Номер провадження: 22-ц/785/5545/17
Номер справи місцевого суду: 522/2085/15-ц
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої - Гірняк Л.А.

суддів: Кононенко Н.А., Цюри Т.В.

при секретарі: Лопотані В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2015 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю, визначення порядку користування квартирою та вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю, визначення порядку користування квартирою та вселення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2, звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2015 року про відкриття провадження у справі скасувати та постановити нову, якою повернути позовну заяву позивачу, посилаючись на порушення судом першої інстанції правил підсудності, зокрема апелянт вважає, що справа підсудна Малиновському районному суду м.Одеси, оскільки квартира, яка є предметом позову розташована у Малиновському районі м.Одеси.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Дана справа на розгляді перебуває ще з липня місяця 2017 року. За цей час, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які повідомлялися належним чином, жодного разу в судові засідання, які призначалися на 06.07.2017 року, 17.08.2017 року, 31.08.2017 року, 21.09.2017 року, 07.11.2017 року, 09.11.2017 року, 07.12.2017 року, не з'явилися.

Згідно довідок Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України станом на 06.07.2017 року, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - АДРЕСА_2.

Проте, судова кореспонденція, яка надсилалася за вищевказаними адресами, в тому числі і за адресою орендованого ОСОБА_2 житла (АДРЕСА_2) поверталася на адресу суду «за закінченням терміну зберігання».

21.09.2017 року та 19.10.2017 року апеляційним судом Одеської області спрямовано листа до ОСББ «Каркашадзе 7» та зобов»язано останнього вручити судову повістку ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Згідно довідки голови ОСББ «Каркашадзе 7», ОСОБА_4 не проживає за адресою АДРЕСА_2, так як здав квартиру в оренду ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Наразі ОСББ не відомо де мешкає ОСОБА_4 Вручити судову повістку ОСОБА_2 не вдалося, оскільки остання була відсутня вдома.

15.11.2017 року апеляційним судом Одеської області повторно спрямовано листа до ОСББ «Каркашадзе 7» щодо вручення судових повісток ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Проте, даний лист повернувся на адресу суду «за закінченням терміну зберігання».

Апеляційним судом Одеської області 25.11.2017 року вручено представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_6 судову повістку на 07.12.2017 року на 17.00 годину.

06.12.2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, що його повноваження у цій справі за рішенням ОСОБА_4 припинені ще під час розгляду справи в суді першої інстанції, представництво інтересів доручено іншій особі.

Проте, згідно довіреності (а.с.55, том 1) ОСОБА_6 уповноважений представляти інтереси ОСОБА_4 до 15.06.2018 року, а відомостей про відкликання довіреності чи її скасування матеріали справи не містять.

Згідно ст.44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначається статтями 248-250 Цивільного кодексу України. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви або усної заяви, зробленої у судовому засіданні.

Згідно ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю;

У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність.

Згідно ч.1,2 ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Згідно ст.250 ЦК України представник має право відмовитися від вчинення дій, які були визначені довіреністю.

Оскільки довіреність є одностороннім правочином, вона може бути припинена як шляхом скасування її довірителем, так і шляхом відмови представника. Представник має право на відмову від вчинення своїх повноважень повністю або частково.

Право представника на відмову не може бути обмежене, в тому числі у формі позбавлення його цього права за договором доручення як головною підставою для виникнення представницьких відносин (ч. 2 ст. 1008 ЦК). Виняток з цього правила встановлений ч. 3 ст. 250 ЦК.

Форма відмови представника спеціально не встановлена, а відтак при здійсненні відмови слід керуватися ч. 3 ст. 214 ЦК про те, що відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Якщо довіреність була посвідчена нотаріально, відмова може бути оформлена у вигляді заяви до нотаріальної контори (пункти 275, 276 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст.44 ЦПК України, ОСОБА_4 вважається таким, що належним чином сповіщений про судове засідання на 07.12.2017 року на 17.00 годину.

28.11.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотанням про проведення судового засідання, призначеного на 07.12.2017 року на 17.00 годину у режимі відеоконференції та просила визначити Київський апеляційний господарський суд відповідальним за проведення відеоконференції.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.12.2017 року визначено Київський апеляційний господарський суд до якого мала прибути ОСОБА_2 для участі у судовому засіданні 07.12.2017 року о 17.00 годині в режимі відеоконференції.

Проте, 07.12.2017 року о 17.00 годині ОСОБА_2 до Київського апеляційного господарського суду не з»явилася.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зловживають своїми процесуальними правами та усіма своїми діями намагаються затягнути розгляд справи.

До судового засідання 07.12.2017 року з"явилася ОСОБА_7 у якості адвоката ОСОБА_4, надавши суду ордер та копію з електронної пошти договору про надання правової допомоги ОСОБА_4

Оскільки, оригіналу договору про надання правової допомоги у адвоката не було, а з копії не вбачається, що його підписував ОСОБА_4 (уповноважував ОСОБА_7 представляти його інтереси), у допуску до участі у справі адвокату ОСОБА_7 відмовлено.

До участі у справі 07.12.2017 року з"явився представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8

Враховуючи, що апеляційним судом Одеської області вживалися всі дії для належного сповіщення сторін, а також враховуючи розумні сроки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду та належне сповіщення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів, в порядку ст.305 ч.2 ЦПК України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відкриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю, визначення порядку користування квартирою та вселення, суд першої інстанції виходив з того, що дана цивільна справа є підсудна Приморському районному суду м.Одеси.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним.

Виходячи з поняття "підсудність у цивільному судочинстві" як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

ЦПК виділяє декілька видів територіальної підсудності: загальна (залежно від місця проживання фізичної чи місцезнаходження юридичної особи), альтернативна (за вибором позивача), договірна (за угодою між сторонами), виключна (залежно від характеру спірного правовідношення), за зв'язком справ.

При конкуренції даних процесуальних норм, застосовуються норми ст.114 ЦПК України, тобто норми виключної підсудності, які мають пріоритет перед нормами загальної, альтарнативної та договірної підсудності.

Відповідно до п.40-42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 „Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" - за змістом статті 109 і частини першої статті 113 ЦПК такий вибір підсудності поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність. Отже, правило частини першої статті 113 ЦПК не змінює правила виключної підсудності. У зв'язку із цим якщо до кількох відповідачів пред'явлено позови, пов'язані між собою, на один з яких поширюється виключна підсудність, то щодо вимог, пов'язаних між собою, діють правила статті 114 ЦПК.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є зобов"язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою та вселення в квартиру АДРЕСА_2.

Тобто, предметом позову є квартира АДРЕСА_2 та на дані правовідносини діють правила виключної підсудності (стаття 114 ЦПК України).

Враховуючи, що вищевказане нерухоме майно за своєю територіальністю розташоване в Приморському районі м.Одеси, то розгляд даної справи підсудний Приморському районному суду м.Одеси.

Доводи апеляційної скарги, що дана квартира розташована в Малиновському районі м.Одеси є помилковим, оскільки дана квартира розташована у Приморському районі м.Одеси.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно відкрив провадження у справі.

При таких обставинах, немає підстав вважати, що районний суд при відкритті провадження допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали про відкриття провадження у справі і тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2015 року про відкриття провадження у справі - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Л.А. Гірняк

Судді: Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра