Справа №366/28/17
Провадження № 2/366/48/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Слободян Н.М.,

(секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.),

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів:просив на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - стягувати 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а від сплати аліментів на сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - звільнити з 01.06.2015 року.

Представник позивача у попередньому судовому засіданні, підтримуючи позов подала уточнену позовну заяву, в якій просила змінити розмір стягуваних аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і встановити їх у розмірі 1/6 частки від його доходу, а від сплати аліментів на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити з 01.06.2015 року. Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у ВДВС Вишгородського РУЮ було відкрите виконавче провадження № 12676014 на підставі виконавчого листа № 2-749 від 30.07.2008 року про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідно віку, починаючи з 16.07.2008 року. Розмір аліментів був визначений у частці від доходу платника, хоча на той час він не працював і не мав стабільного доходу.

24.04.2008 року ОСОБА_6 був зареєстрований у належному йому (позивачу) будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1. Фактично син став проживати з батьками позивача з червня 2015 року. І з того часу перебуває на його утриманні, навчаючись в Державному навчальному закладі «Катюжанське вище професійне училище». Усі витрати , пов'язані з навчанням сина, несе він у повному обсязі.

14.08.2013 року він уклав шлюб з громадянкою РФ ОСОБА_10. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після одруження він переїхав в РФ на проживання та роботу, і перебував там до серпня 2016 року. 2.08.2016 року, перетинаючи кордон, йому повідомили про існуюче відносно нього обмеження у виїзді за кордон, встановлене судом за поданням державного виконавця.

На даний час він офіційно працевлаштований, працює водієм у ТОВ «Синтез» з 10.10.2016 року, середньомісячний дохід 3000 грн.

На підставі ч.1 ст. 192 СК України, зважаючи , що старший син - ОСОБА_6 - перебуває повністю на його утриманні, а також зміна його сімейного стану - народження двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, які також перебувають на його утриманні, позивач і просив про зміну розміру аліментів, а саме: звільнити його від сплати аліментів на сина ОСОБА_6 з 01.06.2015 року, а на молодшого - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - стягувати 1/6 частину його доходів.

До суду позивач не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище.

Відповідач у судовому засіданні позовних вимог не визнала. Будучи допитаною у якості свідка, дала наступні показання: з позивачем вони перебували у шлюбі з 2000 по 2008 рік. Після розірвання шлюбу діти залишились з нею. Їх батько навіть не телефонував. Аліменти платив лише під тиском ВДВС. Останній раз приблизно 1,5-2 роки тому була проплата. Діти ж хворіли, їх треба було утримувати. В 15 років старший син закінчив 9 класів та вступив на навчання до Катюжанського ВТУ. В Катюжанці проживає його рідна бабуся - мати позивача. Онук живе саме у неї. До неї ж (відповідачки) додому приїздить на вихідні, канікули. Вона дає йому кошти, купує речі. Офіційно вона не працює, але підробляє, отримуючи десь по 2,5 тис. грн. на місяць. У Катюжанці син ОСОБА_6 зареєстрований у будинку батька з 2008 року. Все що вона отримує офіційно - це 1300 грн.: як малозабезпечена сім'я. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідачки у судовому засіданні зазначив, що позивач має борг по аліментах. Старший син проживає у будинку бабусі, яка ним і опікується. Але це не свідчить про утримання його батьком. Підстави для зменшення аліментів, а тим більше для звільнення від сплати на старшого сина немає. Просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11., дала показання, які зводяться до наступного: позивач - це її син. Онук ОСОБА_6 проживає у неї. Син з новою сім'єю проживав в Республіці Маріель (РФ). До 2015 року виплачувались сином аліменти. Потім сталася аварія, в якій був травмований її син. Тоді, ще у 2015 році вона послала відповідачці 500 грн., але онук ОСОБА_6 сказав, що робити цього не треба. Меншого онука привозили влітку минулого року. Старший онук, коли пішов в училище вчитися, то відповідачка їй сказала «Ти сама будеш його утримувати». (Це категорично заперечує відповідачка). В училищі не кормлять, це робить саме вона. До матері онук їздить. Фактично онук живе у них (бабусі з дідусем), а приписаний в іншому будинку ( це одна земельна ділянка).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12. дала показання, які зводяться до наступного. Позивач - це її брат. Племінник ОСОБА_6 фактично живе з бабусею. Розходи і харчування - все на бабусі. Кошти дає і вона, і бабуся. Батько теж дає.

Суд, з'ясувавши позиції учасників процесу, і, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-749, виданого 30.07.2008 року головним державним виконавцем ВДВС Вишгородського РУЮ Матвієнком В.В. відкрито виконавче провадження 07.05.2009 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 16.07.2008 року до їх повнолітня.

14.08.2013 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з громадянкою РФ ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 14.08.2013 року. На теперішній час вони мають двох дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно з довідкою № 1 від 23.01.2017 року позивач з 10.10.2016 року працює в ТОВ «Синтез» на посаді водія-експедитора. Його сукупний дохід за жовтень 2016 року складав 2250 грн. (утримання 438,75 грн.), за листопад 2016 р. 3000 грн. ( утримання 585 грн.), за грудень 2016 року 3000 грн. (утримання 585 грн.), за січень 2017 року 2450 грн. ( утримання 477,75 грн.). Суми до виплати складали не більше 2000-2500 грн.

Відповідно до договору дарування від 24.10.2007 року позивач отримав у дар від ОСОБА_13 жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування.

В зазначеному будинку зареєстрований син позивача і відповідачки - ОСОБА_6, який фактично проживає не в цьому будинку, а у бабусі за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується актом проживання від 14.09.2016 року.

З довідок, виданих Катюжанським сільським головою, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 з 24.04.2008 року.

ОСОБА_6 з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року навчається в ДНЗ «Катюжанське вище професійне училище».

У статті 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Ч.1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз ст. 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Крім того, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У статті 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В даному випадку представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення його матеріального становища.

Зокрема, посилаючись на одруження вдруге та народження двох дітей у цьому шлюбі, позивач не надав доказів, що дружина та діти перебувають на його утриманні.

Той факт, що старший син проживає в с. Катюжанка у своєї бабусі жодним чином не доводить виконання ним обов'язку утримання неповнолітньої дитини: коли бабуся опікується своїм онуком - це саме її право, а не обов'язок, який не може сином перекладатися на її плечі. Тим більше, що дитина фактично живе поряд з будинком, де з малолітнього віку зареєстрований. Навчаючись в с. Катюжанка, ОСОБА_6 приїздить до матері на вихідні та канікули, що не оспорюється сторонами, і остання опікується ним, надаючи кошти, харчування, купуючи необхідні речі, тобто утримуючи його.

Позивач же, тривалий час проживаючи в РФ, маючи іншу сім'ю, аліменти сплачував вкрай нерегулярно, маючи на даний час заборгованість у сумі 54199,96 грн. При цьому останній раз позивачем аліменти на утримання дітей сплачувались 06.03.2015 року у сумі 1750 грн., а перед цим у червні 2014 року у сумі 1500 грн.

Позивач має нерухомість, проте, не ставить питання вирішення сплати заборгованості та подальшої сплати аліментів за рахунок цього майна. Навіть про наявність заборгованості по сплаті аліментів, він, як вказано у позові, дізнався на україно-російському кордоні, перетинаючи його: довідався про обмеження його виїзду за кордон, встановлений судом за поданням ВДВС. Суд приходить до висновку, що фактично подання цього позову використовується ним для отримання можливості такого виїзду без сплати заборгованості за аліментами.

Крім того, слід зазначити, що мотивуючи вимогу про звільнення від сплати аліментів на утримання старшого сина, він просить стягувати на меншого 1/6 частину його доходу. На даний час він має сплачувати такі суми по 1/6 частині і на старшого і на меншого їх з відповідачкою синів. Тобто фактично він просить саме про звільнення від сплати аліментів на старшого сина, при чому незрозуміло чому саме з 01.06.2015 року.

Позивач є здоровим і працездатним, та зобов'язаний відповідно до чинного законодавства України утримувати своїх неповнолітніх дітей. Він має у приватній власності нерухоме майно. Дані обставини позивачем не спростовані. Зміна його сімейного стану також не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, тим більше, що суду не надано доказів перебування дітей та дружини на його утриманні.

Крім того, не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів перебування на утриманні позивача ще інших неповнолітніх дітей, адже розмір аліментів, який визначений рішенням Іванківського районного суду Київської області від 30.07.2008 року в розмірі 1/3 частини від його доходів на двох синів, є незначним та не впливає на інтереси інших його дітей.

Враховуючи насамперед інтереси неповнолітніх дітей, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на їх утримання в розмірі 1/3 частини від доходів не є таким, що ставить позивача у тяжке матеріальне становище. Обставини, наведені ним у позовній заяві, не свідчать про необхідність зміни присуджених аліментів в сторону їх зменшення, тому суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 7, 180, 181, 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, встановлених рішенням суду, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення даного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на оскарження, якщо апеляцію не було подано. У разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не скасоване.

Суддя Н.П.Слободян