АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №755/8416/15-ц Головуючий в 1 інстанції -Бартащук Л.П.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/871/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахованих процентів за користування кредитом та пені.

В обґрунтування позову Банк зазначав, що 02.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 31-ААН/11-2006И, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 71 250 доларів США, з кінцевим строком повернення не пізніше 02 листопада 2027 року, зі сплатою процентів, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

15.02.2009 року та 01.04.2009 року між сторонами за Кредитним договором були укладені додаткові угоди, якими було змінено порядок погашення нарахованих процентів, а також складено нові графіки погашення кредиту.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.

Всупереч умовамКредитного договору, відповідач ОСОБА_1 з липня 2014 року не здійснював платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені договором строки та розміри, що призвело до утворення кредитної заборгованості та заборгованості по процентам.

В рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором, 02.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №31-ААН/11-2006И, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і позичальник.

Однак, свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування не були виконані ні позичальником, ні поручителем.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором згідно наданого ним розрахунку заборгованості - в сумі 50 309,92 дол. США та пеню у розмірі 20 924,94 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнутосолідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ«УкрСиббанк» суму боргу за договором про повернення споживчого кредиту №31-ААН/11-2006И від 02.11.2006р. в розмірі 50 309, 92 доларів США, 20 924 грн.94 коп.пені, а також 3 654, 00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Частиною 1,2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 02.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 31-ААН/11-2006И, реєстраційний номер кредитного договору в системі обліку Банку № 0.

Пунктами 1.1, пп.1.2., пп. 1.3.1, п.1.3 сторони погодили, що за змістом укладеного кредитного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в розмірі 71 250,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 359 812,50 грн. за курсом НБУ на день укладення кредитного договору зі строком повернення до 02 листопада 2027 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 10,3% річних.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору, надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 02.11.2006 року.

Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору), але в будь-якому випадку не пізніше 02.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно умов розділу 11 договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 договору.

В подальшому, сторони уклали додаткову угоду №1 від 15 березня 2009 року до вказаного кредитного договору, якою змінили строки сплати процентів за кредитним договором з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, визначили порядок та строки сплати позичальником неустойки у вигляді пені, а також визначили черговість погашення заборгованості позичальника.

01 квітня 2009 року між сторонами була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони змінили термін сплати процентів, а саме з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, виклавши додаток №1 в новій редакції.

Відповідно до п.7.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, позичальник сплачує Банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 346 від 02.11.2006 року (а.с. 137), а також визнається відповідачами (в силу ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з липня 2014 року припинив здійснювати оплату платежів за кредитом та процентами у встановлені кредитним договором строки та розмірах, чим порушив взяті на себе договірні зобов'язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Судом встановлено, що 23.02.2015 року Банком було направлено відповідачу- ОСОБА_1 письмову вимогу про необхідність погашення простроченої заборгованості у наведеному розмірі протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення (вимоги), та повідомлено про наслідки не усунення останнім порушень, зокрема, про можливість звернення банку з вимогою про дострокове повернення кредиту. Однак, дана вимога відповідачем ОСОБА_1 виконана не була в силу зміни ним свого фінансового становища і неможливості сплати платежів за договором (а.с. 52).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14.04.2015 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 50 309,92 дол. США, з яких: 45 803,40 дол. США - кредитна заборгованість; 4 506,52 дол. США - заборгованість по процентам; 20 924,94 грн. - заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, з яких: 8 573,90 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 12 351,04 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Заперечуючи проти такого розміру нарахувань заборгованості, відповідачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про проведення судово-економічної експертизи.

Відповідно до висновку експерта № 19252/15-45 від 18.05.2016 року, наданий ПАТ «УкрСиббанк» розрахунок заборгованості станом на 14.04.2015 р. (а.с. 31-42) за договором про надання споживчого кредиту № 31-ААН/11-2006И від 01.11.2006 року, з урахуванням наявних у справі первинних бухгалтерських документів, розрахунково підтверджується частково в сумі 4 101,49 дол. США - щодо заборгованості за відсотками та в сумі 46 392,54 дол. США - щодо заборгованості з основного боргу і не видається за можливе за наявними в матеріалах справи документами обґрунтувати розрахунок пені по відсотках та основному боргу (а.с. 188-196).

Відповідно до роз'яснень, що містять в Постанові №8 Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» від 30 травня 1997 року, при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст.67 КПК України чи ст.62 ЦПК України висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Враховуючи те, що розмір заборгованості за кредитом згідно висновку експертизи є більшим за ціну позову в часині заборгованості з основного боргу, та з урахуванням положень ст. 11 ЦПК України, суд першої інстанції вірно стягнув суму заборгованості за кредитом, яка була заявлена позивачем в позовній заяві та правильно визначена позивачем в наданій суду довідці-розрахунку, тому доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не було взято до уваги розмір заборгованості за кредитним договором, розрахований експертом не заслуговують на увагу.

У колегії суддів не викликає сумнівів і розрахунок позивача щодо заборгованості за процентами за користування кредитом, а також правильно визначена позивачем сума пені за прострочення сплати кредиту та за прострочення сплати процентів за період з 27.07.2014 р. по 14.04.2015 р. Дані розрахунки відповідачами не спростовані.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_6, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 31-ААН/11-2006И від 02.11.2006 року.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених у кредитному договорі.

Згідно з п. 1.4 договору поруки, відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Поняття поруки закріплено у ст.553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Пунктом 24 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до п. 3.2. Договору поруки, укладеного між сторонами, порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по вищевказаному кредитному договору.

На підставі правової позиції Верховного Суду України у справі № 6- 2662цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою, зобов'язання, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Відповідно до умов кредитного договору №31-ААН/11-2006И від 02 листопада 2006 року, погашення кредиту має здійснюватись певними платежами та у період, визначений сторонами умовами договору.

Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання на 2 (другий) день з моменту невиконання своїх зобов'язань позичальником по кредитному договору.

З наданого Банком розрахунку вбачається, що з 25 червня 2014 року відповідачем ОСОБА_7 припинилися будь-які погашення кредитної заборгованості (а.с. 31-42).

23 лютого 2015 року на адресу відповідачів Банком були направлена досудова вимога №30-11-22479, в якій Банк вимагав дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі на протязі 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення (а.с.52-53 т.1).

Вказана письмова вимога не була отримана відповідачкою ОСОБА_2 і повернулась за закінченням терміну зберігання рекомендованого листа на поштовому відділенні (а.с.61 т.1).

Разом з тим, протягом шести місяців від дня виникнення заборгованості у позичальника ОСОБА_1, тобто з 26 червня 2014 року, позивач з вимогою до поручителя не звертався, а лише 21 квітня 2015 р. ПАТ «УкрСиббанк» подав до суду дану позовну заяву, здавши її на пошту.

Оскільки позивачем пропущено вказаний строк на звернення до суду з позовом до поручителя, тому порука відповідачки у відповідності з вимогами ст.559 ЦК України є припиненою, й підстав для солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором немає.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Укрсиббанк» в цій частині.

Підлягає також скасуванню рішення суду в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору в розмірі 3654 грн., дану суму судового збору слід стягнути з відповідача ОСОБА_7, оскільки рішення суду щодо стягнення з нього заборгованості належить залишити без зміни, припинення поруки поручителя не звільняє боржника від обов'язку сплатити заборгованість.

Оскільки апеляційна скарга відповідачів про необхідність ухвалення нового рішення про відмову ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідачів в сумі 4019 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу за договором наданого споживчого кредиту №31-ААН/11-2006И від 02.11.2006 року в розмірі 50 309,92 доларів США, 20 924,94 грн. пені, а також 3 654 грн. суми судового збору скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким в задоволення позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 3 654 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 4019 грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: