Провадження по справі № 2/752/927/17
30.01.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Марченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП, -
07.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 травня 2015 року водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_4., рухаючись в м. Києві по вул. Боженко, 84, не врахував дорожню обстановку, не впорався із керуванням, внаслідок чого автомобіль занесло, та останній допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 121 Правил дорожнього руху України.
Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП і поясненнями учасників та свідків пригоди, також постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року.
Також вказав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач отримав ряд тілесних ушкоджень у зв'язку з чим знаходився на лікуванні в медичному центрі «Святого Пантелеймона» та витратив за період з 26.05.2015 року по 25.01.2016 року на лікування хвороб, пов'язаних з наслідками ДТП, 62 070 грн., що підтверджується квитанціями, рахунками та актами надання послуг.
За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_4., грошові кошти у розмірі 362 678 грн. як величину матеріального збитку з ПДВ, з урахуванням втрати товарної вартості, 62 070 грн. як вартість медичних послуг, 1000 грн. як вартість послуг експерта, а також моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 грн., як компенсацію тих емоційних страждань, які довелося перенести позивачу та його родині, втрат, пов'язаних з відновленням психічного стану позивача, відпочинком від усього, що сталося із позивачем та членами його рожини.
Представник позивача ОСОБА_4 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства.
За таких обставин, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч.2 вказаної статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як вбачається з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі у справі 6-2808цс15 від 20.01.2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Судом достовірно встановлено, що 24.05.2015 року о 06-40 год. в м. Києві по вул. Боженка, 84, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_4. під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_1, під керування ОСОБА_5 (а.с. 9).
Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Nissan», модель «Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_1.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 9)
Як встановлено з квитанції № ПН573724 від 27.05.2015 року за виготовлення вищевказаного Звіту, ОСОБА_1 було сплачено 1 000,00 грн. (а.с. 11)
Доказів на спростування розміру матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, останнім суду не надано, з огляду на, що позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків у розмірі 362 678, 01 грн., а також витрат, які позивач був змушений понести для визначення розміру, заподіяних належному йому транспортному засобу, збитків, а саме витрат за проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1000 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач посилається на те, що внаслідок ДТП отримав ряд тілесних ушкоджень, внаслідок чого у період з 26.05.2015 року по 25.01.2016 року витратив на лікування 62 070 грн.
Так, згідно довідки Відділення політравми № 227 від 25.05.2015 року, ОСОБА_1 постановлено діагноз черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій лобу, забійне ссадно лівого передпліччя, забій, гематома надлобкової області. Механізм травми: ДТП. (а.с 16)
Як вбачається з консультативного висновку ТОВ «Медичний центр Святого Пантелеймона» від 26.01.2016 року, ОСОБА_1 звертався медичний заклад з травня 2015 року (26.05.2015 року-05.06.2015 - денний стаціонар; 10.06.2015; 15.06.2015; 18.06.2015; 20.06.2015; 25.06.2015; 30.06.2015; 05.07.2015; 10.07.2015; 15.07.2015; 20.07.2015; 25.07.2015; 05.08.2015; 10.08.2015; 15.08.2015; 20.08.2015; 25.08.2015; 30.08.2015; 05.09.2015; 10.09.2015-20.09.2015 - денний стаціонар; 25.09.2015; 30.09.2015; 05.10.2015; 10.10.2015; 15.10.2015; 20.10.2015; 25.10.2015; 30.10.2015; 05.12.2015-14.12.2015 - денний стаціонар; 15.12.2015; 20.12.2015; 25.12.2015; 30.12.2015; 05.01.2016; 10.01.2016; 15.01.2016; 20.01.2016; 25.01.2016.) (а.с. 117).
Перебування позивача на стаціонарній формі лікування у ТОВ «Медичний центр Святого Пантелеймона» після дорожньо-транспортної пригоди також підтверджуються консультативними висновками на а.с 17-19.
Доказів того, що відповідачем в добровільному порядку було відшкодовано позивачу витрати на лікування, суду не надано, з огляду на, що позовні вимоги у вказаній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню
Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 100 000,00грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч.3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд приймає до уваги посилання позивача в позовній заяві на те, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди останньому було завдано моральних страждань, які полягають у порушенні звичного способу життя, негативному впливі на стан здоров'я, втраті можливості виїздити на відпочинок на вихідних з міста.
Разом з тим, з огляду на те, що позивачем до позовної заяви не додано доказів на обґрунтування суми моральної шкоди саме у розмірі 100 000,00 грн., враховуючи вимоги ст. 23 ЦК України щодо порядку обчислення моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 7 000,00 грн.
Стосовно стягнення з відповідача судового збору, суд має зазначити наступне.
Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.
Як встановлено з посвідчення Серія Б № 154811, виданого 01.07.1999 року, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а відтак звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовом.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог з огляду на, що суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору, пропорційному розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5635, 48 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213, 218 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою м. Київ. АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, і.п.н. НОМЕР_3, проживаючого за адресою АДРЕСА_2) суму завданого матеріального збитку у розмірі 362 678, 00 грн., витрати на лікування у розмірі 62 070, 00 грн., витрати на проведення оцінки розмірі матеріальної шкоди у розмірі 1 000,00 грн., а всього стягнути 425 748 (чотириста двадцять п'ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою м. Київ. АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, і.п.н. НОМЕР_3, проживаючого за адресою АДРЕСА_2) моральну шкоду у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою м. Київ. АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у розмірі 5635 (п'ять тисяч шістсот тридцять п'ять) гривень 48 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Голосіївського районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя Антонова Н.В.