АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

за участі секретаря: Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2016 рокувизначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5, яка померла 21.12.2015 року, з дня набрання законної сили рішення суду.

З таким рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2, 17.11.2016 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачів відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_6.

ОСОБА_6 помер 01.04.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії IКИ № 136957, виданим 04.04.2007 року Дніпропетровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 291.

21.12.2015 року померла ОСОБА_5, мати ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 710044, виданим 19 липня 2016 року Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації їх актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 9624.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 по праву представлення є її онуки, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки їх батько ОСОБА_6, син померлої ОСОБА_5, помер 01.04.2007 року. А також, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, є її син ОСОБА_2, тобто дядько позивачів.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина за заповітом на частину житлового будинку номер 145 по вулиці Олександра Кониського в місті Дніпрі.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27.07.2016 року звернулися до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно - частину житлового будинку номер 145, що розташований в місті Дніпрі, вулиця Олександра Кониського, після смерті 21 грудня 2015 року їх бабусі ОСОБА_5.

Постановою державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 27 липня 2016 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Звертаючись з позовною заявою, позивачі посилались на те, що не мали можливості звернутись до нотаріальної контори, оскільки були впевнені, що усе успадковане майно після смерті бабусі відійде за заповітом їх дядькові - ОСОБА_2, некоректні та непрофесійні дії працівників Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, що сприяли пропуску строку на своєчасне подання ними заяви про прийняття спадщини.

Як розяснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивачів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Висновок районного суду стосовно того, що зазначені обставини перешкоджали позивачу ОСОБА_3 звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом строк - необґрунтований.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає нормам процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309,316,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 606,33 грн. з кожного судового збору на користь держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_8