АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/1803/16-ц 22-ц/774/412/К/17
Справа № 184/1803/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/ 412/К/17 Томаш В.І.
Категорія № 39 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильська А.П., Митрофанової Л.В.,

секретар : Євтодій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_4. За життя мати позивача прийняла спадщину після чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Рішенням виконкому Орджонікідзевської міської ради народних депутатів №123 від 31 травня 1965 року ОСОБА_5 надано право на будівництво гаражу та виділено земельну ділянку НОМЕР_3 У 1965 році ним збудовано гараж АДРЕСА_1 За життя ОСОБА_5 був членом гаражно - будівельного кооперативу виплатив усі пайові внески та набув за життя право власності на гараж. Постановою державного нотаріуса Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_6 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про спадщину на гараж у зв'язку із відсутністю правоустановчих документів, тому позивач просить суд визнати за нею право власності на гараж в порядку спадкування за законом.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_7 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що судом не взято до уваги, набуття за життя права власності на гараж спадкодавцем ОСОБА_5 та успадкування його позивачем після смерті обох батьків.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( а.с. 5).

Рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради №123 від 31 травня 1965 року ОСОБА_5 надано право на будівництво гаражу на земельній ділянці НОМЕР_4 ряд для автомобіля. У 1965 році ОСОБА_5 побудував гараж. Після будівництва вказаного гаражу було проведено технічну інвентаризацію з виготовленням технічного паспорту на гараж НОМЕР_2. ( а.с.10,11-15).

Згідно довідки гаражно-будівельного кооперативу ОСОБА_5 був його членом та виплатив усі пайові внести.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ( а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року її донька, позивач у справі звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на спадщину.

Державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_6 прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж АДРЕСА_1 за відсутності правоустановчих документів на гараж. ( а.с.16).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що спадкодавцю ОСОБА_5 збудований гараж не належав у зв'язку із відсутністю реєстрації правоустановчих документів.

Однак, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 Закону України від 7 лютого 1991 року«Про власність» та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних із діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші дії угоди, що не заборонені законом.

У зв'язку із тим що за життя ОСОБА_5 повністю вніс пайовий внесок за гараж та став його власником, спірний гаражний є частиною спадкової маси, право на яку відкрилось після його смерті.

Про це ж саме йдеться і у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику справах про спадкування», відповідно до якої у разі смерті члена житлово-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Це також не суперечить приписам Закону України від 2003 року «Про кооперацію» стосовно права члена кооперативу на розпорядження майном за згодою кооперативу, оскільки така згода необхідна лише у разі, якщо член кооперативу не повністю вніс пайовий внесок. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Матеріалами справи доведено, що за життя ОСОБА_5 набув право власності на збудований ним особисто гараж у 1965 році, будучи членом гаражно-будівельного кооперативу сплативши усі внески.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Такі роз'яснення надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, коло спадкоємців за законом, відмова від спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР установлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно свідоцтва про право власності за законом виданого 31 січня 2001 року нотаріусом Панченко В.В. ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ( а.с.9).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже, з огляду на те, що позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, якому за життя належав гараж АДРЕСА_1 колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про не доведення факту належності спадкодавцю ОСОБА_5 спірного гаражу не відповідає письмовим матеріалам справи, тому рішення суду першої інстанції відповідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Територіальної громади виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на гараж АДРЕСА_1

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Митрофанова