням Острозького районного суду від 24 жовтня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 3 червня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діють у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_9, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, ОСОБА_10, служба у справах дітей Острозької районної державної адміністрації, про усунення перешкод в здійсненні права власності житловим будинком з господарським приміщеннями АДРЕСА_1 відмовлено. Рішення набрало законної сили і є чинним.

Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_3 від народження зареєстрована та проживає у спірному будинку, а також з нею з дня народження проживає її дитина ОСОБА_9 Після укладення шлюбу з ОСОБА_3 став проживати її чоловік - ОСОБА_4

ОСОБА_3, ОСОБА_4 вселялися в будинок як члени сім»ї власника- в тому числі і як члени сім»ї позивачки - ОСОБА_2

За ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 811 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Згідно ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови договору найму.

Разом з тим відповідно ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника житлового будинку(квартири), які проживають разом з ним в будинку(квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За змістом до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку та колишнім членом сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих правовідносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно зазначив, що при вселенні відповідачів у житловий будинок АДРЕСА_1 не було угоди про оплатне користування зазначеним житлом, а тому відповідачі мають право на проживання на тих умовах на яких вони вселились.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому, на думку колегія суддів, доводи є безпідставними.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка звернулась із апеляційною скаргою, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1212(одна тисяча двісті дванадцять) гривень 64 копійки.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Шеремет А.М.

підпис Гордійчук С.О.

Згідно:Суддя-доповідач Ковальчук Н.М.