441/1425/16-ц 2/441/96/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Гірняк Х.О.,

позивача - ОСОБА_2,

її представника - ОСОБА_3

та відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

12.10.2016р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 21.04.2007р. по 29.04.2013р.. Шлюб розірвано на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29.04.2013р.. У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.. За рішенням суду місце проживання дітей після розлучення визначено разом з нею. В даний час діти проживають з нею в АДРЕСА_1. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров"я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вказувала, що з часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, розвитком дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дітей не надає, більше того, він безпідставно чинить перешкоди їй у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров"я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, зокрема, не надає у передбаченому законодавством України порядку дозволу на виїзд малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за кордон для оздоровлення на морі. Водночас, їхній старший син хворіє захворюванням, для лікування та профілактики якого, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон, вочевидь, сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але, не зважаючи на це, відповідач безпідставно не дає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовували його відмову, він не наводить.

Вважає, що така позиція відповідача і батька неповнолітніх дітей шкодить інтересам останніх та не сприяє їх всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами.

Просила суд ухвалити рішення, яким надати їй дозвіл на виїзд синів - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_4, терміном на один рік, дозволити ОСОБА_2 або її офіційному представникові без згоди батька - ОСОБА_4, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя терміном на один рік.

В судовому засіданні позивач уточнила вимоги позову та просить суд надати дозвіл на виїзд дітей у Республіку Німеччина терміном на 1 рік, оскільки саме там вона хоче лікувати ОСОБА_5. Термін дозволу обумовлений тим, що відповідач періодично проживає за кордоном в РП і вона не може з ним зв'язатися коли потрібно вивезти дітей. Син ОСОБА_5 періодично лікується і таке лікування приносить позитивні результати. Відповідач дітей практично не відвідує, приїжджає раз на два роки. У Німеччині вона має свою квартиру, офіційно там працює, тому хотіла б, щоб діти мали можливість приїхати до неї на канікули.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що періодично проживає за кордоном. Не заперечує проти надання дозволу для виїзду дітей за кордон, а саме в Німеччину, без його згоди терміном на один рік.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Городоцької РДА Лисак С.І., в судовому засіданні підтримує вимоги заявленого позову, оскільки відповідач дійсно не платить аліментів та не займається лікуванням дітей.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів) опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Відповідно до ч.2 ст.4 вищевказаного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску або якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном.

Пункт 2 ч. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, передбачено, що виїзд неповнолітнього за кордон в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків допускається, якщо є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2007р., який розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.04.2013р.. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.6), та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), які проживають з матір'ю.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25.05.2011р. вирішено стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 21.03.2011р. (а.с.10).

Згідно довідки відділу ДВС Городоцького РУЮ Львівської області № 156 від 27.03.2014р. ОСОБА_2 не отримувала аліменти з ОСОБА_4 в період з 03.03.2014р. по 27.03.2014р. згідно виконавчого листа № 2-390 від 09.06.2011р., виданого Городоцьким районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей (а.с.9).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5, 2007 р.н., потребує психокорекції один раз в тиждень. Відповідач у справі визнає, що син ОСОБА_5 хворіє і потребує лікування, а відтак не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.313 ЦК України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст.10, 58-60, 174, 179, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги задоволити.

Надати дозвіл ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з України в Федеративну Республіку Німеччина без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 терміном на 1 рік до 01.02.2018р..

Дозволити ОСОБА_2 або її офіційному представнику без згоди батька ОСОБА_4 оформлювати документи для тимчасового виїзду малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з України в Федеративну Республіку Німеччина терміном на 1 рік до 01.02.2018р..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ференц О.І.