АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

21 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 12 червня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації,третя особа : Головне управління юстиції у м.Києві про надання додаткового строку на прийняття спадщини ,-

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те,що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_4, яка 04.11.2011 року склала заповіт, яким заповіла їй усе своє майно. Про відкриття спадщини вона (позивачка) дізналася після спливу 6-місячного строку , оскільки проживала окремо від спадкодавиці за межами України й не знала про її смерть. У видачі свідоцтва про прийняття спадщини їй було відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для звернення із зазначеною заявою.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 12.06.2015 року даний позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини за заповітом,яка залишилася після смерті ОСОБА_4,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1,яка не була залучена до участі у справі, зазначивши,що є рідною сестрою померлої спадкодавиці та прийняла спадщину після смерті сестри, проживаючи з нею разом, подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Посилається на незаконність та необгрунтованість судового рішення, неповноту з'ясування обставин,що мають значення для справи,помилковість висновків суду . Вважає,що зазначені позивачкою причини пропуску строку на прийняття спадщини не є поважним,що було безпідставно не ураховано судом. Вказує,що саме вона прийняла спадщину і вказаним рішенням порушуются її права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав , наведених в ній.

Представник позивачки, Київської міської державної адміністрації та третьої особи Головного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явилися, про дату і час проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 117-119). З огляду на положення ч.5 ст.76,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним, а неявку такою ,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4,яка за життя ,а саме 04.11.2011 року склала заповіт,яким заповіла усе належне їй на час смерті майно своїй онучці- ОСОБА_2.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася до нотаріуса 23.08.2012 року . У зв'язку із пропуском встановленого законом 6-місячного строку їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) , 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15),14 вересня 2016 року ( справа № 6-1215цс16).

Обгрунтовуючи свої вимоги,ОСОБА_2 посилалася на те,що вона постійно мешкає в інший країні і є громадянкою Федеративної Республіки Німеччина,на час смерті ОСОБА_4 навчалася на стаціонарі ВНЗ цієї країни та перебувала на виробничій практиці,про смерть бабусі дізналася після спливу встановленого законом строку і одразу ж приїхала в України .

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того,що строк на прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважних причин,а відтак їй може бути надано додатковий строк у три місяці з дня вступу рішення у закону силу.

Колегія суддів з такими висновками суду у повній мірі погодитися не може ,оскільки вони грунтуються на неповно з'ясованих обставинах ,що мають значення для справи та зроблені із порушенням норм процесуального права,що відповідно до положень ст.309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право особи.

За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідні роз'яснення містяться і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Тому, Київська міська державна адміністрація не може бути визнана належним відповідачем по цій справі. Разом із цим Київська міська рада до участі у справі не залучена, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову заявленого до неналежного відповідача.

Виходячи з того ,що суд апеляційної інстанції з огляду на положення ч.1 ст.303 ЦПК України, немає повноважень щодо зміни суб'єктного складу позову і не вправі вирішувати питання про притягнення до участі у справі на стадії апеляційного провадження як відповідача Київську міську раду, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,309, 313-314,316,317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 12 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 752/2803/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 2530 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Пасинок В.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.