___________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6080/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2015 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0 від 15.08.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 71312 доларів 72 цента США та пені у розмірі 71263 гривні 18 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 26572 гривні 05 копійок, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18.12.2015 року відкрито провадження по справі на підставі наданої до суду позовної заяви Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено по справі попереднє судове засідання.

01 лютого 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору розірваним та стягнення грошових коштів, в якій позивач просив суд:

- визнати кредитний договір №0 від 15.08.2007 року укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 розірваним;

- вимоги відповідача задовольнити частково;

- стягнути на користь відповідача згідно заявлених вимог 1525519 гривень 81 копійка.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.02.2017 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору розірваним - залишено без розгляду.

Представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву. В якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У судове засідання призначене на 18 січня 2017 року відповідач ОСОБА_1 та його представник не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, однак ОСОБА_1 надав до суду заяву про відкладення судового засідання, у звязку з тим, що його представник в цей час перебуває в апеляційній інстанції, а він не має юридичної освіти та не може приймати участь по справі особисто. До заяви ОСОБА_1 не було надано жодного доказу на підтвердження.

У звязку з чим, судом було відкладено судове засідання на 27.02.2017 року о 10 годині 00 хвилин для повторного виклику відповідача по справі.

У судове засідання призначене на 27 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_1 та його представник не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

27.02.2017 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, у звязку з тим, що представник в цей час перебуває в іншому судовому засіданні.

До вказаної заяви представником не було надано жодного доказу на підтвердження.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі було відкрито ще 18.12.2015 року, тобто більше року тому, з часу якого відповідач ОСОБА_1 та його представник постійно вживали заходи для відкладення розгляду справи, а саме: або надавали до суду заяви про відкладення розгляду справи без надання жодного доказу на підтвердження обставин викладених у неї, у той же час знаючи про розгляд справи однак не отримуючи судових повісток, або не зявлялись до судових засідань не отримуючи за адресою мешкання судові повістки, що фактично робило не можливим повідомлення ОСОБА_1 та його представника про дату, час та місце проведення судового засідання, про зміну адреси суд не повідомляли.

Не належне виконання ОСОБА_1 та його представником своїх процесуальних обовязків призводить до постійних відкладень судових засіданнях, що в свою чергу призводить до порушення судом норм чинного законодавства України щодо розгляду справи в розумні строки, оскільки майже усі судові засідання відкладались за клопотаннями саме ОСОБА_1 та його представника або у звязку з їх неявкою.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Така позиція ОСОБА_1 та його представника в сукупності розцінюється судом як така, що спрямована на затягування розгляду справи, що є порушенням розгляду справи упродовж розумного строку та свідчить про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що відповідач та його представник повторно не з'явились у судове засідання без поважних причин, судом у судовому засіданні протокольною ухвалою у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про відкладення судового засідання було відмовлено, оскільки доказів про поважність причин неявки до суду не надано, судом поведінка відповідача та його представника було розцінено як зловживання своїми процесуальними правами та спосіб затягування розумних строків розгляду цивільної справи, у звязку з чим судом ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 84000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 424200 гривень 00 копійок, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит), сплатити плату за кредит у порядку та на умовах у даному договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Строк кредитування: надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 15 серпня 2007 року по 15 серпня 2034 року. За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процента ставка встановлюється у розмірі 12,5 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника, про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місці.

Згідно з п.2.1 вказаного договору, виконання зобовязань позичальника за цим договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника банком приймається: застава нерухомості, а саме двокімнатна квартира за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 47, кВ. 150, загальною площею 51,6 кв.м., що придбається ОСОБА_1 Позичальник зобовязується в термін до 14 серпня 2007 року докласти всіх необхідних зусиль та здійснити всі необхідні дії щодо надання забезпечення та здійснити укладення або забезпечити укладення (якщо забезпечення за цим договором надає третя особа) відповідного договору вказаної застави нерухомості.

Відповідно до п.3.5.3 договору, позичальник зобовязується достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 договору.

Відповідно до розділу 4 вказаного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, теренів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому, банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з даті порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання за цим договором. позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку. Позичальник, який використовує наданий банком кредит за нецільовим призначенням, сплачує банку штраф у розмірі 5 процентів від суми не цільового використання. Такий штраф підлягає сплаті у гривнях за курсом НБУ на день здійснення платежу. Відповідно до вимог законодавства України, зокрема, ст. 611 Цивільного кодексу України позичальник, який порушив будь-яке із своїх зобовязань, що передбачені пунктом 3.5.2. цього договору, зобов'язаний сплатити банку неустойку за таке порушення у розмірі 500 (п'ятсот) гривень. За порушення передбачених договором умов надання кредиту банк несе відповідальність згідно з законодавством України.

Також 26 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 серпня 2007 року, за умовами якої сторони домовились викласти п.1.3.4 договору в наступній редакції: «строк виплати процентів встановлено з 01 по 25 число (включно) кожного місяця».

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: ОСОБА_3 акціонерне товариство «УкрСиббанк» (скорочена назва - АТ «УкрСиббанк»).

Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредиту, 14.09.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося на адресу відповідача з вимогою за вих. №30-11/28906, в яких вимагало погасити прострочену заборгованість протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення, яке було надіслано на адресу відповідача та отримане ним, що підтверджується поштовим повідомленням.

Відсутність відповіді на надіслану вимогу, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору, зумовило звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем надано до суду копію виписки за особовим рахунком від 15.08.2007 року, з якої вбачається, що АТ «УкрСиббанк» було виплачено, а ОСОБА_1 отримано за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.08.2007 року кредитні кошти в сумі 84000 доларів США, що було еквівалентно за курсом НБУ 424200 гривень 00 копійок.

У звязку з чим суд дійшов висновку, що банк виконав свої зобовязання щодо надання позичальнику кредитних коштівза договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.08.2007 року.

Як вбачається із наданих представником позивача довідок - розрахунків заборгованості станом на 02.12.2015 року, у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.08.2007 року, а саме: заборгованість по кредиту та процентам в сумі 71312 доларів 72 цента США та заборгованість по пені у розмірі 71263 гривні 18 копійок, яка складається з: 62155 доларів 62 цента США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 3895 доларів 62 цента США за строк з 27.10.2014 року по 02.12.2015 року; 9157 доларів 10 центів США заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 8471 долар 31 цент США за строк з 01.10.2014 року по 30.11.2015 року; 24938 гривень 54 копійки пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 02.12.2014 року по 02.12.2015 року; 46324 гривні 64 копійки пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 02.12.2014 року по 02.12.2015 року.

Відповідачем під час розгляду справи, будучи незгодним з позовом та надаючи зустрічний позов, який був залишений без розгляду, не було зроблено жодного належного посилання щодо заперечень проти вимог позивача та не надано до суду жодного доказу на спростування або не згоду з розрахунком наданим позивачем.

Доказів сплати зазначених сум відповідачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодам, укладеними між резидентами на території України.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, неустойка має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 15.08.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 71312 доларів 72 цента США та пені у розмірі 71263 гривні 18 копійок, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті позивачем судового збору у розмірі 26572 гривні 05 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 акціонерне товариство "УкрСиббанк".

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,88, 212 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 549, 610-612, 625, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м. Харків, пр. Московський, 60, рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) станом на 02.12.2015 року заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 серпня 2007 року, а саме: заборгованість по кредиту та процентам в сумі 71312 (сімдесят одна тисяча триста дванадцять) доларів 72 (сімдесят два) цента США та заборгованість по пені у розмірі 71263 (сімдесят одна тисяча двісті шістдесят три) гривні 18 (вісімнадцять) копійок, яка складається з: 62155 (шістдесят дві тисячі сто пятдесят пять) доларів 62 (шістдесят два) цента США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 3895 (три тисячі вісімсот девяносто пять) доларів 62 (шістдесят два) цента США за строк з 27.10.2014 року по 02.12.2015 року; 9157 (девять тисяч сто пятдесят сім) доларів 10 (десять) центів США заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 8471 (вязям тисяч чотириста сімдесят один) долар 31 (тридцять один) цент США за строк з 01.10.2014 року по 30.11.2015 року; 24938 (двадцять чотири тисячі девятсот тридцять вісім) гривень 54 (пятдесят чотири) копійки пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 02.12.2014 року по 02.12.2015 року; 46324 (сорок шість тисяч триста двадцять чотири) гривні 64 (шістдесят чотири) копійки пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 02.12.2014 року по 02.12.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м. Харків, пр. Московський, 60, рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 26572 (двадцять шість тисяч пятсот сімдесят дві) гривні 05 (пять) копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.