Справа №489/6385/16-ц 02.03.2017 02.03.2017 02.03.2017
Провадження №22-ц/784/659/17
Єдиний унікальний номер 489/6385/16-ц
Номер провадження 22-ц/784/659/17
Головуючий у 1 інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 39 Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: судді Прокопчук Л.М.

Суддів Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.

За участю позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

26 грудня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилався на те, що вона є донькою ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 09 вересня 2016 року вона звернулась при приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сазонової М.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті матері, на що отримала постанову від 14.09.2016 року про відмову у видачі свідоцтва у зв'язку з пропуском строку звернення до нотаріальної контори. Вважала, що строк для прийняття спадщини було пропущено нею з поважних причин, оскільки їй не було відомо про те, що після смерті матері існує спадкове майно. Про його наявність вона дізналась у березні 2016 року. Просила надати їй додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини. Також просила визнати недійсним договір дарування 68/100 часток квартири АДРЕСА_1, укладений 16.07.2001 року між її матір'ю ОСОБА_9 та її сестрою ОСОБА_10 (а.с. 3-5).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2017 року роз'єднані позовні вимоги та виділено в окреме провадження позовні вимоги стосовно визнання договору дарування недійсним (а.с.27).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 41-42).

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду позивач порушує питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову з тих підстав, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи (а.с. 45-48).

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги. Просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні скарги.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та третя особа в судове засідання не з'явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Письмових заперечень на апеляційну скаргу від них не надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_9, мати позивача. На час смерті матері позивачу не було відомо про наявність спадкового майна, через що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась. Про можливість отримання частки спадщини вона дізналась у квітні 2016 року під час розгляду спору за позовом її сестри ОСОБА_4 до спадкоємців їхньої третьої сестри ОСОБА_10, які є відповідачами по даній справі, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав жодних переконливих доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску ним строку для прийняття спадщини.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2016 року, ухваленого по спору між ОСОБА_11 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визнання права власності в порядку спадкування, вбачається, що після смерті ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась лише ОСОБА_4 Будь-яких доказів того, що після смерті ОСОБА_9 існує будь-яке майно, яке за законом може бути успадковане, суду не надано (а.с. 23-26).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму N 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте обставини, на які послалась позивач в позові та апеляційній скарзі, такими не є.

Суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що позивачу було відомо про смерть матері, вона мала достатньо часу для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини незалежно від наявності спадкового майна. Необізнаність про наявність чи відсутність спадкового майна після смерті спадкодавця не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного судова колегія визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді