№ 207/2364/16-ц
№ 2/207/24/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Мозоль О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Барєр» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки в проведенні розрахунку при звільненні, компенсації та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Барєр» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 01 грудня 2015 року на день ухвалення рішення у розмірі 77258,10 грн, компенсації за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 31541,62 грн., моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

В обґрунтування уточнених заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що з 31 березня 2014 року по 18 лютого 2015 року він працював на посаді механіка, а 18 лютого 2015 року був звільнений за угодою сторін, що підтверджується наказом (розпорядженням) № 06/ОС від 18 лютого 2015 року На день звільнення йому не було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 30783,30 грн за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 23.02.2015 року було видано судовий наказ про стягнення з ДП «Барєр» на його користь заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2014 року по січень 2015 року у сумі 27700 грн. 38 коп. Крім того, Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська від 24.06.2015 року був виданий судовий наказ про стягнення з ДП «Барєр» на його користь заборгованості по заробітній платі у сумі 6425 грн. 42 коп. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.12.2015 року на його користь з ДП "Бар'єр" було стягнуто середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати після звільнення із розрахунку на день ухваленні рішення, 01.12.2015 року у розмірі 51205,95 грн., компенсацію за весь час затримки виплат заробітної плати 9551,01 грн, моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

В порушення ст.116 КЗпП України, в день звільнення йому не були виплачені всі належні до виплати суми, тобто повного розрахунку проведено не було.

Тому позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, а саме з 01 грудня 2015 року по день ухвалення рішення тобто за 430 днів у розмірі 77258,10 грн., компенсацію за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 31541,62 грн., а також моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що позивач вже звертався до суду з таким же позовом. По суті пред'явленого позову вже було прийнято рішення про стягнення середнього заробітку, компенсації за час затримки заробітної плати, а також моральної шкоди. Крім того, у зв'язку з відсутністю коштів на підприємстві відповідач не мав можливості виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі. Крім того просить застосувати позовну давність, оскільки вважає, що вона сплила. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

Позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Барєр» з 31 березня 2014 року по 18.02.2015 року на посаді механіка та був звільнений за угодою сторін (а.с.45-46).

При розрахунку позивачу не виплачено заборгованість по заробітній платі за період квітень 2014р. - лютий 2015р., що станом на 21.11.2016р. складає суму 30783,30грн., що підтверджується довідкою ДП «Барєр» №03/605 від 21.11.2016р. (а.с.66).

Заборгованість по заробітній платі була стягнута Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська справа №207/717/15-ц (№2-н/207/148/15) відповідно до наказу від 23 лютого 2015р. в сумі 27700,38грн. (а.с.88) та відповідно до наказу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська справа №207/2654/15-ц (№2-н/207/770/15) від 24 червня 2015р. в сумі 6425,42грн. (а.с.84), яка так і не була сплачена позивачу.

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.12.2015 року на користь ОСОБА_3 з ДП "Бар'єр" було стягнуто середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати після звільнення із розрахунку на день ухваленні рішення, 01.12.2015 року у розмірі 51205,95 грн., компенсацію за весь час затримки виплат заробітної плати 9551,01 грн, моральну шкоду у розмірі 2000 грн. (а.с.85-87).

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів».

Згідно з ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.117 КЗпП України: у разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу звільненому працівнику належних йому сум у строки, вказані у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пленум Верховного Суду України в абз. 5 п. 25 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці» роз'яснив, що непроведення розрахунку у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП.

У судовому засіданні було встановлено, що позивачу при звільненні не була виплачена заробітна плата і заборгованість складає 30783,30 грн.

Згідно з довідкою ДП «Барєр» №03/606 від 22.11.2016р. (а.с.65), середньоденний заробіток позивача складав 179,67 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.12.2015 року на день ухвалення рішення.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (надалі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

У п. 8 Порядку зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. У разі коли середньомісячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до ОСОБА_4 соціальної політики України від 09.09.2014 р. N10196/0/14-14/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік, кількість робочих днів у грудні 2015р. 23 дні.

Відповідно до ОСОБА_4 соціальної політики України від 20.07.2015 р. N10846/0/14-15/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік, кількість робочих днів у 2016 році складає 251 робочий день.

Відповідно до ОСОБА_4 соціальної політики України від 05.08.2016 р. N11535/0/14-16/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік, кількість робочих днів у січні 2017 року - 20 днів.

Таким чином сума середнього заробітку за період з 01.12.2015 року по 31 січня 2017 року складає 52822,98 грн. виходячи з наступного розрахунку: 179,67 грн. х 294 днів.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходив також з наступного.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1, цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду (або судового наказу) про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

У даному випадку між позивачем та відповідачем відсутній спір про розмір належних до виплати сум після звільнення працівника, а тому відсутні правові підстави для зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку після звільнення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 липня 2013 року № 6-60цс13, а також в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі N 6-114цс13, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів.

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІП та Постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 року № 159 у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно п. 2 Положення про компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене Постановою Кабміну України від 20.12.1997 року № 1427 з послідуючими змінами і доповненнями) компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток.

Нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01.01.2001 р. здійснюється згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими.

Таким чином, при розрахунку суми компенсації застосовується чиста заробітна плата, тобто нарахована заробітна плата за мінусом суми податку з доходів фізичних осіб, а також внесків до соціальних фондів, а відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» податок з доходів фізичних осіб, а також внески до соціальних фондів для шахтарів становлять: 10% - ПДФО, 2% - внесок до Пенсійного Фонду України, 0,5% - внесок у Фонд соціального страхування (тимчасова непрацездатність).

Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Отже посилання відповідача про застосуванні строків позовної давності є безпідставними.

Оскільки, ДБ "Бар'єр" до теперішнього часу не виплатило позивачу заробітну плату, суд вважає, що наявні підстави для нарахування компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати по день ухвалення рішення тобто по січень 2017 року включно.

Визначаючи розмір компенсації ОСОБА_3 втрати частини доходів у зв'язку з порушення встановлених строків виплати заробітної плати, суд виходив з наступного розрахунку.

Квітень 2014 року (індекси з травня 2014 року по січень 2017 року включно)

1,038х1,010х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х1,030х1,031х1,053х1,108х1,140х1,022х

1,004х0,990х0,992х1,023х0,987х1,020х1,007х1,009х0,996х1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х1,009х1,004=189,67-100=89,67

Травень 2014 року (індекси з червня 2014 року по січень 2017 року включно)

1,010х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х1,030х1,031х1,053х1,108х1,140х1,022х1,004х

0,990х0,992х1,023х0,987х1,020х1,007х1,009х0,996х1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х

1,018х1,028х1,018х1,009х1,004=182,73-100=82,73

Червень 2014 року (індекси з липня 2014 року по січень 2017 року включно)

1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х1,030х1,031х1,053х1,108х1,140х1,022х1,004х0,990х

0,992х1,023х0,987х1,020х1,007х1,009х0,996х1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х

1,028х1,018х1,009х1,004=180,93-100=80,93

Липень 2014 року (індекси з серпня 2014 року по січень 2017 року включно)

1,008х1,029х1,024х1,019х1,030х1,031х1,053х1,108х1,140х1,022х1,004х0,990х0,992х

1,023х0,987х1,020х1,007х1,009х0,996х1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х

1,018х1,009х1,004=180,21-100=80,21

Серпень 2014 року (індекси з вересня 2014 року по січень 2017 року включно)

1,029х1,024х1,019х1,030х1,031х1,053х1,108х1,140х1,022х1,004х0,990х0,992х1,023х

0,987х1,020х1,007х1,009х0,996х1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х

1,009х1,004=178,78-100=78,78

Вересень 2014 року (індекси з жовтня 2014 року по січень 2017 року включно)

1,024х1,019х1,030х1,031х1,053х1,108х1,140х1,022х1,004х0,990х0,992х1,023х0,987х

1,020х1,007х1,009х0,996х1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х1,009х

1,004=173,75-100=73,75

Жовтень 2014 року (індекси з листопада 2014 року по січень 2017 року включно)

1,019х1,030х1,031х1,053х1,108х1,140х1,022х1,004х0,990х0,992х1,023х0,987х1,020х

1,007х1,009х0,996х1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х1,009х1,004= 169,68-100=69,68

Листопад 2014 року (індекси з грудня 2014 року по січень 2017 року включно)

1,030х1,031х1,053х1,108х1,140х1,022х1,004х0,990х0,992х1,023х0,987х1,020х1,007х

1,009х0,996х1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х1,009х1,004=166,52-100=66,52

Грудень 2014 року (індекси з січня 2015 року по січень 2017 року включно)

1,031х1,053х1,108х1,140х1,022х1,004х0,990х0,992х1,023х0,987х1,020х1,007х1,009х

0,996х1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х1,009х1,004=161,67-100=61,67

Січень 2014 року (індекси з лютого 2015 року по січень 2017 року включно)

1,053х1,108х1,140х1,022х1,004х0,990х0,992х1,023х0,987х1,020х1,007х1,009х0,996х

1,010х1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х1,009х1,004=156,81-100=56,81

Лютий 2014 року (індекси з березня 2015 року по січень 2017 року включно)

1,108х1,140х1,022х1,004х0,990х0,992х1,023х0,987х1,020х1,007х1,009х0,996х1,010х

1,035х1,001х0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х1,009х1,004=148,92-100=48,92

Сума компенсації станом на січень 2017 року включно становить 22346,60 грн. із наступного розрахунку:

за квітень 2014 року: 2286,13х89,67/100=2049,97 грн.

за травень 2014 року: 3113,72х82,73/100=2575,98 грн.

за червень 2014 року: 3146,65х80,93/100=2546,58 грн.

за липень 2014 року: 3118,71х80,21/100=2501,52 грн.

за серпень 2014 року: 3093,95х78,78/100=2437,41 грн.

за вересень 2014 року: 3108,65х73,75/100=2292,63 грн.

за жовтень 2014 року: 3108,65х69,68/100=2166,11грн.

за листопад 2014 року: 3145,88х66,52/100=2092,64грн.

за грудень 2014 року: 2940,75х61,67/100=1813,56 грн.

за січень 2015 року: 637,29х56,81/100=362,04 грн.

за лютий 2015 року: 63082,92х48,92/100=1508,16 грн.

Враховуючи, що заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.12.2015 року з ДП "Бар'єр" на користь ОСОБА_3 була стягнута компенсація за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 9551,01 грн., сума компенсації, що підлягає стягненню становить 12795,59 грн. із розрахунку:

22346,60 грн. - 9551,01 грн.= 12795,59 грн.

Крім того, заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.12.2015 року з ДП "Бар'єр" на користь ОСОБА_3 була стягнута моральна шкода у розмірі 2000 грн. За таких підстав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000 грн. необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Державного підприємства «Барєр» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки в проведенні розрахунку при звільненні, компенсації та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Барєр» (5197 м. Дніпродзержинськ, пр.. Аношкіна, 179-б ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.12.2015 року по 31.12.2017 року у розмірі складає 52822,98 (п'ятдесят дві тисячі вісімсот двадцять дві) гривні 98 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Барєр» (5197 м. Дніпродзержинськ, пр.. Аношкіна, 179-б ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати у розмірі 12795 (дванадцять тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 59 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Барєр» судовий збір на користь держави в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 коп.

Встановити строк для ознайомлення з повним рішенням суду 08 лютого 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Повний текст рішення складений та підписаний 08 лютого 2017 року.

Суддя: Бистрова Л.О.