АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6573/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/37/К/17 Мясоєдова О.М.
Категорія -54 (І) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - Шурди Ольги Василівни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (надалі - ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України») про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона 10 червня 2014 року наказом № 420-к від 06.06.2014 року була прийнята на роботу до ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на посаду головного бухгалтера філії відповідача- «Криворізьке хлібоприймальне підприємство».

30 липня 2015 року їй стало відомо про те, що вона 08.07.2015 року звільнена з займаної посади за одноразове грубе порушення трудової дисципліни згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, оскільки її не було повідомлено відповідачем про будь-яке порушення трудової дисципліни, не було запитано жодних письмових пояснень з цього приводу, не було ознайомлено з наказом під підпис та не видано трудову книжку, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати наказ про її звільнення від 06.07.2015 року незаконним та зобов'язати відповідача його скасувати, поновити її на роботі на посаді головного бухгалтера філії «Криворізьке хлібоприймальне підприємство ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з 08.07.2015 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 липня 2015 року по день поновлення на роботі в зв'язку з незаконним звільненням в розмірі 78883,04 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2016 рокувідмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Додатковим рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2016 року судовий збір по справі компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що в порушення п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 року № 9, суд першої інстанції, обмежившись лише переліком порушень, встановлених актом перевірки фінансово-господарської діяльності філії підприємства, не визначив чи є допущенне позивачем порушення виконання трудових обов'язків грубим, чи завдана матеріальна шкода таким порушенням підприємству й чи наявний причинно-наслідковий зв'язок між вчиненим проступком та завданою шкодою, не з'ясовано й вини позивача у його вчиненні. Також не враховано судом й порушення відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України щодо витребування відповідачем у позивача письмових пояснень з приводу виявленого грубого порушення. Крім того, позивачу не була вручена копія наказу про звільнення, а також трудова книжка.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, заперечень та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом голови правління Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» № 420к від 06.06.2014 року ОСОБА_2 прийнято на посаду головного бухгалтера філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Криворізьке хлібоприймальне підприємство» з 10 червня 2014 року з посадовим окладом згідно штатного розпису з випробувальним терміном на три місяці (а.с. 8).

08 липня 2015 року за одноразове грубе порушення трудової дисципліни згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, відповідно до наказу в.о. голови правління Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» № 393/1-К від 06.07.2015 року ОСОБА_2 звільнено з займаної нею посади.

Підставою для звільнення є службова записка головного бухгалтера ОСОБА_6 та акт відмови від надання письмових пояснень ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з законності звільнення позивача за п.1ст. 41 КЗпП України та відсутності у зв'язку з цим підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи

враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до п. 23 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Таким чином, виходячи з викладеного, можна дійти висновку, що звільнення за порушення трудової дисципліни законодавець пов'язує із вчиненням працівником конкретного дисциплінарного проступку. В свою чергу, такий проступок в поєднанні із застосуванням до працівника раніше заходів дисциплінарного чи громадського стягнення може виступати підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 за період своєї роботи вчинила ряд порушень трудової дисципліни у період з 02.06.2015 по 06.07.2015 року.

Так, згідно доручення Прем'єр-міністра України на філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» « Криворізьке хлібоприймальне підприємство» проводилась перевірка фінансово-господарської діяльності про що була складена Довідка від 06.07.2015 року ( а.с.42-80).

Відповідно до Довідки Державної фінансової інспекції від 06.07.2015 р., (далі - Довідка) на запити перевіряючого інспектора не було надано: накази про облікову політику; форма № 1 «Баланс», форма № 2 «Звіт про фінансовий результат», форма № 5 «примітки до фінансової звітності», форма 1Б «Звіт про фінансові результати і дебіторську і кредиторську заборгованість», Головні книги, оборотно-сальдові відомості по рахунках та субрахунках, а також інші фінансово-господарські документи, відсутність яких спричинила ускладнення проведення перевірки.

Проте, ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись єдиних методологічних засад входить до прямих посадових обов'язків ОСОБА_2

Крім того Ревізією в ході прервірки було встановлено, що філією недоотримано доходи від надання послуг по зберіганню зерна на загальну суму 56 241, 29 грн., що в свою чергу нанесло збитки філії.

Згідно Довідки(а.с. 50 ) порушення допущене головним бухгалтером ОСОБА_2, якою складалися та підписувалися акти-розрахунки виконаних робіт та акти звірки взаємних розрахунків.Пояснення ОСОБА_2 з даного приводу не надані у зв'язку з її перебуванням на лікарняному.

Перевіркою встановлено, що головним бухгалтером ОСОБА_2, на підставі наказу директора, виконувалися обов'язки касира при відсутності договору про повну матеріальну відповідальність, що не відповідає вимогам п. 4.7., 4.8. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 15.12.20014 № 637.

В ході перевірки встановлено зайве відшкодування витрат на відрядження в межах України на загальну суму 348,67 грн (а.с50 ).

Встановлене порушення призвело до матеріальної шкоди філії на загальну суму 348,67 грн.

Порушення встановлено шляхом співставлення даних звітів про використання коштів наданих на відрядження або під звіт з підтверджуючими первинними документами.

Порушення допущено головним бухгалтером ОСОБА_2, якою підписані звіти про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт.

Крім того в ході перевірки виявлено численні порушення, що стосуються фінансово-господарської діяльності філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» « Криворізьке хлібоприймальне підприємство».

Відповідно даної довідки Державної фінансової інспекції в діях головного бухгалтера ОСОБА_2 вбачається неналежне ведення бухгалтерського обліку, що завдало матеріальної шкоди Підприємству.

Результати даної Довідки електронною поштою 6.07. 2015 року було направлено головному бухалтеру«Державної продовольчо-зернової корпорації України» ОСОБА_6 ,про що засвідчив суду свідок директор « Криворізьке хлібоприймальне підприємство» ОСОБА_7

Оспорюючи законність звільнення, позивач ОСОБА_2 посилалася на недоведеність факту порушення нею трудової дисципліни.

Частина 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України покладає на кожну із сторін обов'язок з доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим, в порушення наведених процесуальних норм, доказів в спростування виявлених відповідачем порушень трудової дисципліни, позивач ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надала.

Отже, встановивши під час вирішення спору, що позивачем допущено порушення трудової дисципліни, що завдавало матеріальної шкоди Товариству ОСОБА_2, на законних підставах, було звільнено наказом №393/1-к від 06.07.2015 р.тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для розірвання трудового договору з позивачем за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Зазначене, на думку колегії суддів, беззаперечно підтверджує правомірність винесеного відповідачем наказу №393/1-к від 06.07.2015 р.й відсутність підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги позивача про недоведеність відповідачем порушення нею трудової дисципліни не знайшли свого підтвердження, та спростовуються довідкою (а.с.45-порушеня ОСОБА_2.), де зазначено, що порушення допущене головним бухгалтером ОСОБА_2, якою складалися та підписувалися акти-розрахунки виконаних робіт та акти звірки взаємних розрахунків. Таким чином, відповідно даної довідки Державної фінансової інспекції в діях головного бухгалтера ОСОБА_2 вбачається неналежне ведення бухгалтерського обліку, що завдало матеріальної шкоди Підприємству.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано порушення відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України щодо витребування відповідачем у позивача письмових пояснень з приводу виявленого грубого порушення не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник зобов'язаний зажадати від працівника письмові пояснення, проте відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення якщо власник зможе довести те, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не дав. Як правило, таким доказом є акт, складений за підписом кількох осіб на підтвердження відмови працівника дати пояснення по суті порушення трудової дисципліни.

В даному випадку 06.07.2015 року підприємство відповідача зажадало від позивачки письмові пояснення стосовно порушень викладених у довідці перевірки від 06.07.2015 року б/н складеної фахівцями Криворізької ОДФІ, проте позивач відмовилась від надання будь яких пояснень, про що було складено акт про відмову від надання письмових пояснень, який підписано трьома працівниками підприємства.

Тому в даному випадку порушення ст. 149 КЗпП України в діях відповідача відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачу не була вручена копія наказу про звільнення, а також трудова книжка також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як вбачається із матеріалів справи, позивачу було запропоновано письмово ознайомитись з наказом №393/1-к від 06.07.2015 р., та отримати розрахунок по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку. Однак вона відмовилася отримати розрахунок та ознайомлюватись з наказом №393/1-к від 06.07.2015 р., про що був складений відповідний Акт від 08.07.2015 р. та повторно проінформована листом ( а.с.86).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги й залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: