Категорія 24Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Матківської М.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника апелянтки, позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5, розглянувши у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_6 до Державного підприємства «Се-

там», ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Вінницько-

го міського управління юстиції у Вінницькій області про визнання не-

дійсними електронних торгів, скасування протоколу, акта про їх прове-

дення, реалізацію нерухомого майна, визнання недійсним, скасування

свідоцтва, реєстрації права власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, її представника ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

08 серпня 2016 року ОСОБА_6 звернулася у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до Державного підприємства ( далі - ДП ) «Сетам», ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області ( далі - ОСОБА_4 ВДВС Вінницького МУЮ ), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватного нотаріуса Вінниць-кого міського нотаріального округу ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства ( далі - ПАТ ) «Дельта Банк» про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування протоколу проведення і акта про про-ведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна, визнання недійсним та скасування свідоцтва, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно ( а. с. 4-8 ). Позов мотивований наступ-ним. На виконанні у Старомісь-кому ВДВС Вінницького МУЮ перебувало виконавче провадження з примусо-вого виконання виконавчого листа № 2-850/11, виданого 19 січня 2012 року Староміським районним судом м. Вінниці, про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу за кредитним договором від 04 вересня 2006 року станом на 10 травня 2011 року у розмірі 424245,49 гривень, судових витрат в сумі 1820,00 гривень. У порядку здійснення виконавчого провадження 10 листопада 2015 року була здійснена оцінка нежитлового приміщення № 42 по вул. Некрасова в м. Вінниці, належ-ного на праві власниці боржниці ОСОБА_6, що склала 518384,00 грив-ні, та проведені електронні торги з його реалізації. Переможницею торгів стала ОСОБА_9, їй видано свідоцтво право власності на придбану нерухомість, що зареєстроване в реєстрі за № 86.

У процесі примусового виконання виконавчого документа, за твердженням позивачки, допущені порушення вимог чинного законодавства.

Боржниця ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 04 ве-ресня 2006 року була власницею однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яку відповідно до договору іпотеки від 04 вересня 2006 року № 20773 передала в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк». Після реконструкції квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА № 801320, виданого 30 березня 2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_6 стала власницею нежилого при-міщення замість квартири, а саме офісу та магазину промислової групи товарів, загальною площею 35,8 кв.м. по вул. Некрасова, № 42 приміщення № 52 в м. Вінниці. Однак, у звіті про оцінку вартості реалізованої нерухомості, у прото-колі електронних торгів № 165317, акті про проведення електронних торгів, у постановах про відкриття виконавчого провадження від 24 червня 2016 року та призначення експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні зазначений правовстановлюючий доку-мент про право власності ОСОБА_6, виданий на підставі рішення ви-конкому Вінницької міської ради від 12 серпня 2010 року № 1680, тобто уже недійсний документ, про шо свідчить запис у новому свідоцтві. Переможцю торгів ОСОБА_9 виданий правовстановлюючий документ на придбану у власність нерухомість, де також міститься посилання на недійсне свідоцтво про право власності на обєкт торгів на імя ОСОБА_6, видане 12 серпня 2010 року.

Крім цього, ОСОБА_6 не була повідомлена про проведення оцінки належного їй нерухомого майна, тому вона була позбавлена можливості подати відповідні заперечення з приводу здійсненої оцінки. Але на звіт про оцінку вар-тості майна подавав заперечення банк, зазначаючи, що він містить недоліки і порушення, а вартість обєкта має становити не менше 800 тисяч гривень. Не-зважаючи на позицію банку, його письмове заперечення на звіт про оцінку вар-тості майна, державний виконавець рецензування звіту не призначив, тому пер-вісна оцінка не могла застосовуватися при визначенні вартості предмета реалі-зації на електронних торгах, а останні за викладених обставин є недійсними.

Сума боргу у виконавчих документах зазначена у розмірі 4240245,49 гри-вень, що не відповідає сумі боргу, стягнутому судом у розмірі 424245,49 гри-вень, а це на 3816000,00 гривень більше реального боргу.

Оскільки існує рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок по-гашення заборгованості шляхом передачі іпотекодерждателю у власність пред-мета іпотеки та визнання за ним права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, то державний виконавець не вправі був у рахунок солідарного стягнення з ОСОБА_8 і ОСОБА_6 заборгованості у сумі 424245,49 гривень реалізовувати арештоване майно, він мав би це майно реалізовувати як іпотечне. При здійсненні процедури реалізації арештованого ( іпотечного ) майна, на думку позивачки, були допущені пору-шення чинного законодавства.

Реалізацією майна як арештованого порушені вимоги Закону України «Про іпотеку», а відтак грубо порушені права боржника. За даними ДП «Сетам» об-єкт торгів не був належним чином відображений у фотографіях, що вплинуло на попит на нього потенційних покупців. Крім цього, протокол № 165317, скла-дений за результатами проведення електронних торгів, не був підписаний по-купцем, а значить переможець торгів відмовився від його підписання, тому тор-ги повинні бути оголошені такими, що не відбулися.

Позивачка ОСОБА_6 просила суд позов задоволити у повному обся-зі, визнати недійсними і скасувати протокол від 10 травня 2016 року № 4062 про проведення електронних торгів з реалізації нежитлового приміщення літ. «А» за № 52 по вул. Некрасова, № 42 в м. Вінниці, загальною площею 35,8 кв.м, в системі «Сетам» та акт від 30 травня 2016 року про проведення цих електрон-них торгів. Визнати недійсним, скасувати свідоцтво про власності на придбану нерухомість, зареєстроване в реєстрі 28 липня 2016 року за № 86, видане на імя переможця торгів ОСОБА_9, скасувати його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено ( а. с. 161-170 ).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_6, її представник ОСОБА_3 оскаржують його в апеляційному по-рядку, просять дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Апелянти посилаються на ухвалення оскаржуваного судового рішення з порушенням норм матеріального права, за невідповідності його обставинам справи, не зясування усіх обставин справи, не дослідження у повному обсязі матеріалів справи, вони вважають це рішення необгрунтованим ( а. с. 175-184 ).

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути закон-ним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги ци-вільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими дока-зами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне зясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-850/11, виданого 19 січня 2012 року Староміським районним судом м. Вінниці, на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_10 суму боргу за кредитним договором від 04 вересня 2006 року станом на 10 травня 2011 року у розмірі 424245,49 гривень, а також судові ви-трати у справі в сумі 1820,00 гривень. Ухвалою Вінницького міського суду Він-ницької області від 11 червня 2015 року замінено сторону стягувача за виконав-чим листом № 2-850-2011 з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». Поста-новою від 24 червня 2015 року старшого державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького МУЮ відкрито виконавче провадження з примусового ви-конання виконавчого листа № 2-850/11, виданого 19 січня 2012 року Старо-міським районним судом м. Вінниці. Завдяки Державному реєстру речових прав на нерухоме майно у боржниці ОСОБА_6 було виявлено нерухо-ме майно у вигляді нежитлового приміщення № 52 по вул. Некрасова, № 42 в м. Вінниці, що не перебувало в іпотеці, 17 серпня 2015 року заступником началь-ника ОСОБА_4 ВДВС ОСОБА_5 під час здійснення виконавчого провадження було призначено виготовлення звіту про оцінку цього майна. Згід-но Звіту про оцінку вартості майна боржниці, виготовленого експертом ТОВ Експертно-консалтинговий центр, субєктом господарської діяльності - субєк-том господарювання, станом на 10 листопада 2015 року ринкова вартість не-житлового приміщення «літ. А» за № 52 по вул. Некрасова, № 42 в м. Вінниці без врахування ПДВ становила 518384,00 гривні. Листом від 12 листопада 2015 року № 16076/10-33 державний виконавець повідомив усі сторони виконавчого провадження про результати оцінки майна. Позивачка не скористалася своїм правом на оскарження здійсненої оцінки, у звязку з чим арештоване нерухоме майно було передане на реалізацію у відповідності з Порядком реалізації ареш-тованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5.

Суд зазначив, що під час видачі ОСОБА_9 свідоцтва від 28 липня 2016 року про право власності на нерухоме майно, реалізоване на електронних тор-гах, в частині зазначення правовстановлюючого документа попереднього влас-ника цієї нерухомості було допущено помилку, однак це не було перешкодою для ОСОБА_6 для звернення в суд на підставі статті 383 ЦПК України, чого вона не зробила. На даний час така обставина не є підставою для задово-лення вимог позивачки про визнання проведених електронних торгів недійсни-ми з наступними відповідними наслідками.

12 травня 2016 року у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-850/11, виданим Староміським районним судом м. Вінниці 19 січня 2012 року, були проведені електронні торги з реалізації нежитлового приміщення, належ-ного на праві власності ОСОБА_6, за результатами яких системою ав-томатично був сформований протокол торгів № 165317, розміщений в подаль-шому на Веб-сайті у формі, передбаченій Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Переможницею торгів стала ОСОБА_9 30 травня 2016 року державним виконавцем був складений акт про проведення цих торгів.

Суд першої інстанції підкреслив, що відчуження майна з прилюдних торгів за своєю природою є угодою купівлі-продажу, яка як правочин може визнава-тися недійсною з підстав, передбачених частинами 1-3, 5, 6 статті 203, части-ною 1 статті 215 ЦК України. Ці підстави є виключними. ДП «Сетам» своїми діями під час проведення електронних торгів не допустив жодних порушень за-конних прав та інтересів позивачки у справі.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 28 листопада 2016 року належить погодитися, вони є вірними, обєктивни-ми, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржуючи судове рішення, апелянти зазначають фактично ті ж підстави незаконності, на їхню думку, оскаржуваного рішення, які ними були викладені у позовній заяві. Усім цим позиціям сторони у справі боржниці та її представ-ника суд дав вірну критичну правову оцінку, з якою не можна не погодитися.

Зокрема, як вказано вище, помилковим зазначенням правовстановлюючого документа боржниці на нерухоме майно по вул. Некрасова, № 42 приміщення № 52 в м. Вінниці не порушуені права та інтереси ОСОБА_6 хоча б з огляду на те, що відповідне свідоцтво про її право власності дійсно мало місце, але взамін нього їй був виданий інший правовстановлюючий документ у звяз-ку з реконструкцією іпотечного нерухомого майна ( квартири ), про що вона іпотекодавця в установленому порядку не повідомляла, а це потягло відсутність відповідної інформації саме з її вини під час здійснення примусового виконав-чого провадження стосовно неї як боржниці. Адже як іпотечне майно іпотеко-давця ОСОБА_6 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме май-но значилася під обтяженням житлова квартира АДРЕСА_3, а державним виконавцем було виявлено у власності боржниці нежитлове при-міщення, офіс та магазин промислової групи товарів по вул. Некрасова, № 42 приміщення № 52 в м. Вінниці, що, безумовно, не одне й те ж. Спірне ареш-товане майно, виставлене на реалізацію шляхом проведення електронних тор-гів, не було предметом іпотеки, тому положення Закону України «Про іпотеку» для продажу такого майна не застосовувалися.

Враховуючи, що електронні торги відбулися 10 травня 2016 року, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалене після торгів, а саме 22 червня 2016 року, то, безспірно, неспроможним є твердження ОСОБА_6 про необхідність для ДВС реалізації цього нерухомого майна саме як іпотечного, а не арештованого.

Не заслуговують на увагу твердження позивачки про те, що вона не отриму-вала повідомлення щодо проведення оцінки майна, звіт складений з недоліками і порушеннями, не призначалося рецензування звіту з огляду на наступне.

Дії, бездіяльність державного виконавця стосовно визначення вартості чи оцінки ( уцінки ) майна до призначення прилюдних торгів можуть бути оскар-жені до суду в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче про-вадження», тому такі дії (бездіяльність) саме у зазначеній частині не є законною й достатньою підставою для визнання торгів не-дійсними. Такий висновок узго-джується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у поста-нові від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12. Не відповідають дійсності й доводи позивачки щодо наявності недолі-ків складеного звіту, не призначення його рецензування.

Суд першої інстанції підкреслив, що державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення в подальшому прилюдних торгів, а самі тор-ги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані орга-нізації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний до-говір.

Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта є оформлен-ням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Таке трактування відповідає нормам статей 650, 655, частини че-твертої статті 656 ЦК України.

Суд дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_6 заявлених в суд позовних вимог та відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що з викладеними твердженнями апелянтів погодитися неможливо, оскільки в оскаржуваному су-довому рішенні не залишена поза увагою жодна підстава їхніх позовних вимог, яким дана грунтовна правова оцінка; фактичні обставини справи досліджені су-дом у повному обсязі та належно співвіднесені з нормами матеріального права, що регулюють наявні правовідносини.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність ознак порушення торгуючою організацією порядку проведення при-людних торгів з продажу арештованого нерухомого майна, а отже відсутні й підстави визнання їх результатів недійсними.

За викладених обставин колегія суддів апеляційного суду вважає оскаржу-ване рішення суду першої інстанції вірним, законним, обгрунтованим, вмотиво-ваним та справедливим. Ухвалюючи 28 листопада 2016 року рішення у даній цивільній справі, суд не помилився у визначенні правовідносин, що склалися між сторонами у справі, застосував норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази. Суд ухвалив рішення, виходячи з доводів і за-перечень сторін, з врахуванням принципу їх змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до положень статті 212 ЦПК України судо-ве рішення належним чином мотивоване, тому підстав для задоволення апеля-ційної скарги судова колегія не знаходить.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляцій-ну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

27 січня 2017 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представни-ка позивачки ОСОБА_3, де він просить на підставі статті 207 ЦПК України позовну заяву залишити без розгляду. Це клопотання представника позивачки задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Згідно з частиною першою статті 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою ЦПК України про апеляційне провадження.

Відповідно до пункту пятого частини першої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав за-яву про залишення позову без розгляду. Зазначене право позивача передбачене при розгляді справи судом першої інстанції. В апеляційному суді справа хоч і розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, проте цей порядок має свої винятки і доповнення.

У главі ЦПК України про апеляційне провадження є лише два випадки, коли сторони можуть реалізувати диспозитивні права щодо розпорядження своїми процесуальними способами захисту: відмова позивача від позову та мирова угода сторін ( стаття 306 ЦПК України ), внаслідок чого рішення суду на підставі ста-тей 205, 310 ЦПК України підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Вищезазначене свідчить про те, що на стадії апеляційного розгляду позива-чеві не надано право заявляти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, таке право він може ралізувати лише під час розгляду справи в суді першої інстанції до ухвалення судом рішення.

Керуючись нормами статей 201, 303, 304, 307, 308, 310, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання представника ОСОБА_6 - ОСОБА_11 про залишення позовної заяви без розгялду - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, її представника ОСОБА_12 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: