УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

МазурЛ.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні подружжя та визнання дійсним договору дарування квартири, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 була придбана квартира АДРЕСА_1 та автомобіль «Шевролет Лачетті», номерний знак

НОМЕР_1. Враховуючи, що зазначене майно було придбане подружжям за спільні кошти та, з урахуванням поданих уточнень, просив визнати за ним право власності на 1/2 частини вказаної квартири та автомобіля.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання договору дарування квартири недійсним та скасування реєстрації права власності на неї, який ухвалою суду від 22 вересня 2015 року було об'єднано в одне провадження із позовом про поділ спільного майна подружжя.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та просили припинити право ОСОБА_3 на частку у спільному майні подружжя та визнати дійсним договір дарування спірної квартири, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить тільки ОСОБА_4, яка самостійно сплачувала за її купівлю пайові внески, при цьому відповідач усе життя дбав тільки про себе та зловживав спиртними напоями.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири за адресою:

АДРЕСА_1, укладений 06 серпня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 відповідно до запису № 10700065 від 06 серпня 2015 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, припинивши право власності ОСОБА_4 на таку частину.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від

13 січня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 732 грн 20 коп., ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, скасування реєстрації права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 липня 2016 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

16 січня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про відмову від його касаційної скарги на рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши заяву ОСОБА_3 про відмову від касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 330 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного провадження. Про прийняття відмови від скарги та закриття касаційного провадження суд постановляє ухвалу.

Згідно із ч. 5 ст. 330 ЦПК України у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги повторне оскарження цих рішень, ухвал цією особою не допускається.

Враховуючи, що заява ОСОБА_3 про відмову від касаційної скарги належним чином не посвідчена, відсутні правові підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 330, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відмову від касаційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня

2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від

23 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович