Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 317/4515/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Нікітін В.В.
Провадження № 22-ц/778/576/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Бєловій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ямаєвої Юлії Сергіївни на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2016 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на постанову державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відмову у відкритті виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої посилалася на те, що 22.11.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист у цивільній справі № 2-1129/2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 711 000,80 грн.

Постановою державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ямаєвої Ю.С. від 29.09.2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1129/2010, виданого 22.11.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області. Вказану постанову обґрунтовано тим, що долучена до заяви АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про відкриття виконавчого провадження довіреність не відповідає вимогам ч. 3 ст. 42 ЦПК України, п. 5.26 та п. 5.27 ДСТУ.

Представник заявника вважає, що вищевказана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Посилаючись на зазначені обставини, представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» просила суд:

- визнати дії державного виконавця незаконними;

- визнати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52354827 від 29.09.2016 року неправомірною та скасувати її;

- зобов'язати державного виконавця усунути порушення та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1129/2010, який виданий 22.11.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 711 000,80 грн.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2016 року скаргу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

Скасовано постанову державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 52354827 від 29.09.2016р.

Зобов'язано державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1129/2010, який видано 22.11.2011 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу на суму 711 000,80 грн.

У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, державний виконавець Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ямаєва Ю.С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги.

Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ухвалу суду не оскаржила.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Суд першої інстанції, вірно застосувавши положення ст.ст. 383-387 ЦПК України, норми Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р., дійшов до вірного висновку про часткове задоволення скарги. Фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи, встановленим обставинам та наданим заявником, представником Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області доказам суд першої інстанції надав належний правовий аналіз, що відображено в оскаржуваній ухвалі.

Так, ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.11.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист у справі № 2-1129/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 711 000,80 грн. Вказаний виконавчий лист неодноразово направлявся на виконання до ВДВС, однак рішення суду виконано не було, що підтверджується відповідними відмітками на виконавчому листі (а.с. 4, 12).

З копії постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 52354827 від 29.09.2016 року видно, що державним виконавцем Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Ямаєвою Ю.С. було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1129/2010, виданого 22.11.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області, про солідарне стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 711 000,80 грн. (а.с. 3 зв., 16).

Відмову у відкритті виконавчого провадження мотивовано тим, що «довіреність, долучена до заяви, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 42 ЦПК України, згідно якої довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи, та не відповідає вимогам до оформлювання документів ДСТУ, а саме, п. 5.26, п. 5.27.

Крім того, заява про примусове виконання рішення суду не містить вихідної дати та індексу вихідного документу».

На підставі викладеного, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець і виніс оскаржувану постанову.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. (в редакції на день винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що при відмові у відкритті виконавчого провадження державний виконавець (як вбачається з оскаржуваної постанови), керувався нормою Цивільного процесуального кодексу України, яка встановлює вимоги щодо довіреності від імені юридичної особи в цивільному процесі, та відповідно до якої довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності).

Суд дійшов вірного висновку, що стаття 42 ЦПК України має певний процесуальний предмет регулювання та не встановлює обставини, які можуть виключити здійснення виконавчого провадження. Будь-яких інших норм законів України, якими б було встановлено формальну невідповідність форми довіреності представника стягувача як одну з обставин, яка виключає здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем в оскаржуваній постанові не зазначено.

Крім того, в тексті оскаржуваної постанови міститься посилання на п. 5.26 та п. 5.27 Національного Стандарту України. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затвердженої Наказом Держспоживстандарту України N 55 від 07.04.2003р.

Суд підставно зауважив, що державним виконавцем в оскаржуваній постанові наведені лише пункти вказаного документа без зазначення його інших реквізитів (дати, нормативно-правового акта, яким його затверджено та ін.), що суттєво суперечить загально-правовому принципу правової визначеності, оскільки в оскаржуваній постанові фактично відсутнє конкретне посилання на нормативно-правовий акт, яким це рішення мотивоване.

Крім іншого, з урахуванням вимог Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» N 493/92 від 03 жовтня 1992 року та «Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 731 від 28.12.1992 року, вказаний Національний стандарт не можна вважати загальнообов'язковим нормативно-правовим актом, оскільки він не проходив реєстрацію в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду щодо обґрунтованості скарги представника АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині скасування оскаржуваної постанови державного виконавця та зобов'язання останнього відкрити виконавче провадження за заявою АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Як зазначалося вище, представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ухвалу суду не оскаржила, а колегія суддів відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ухвали ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими державний виконавець обґрунтовувала свої заперечення проти скарги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ямаєвої Юлії Сергіївни відхилити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: