Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Кожанська селищна рада Фастівського району Київської області, про визнання недійсним договору дарування та визнання недійсним наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року,

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником Ѕ частини житлового будинку, Ѕ частина погребу та Ѕ частина огорожі по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 Проте до складу спадкового майна не ввійшли будинок та сарай по АДРЕСА_1, які 25 липня 1978 року були подаровані ОСОБА_5 Зазначала, що договір дарування будинку був посвідчений секретарем сільської ради ОСОБА_9., який не мав повноважень вчиняти нотаріальні дії, тому такий договір є недійсним, оскільки нотаріальна форма укладання не була дотримана.

Крім того, у зв'язку з даруванням будинку, наказом по Кожанському сахарному комбінату від 4 липня 1978 року №131 земельну ділянку площею 0,10 га передано ОСОБА_5 поряд з подарованим будинком.

Позивач вважала, що недійсність договору дарування є підставою для визнання недійсним наведеного вище наказу в частині передання відповідачу земельної ділянки.

Ураховуючи наведене, позивач просила визнати недійсним, укладений 25 липня 1978 року, договір дарування будинку по АДРЕСА_1 та визнати недійсним наказ по Кожанському сахарному комбінату № 131 від 4 липня 1978 року в частині передання відповідачу земельної ділянки площею 0,10 га.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, яка є матір'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_5

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, за яким заповіла все належне їй майно в рівних частинах своїм дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2009 року за кожною із сторін визнано право власності по Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6

25 липня 1978 року батько сторін ОСОБА_8 подарував своїй дочці ОСОБА_5 належний йому на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1, відповідно до договору дарування від 25 липня 1978 року.

Вказаний договір був у встановленому законом порядку посвідчений секретарем Кожанської селищої ради ОСОБА_9., який мав відповідні повноваження, згідно рішення виконавчого комітету Кожанської селищої ради від 12 січня 1978 року, яким затверджено відповідальною службовою особою за вчинення нотаріальних дій в селищній раді секретаря виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_9.

Звертаючись до суду з даним позовом, у якості підстави для визнання договору дарування недійсним, позивач посилалася на те, що договір дарування був укладений з порушенням нотаріальної форма його укладання, оскільки був посвідчений особою, яка не мала повноважень вчиняти нотаріальні дії.

Статтею 243 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Відповідно до ст. 244 ЦК УРСР 1963 року договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу.

За змістом ст. 227 ЦК Кодексу УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

У відповідності зі статтею 14 Закону Української РСР «Про державний нотаріат», який діяв на момент підписання вказаного договору, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих посвідчують договори, довіреності та інші документи.

Відповідно до протоколу першої сесії Кожанської селищної ради 15-го скликання від 17 червня 1975 року вирішено обрати секретарем виконавчого комітету селищної ради депутатів трудящих ОСОБА_9.

Відповідно до протоколу №1 виконавчого комітету Кожанської селищної ради від 12 січня 1978 року вирішено затвердити відповідальною службовою особою за вчинення нотаріальних дій в селищній раді секретаря виконавчого комітету селищної ради народних депутатів ОСОБА_9.

Встановивши, що оспорюваний договір дарування посвідчено посадовою особою виконавчого комітету селищної ради, на яку у встановленому законом порядку рішенням виконкому покладено обов`язки по вчиненню нотаріальних дій в селищній раді, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог і відсутність передбачених законом підстав для визнання недійсним договору дарування.

Доводи касаційної скарги щодо неврахування судом наданих позивачем відповідей архівного відділу Фастівскої райдержадміністрації від 28 вересня 2011 року та від 2 лютого 2012 року, у яких вказано про відсутність рішень виконкому Кожанської селищої ради щодо покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради ОСОБА_9. необґрунтовані та не спростовують висновків судів про дотримання нотаріальної форми посвідчення оспорюваного договору.

У ході розгляду справи суд першої інстанції дав належну оцінку змісту вказаних листів, у яких вказано, що рішення не зазначені, тому надані бути не можуть.

На здійснений судом першої інстанції запит до архівного сектору Фастівської райдержадміністрації отримано відповідь, що в архіві містяться: рішення першої сесії Кожанської селищної ради 15 скликання від 17 червня 1975 року, згідно якого секретарем виконавчого комітету селищної ради обрано ОСОБА_9., а також рішення виконавчого комітету Кожанської селищної ради від 12 січня 1978 року, згідно якого вирішено затвердити відповідальною службовою особою за вчинення нотаріальних дій в селищній раді секретаря виконкому селищної ради народних депутатів ОСОБА_9. (а.с.38-39).

Оригінали вказаних рішень були досліджені судом першої інстанції в судовому засіданні (а.с.56-58) та їх копії знаходяться в матеріалах справи (а.с.48-55).

За таких обставин посилання у касаційній скарзі позивача ОСОБА_4 на те, що оспорюваний нею договір дарування був посвідчений особою, яка не мала повноважень, спростовуються матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги про безпідставне відхилення судом першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи на правильність висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову не впливають. В ході розгляду справи позивач не був обмежений у реалізації процесуальних прав щодо подання доказів та доведення обставин, на які він посилався на підтвердження заявлених вимог.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції, з висновками якого обґрунтовано погодився апеляційний суд, правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги, які були предметом перевірки апеляційним судом, обґрунтовані висновки щодо яких викладені у постановленій цим судом ухвалі.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
О.В. Кафідової
І.М. Фаловська