Ухвала

іменем україни

01 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Україна» (далі - ТОВ «Факторинг Україна») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 29 жовтня 2007 року № ML-009/388/2007 у загальній сумі 5 241 517 грн 50 коп., із яких: 92 805,92 доларів США, що еквівалентно 1 169 981 грн 59 коп., - заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитними коштами; 4 071 535 грн 91 коп. - пеня, а також судовий збір у сумі 3 654 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за вказаним кредитним договором, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_3, останній отримав кредит у сумі 90 тис. доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі фіксованого відсотка 3,49 % річних та FІDR (процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). На забезпечення своєчасного виконання взятих за кредитним договором зобов'язань 29 жовтня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № SR-009/388/2007, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його зобов'язань перед банком за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань і умовами договору поруки передбачено, що вони відповідають як солідарні боржники. У подальшому між цими сторонами укладалися додаткові угоди до кредитного договору та договору поруки, згідно з якими змінювався розмір процентної ставки за користування кредитом. Банк виконав свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору і надав позичальнику обумовлений договором кредит, але той не здійснив платежів згідно з графіком погашення кредитної заборгованості і, порушивши умови кредитного договору, не повертає платежів із погашення суми кредиту та нарахованих процентів. Таким чином, станом на 11 серпня 2014 року заборгованість становить 92 805,92 доларів США, що еквівалентно 1 169 981 грн 59 коп., із яких: залишок заборгованості за кредитом - 84 999,90 доларів США, що еквівалентно 1 071 573 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 7 806,02 доларів США, що еквівалентно 98 408 грн 59 коп., а також пеня за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 4 071 535 грн 91 коп. Позивач зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 28 серпня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-009/388/2007, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 У зв'язку з цим вважає, що на підставі ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України набуло право достроково вимагати стягнення заборгованості за кредитним договором. У серпні 2014 року позивач направив відповідачам досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів із дати її одержання, які залишилися без виконання.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2016 року, позов ТОВ «Факторинг Україна» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Факторинг Україна» кредитну заборгованість у сумі 3 169 981 грн 59 коп., із яких: 92 805,92 доларів США, що еквівалентно 1 169 981 грн 59 коп., - заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитними коштами; 2 млн грн - пеня.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Проте судове рішення апеляційного суду не відповідає наведеним нормам процесуального права.

Задовольняючи частково указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих за кредитним договором зобов'язань утворилася заборгованість, яка станом на 11 серпня 2014 року становить 92 805,92 доларів США, що еквівалентно 1 169 981 грн 59 коп., із яких: залишок заборгованості за кредитом - 84 999,90 доларів США, що еквівалентно 1 071 573 грн; несплачені проценти за користування кредитом - 7 806,02 доларів США, що еквівалентно 98 408 грн 59 коп., крім того, пеня за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 4 071 535 грн 91 коп.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 28 серпня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-009/388/2007, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

У серпні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило відповідачам досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, які підлягали виконанню протягом 30 календарних днів із дати їх одержання, які залишилися без виконання.

За таких обставин суд першої інстанції, із яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про стягнення солідарно з відповідачів на

користь позивача заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитними коштами у сумі 92 805,92 доларів США, що еквівалентно 1 169 981 грн 59 коп.

Разом із тим суд дійшов висновку на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру пені із заявлених у позові 4 071 535 грн 91 коп. до 2 млн грн, адже такий у декілька разів перевищує розмір заборгованості за кредитом та процентами.

Однак із вказаними висновками не можна погодитися, оскільки таких суд дійшов не встановивши всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають солідарно перед кредитором.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути частину позики частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом установлено, що 29 жовтня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір № МL-009/388/2007, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 90 тис. доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 3,49 % річних та FІDR (процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору); залежно від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FІDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) у порядку, передбаченому кредитним договором.

За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язався сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1 частини № 2 кредитного договору.

Кредитні кошти надані банком на підставі кредитної заявки позичальника від 29 жовтня 2007 року шляхом перерахування кредитних коштів у повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку.

На забезпечення своєчасного виконання позичальником умов кредитного договору 29 жовтня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_4 укладено договір поруки № SR-009/388/2007, згідно з яким поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати солідарно за повне та своєчасне виконання позичальником його зобов'язань перед банком за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань.

25 лютого 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого змінено процентну ставку на фіксовану на період із 25 лютого 2009 року до 26 квітня 2009 року у розмірі 7,00 % річних та на період із 27 квітня 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань передбачено плаваючу процентну ставку у розмірі 3,76 % річних та FІDR.

25 травня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, яким змінено фіксовану процентну ставку на період із 25 травня 2009 року до 25 жовтня 2009 року у розмірі 6,50 % річних та на період із 26 жовтня 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань передбачено плаваючу процентну ставку у розмірі 4,43 % річних та FІDR.

09 жовтня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого встановлено підвищення процентної ставки у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань, встановлених умовами кредитного договору.

24 листопада 2009 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого змінено фіксовану процентну ставку на період із 25 листопада 2009 року до 26 квітня 2010 року у розмірі 6,50 % річних та на період із 26 квітня 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань передбачено плаваючу процентну ставку у розмірі 4,85 % річних та FІDR.

18 травня 2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого змінено фіксовану процентну ставку на період із 25 травня 2010 року до 24 серпня 2010 року у розмірі 6,50 % річних та на період із 25 серпня 2010 року до 24 лютого 2011 року у розмірі 12,74 % річних, на період із 25 лютого 2011 року до повного виконання боргових зобов'язань передбачено плаваючу процентну ставку у розмірі 5,24 % річних та FІDR.

04 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого встановлено підвищення процентної ставки у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань, встановлених умовами кредитного договору.

17 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого змінено фіксовану процентну ставку на період із 25 листопада 2010 року до 24 лютого 2011 року у розмірі 6,50 % річних та на період із 25 лютого 2011 року до 24 серпня 2011 року у розмірі 13,16 % річних, на період із 25 серпня 2011 року до повного виконання боргових зобов'язань передбачено плаваючу процентну ставку у розмірі 5,66 % річних та FІDR.

16 березня 2011 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого змінено фіксовану процентну ставку на період із 25 березня 2011 року до 26 червня 2011 року у розмірі 6,50 % річних та на період із 27 червня 2011 року до 25 грудня 2011 року у розмірі 12,53 % річних, на період із 26 грудня 2011 року до повного виконання боргових зобов'язань передбачено плаваючу процентну ставку у розмірі 6,03 % річних та FІDR.

14 липня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого змінено фіксовану процентну ставку на період із 25 липня 2011 року до 24 листопада 2011 року у розмірі 6,50 % річних та на період із 25 листопада 2011 року до 24 травня 2011 року у розмірі 13,03 % річних, на період із 25 травня 2012 року до повного виконання боргових зобов'язань передбачено плаваючу процентну ставку у розмірі 6,53 % річних та FІDR.

28 грудня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого встановлено підвищення процентної ставки у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань, встановлених умовами кредитного договору. Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором.

Аналогічні додаткові договори до договору поруки укладено між ЗАТ «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк») і поручителем ОСОБА_4

Таким чином, між сторонами укладено низку договорів про внесення змін до кредитного договору і договору поруки, якими змінено розмір процентної ставки за кредитом і період нарахування таких процентів.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга не містить відомостей про невідповідність внесених коштів у наданому позивачем розрахунку та їх розподіл.

Однак апеляційний суд залишив поза увагою ту обставину, що в судовому засіданні під час перегляду справи в апеляційному порядку представником відповідача ОСОБА_3 подано клопотання про проведення економічної експертизи документів фінансово-кредитних операцій (а. с. 50-52, т. 2) з метою з'ясування правильності нарахування банком розміру кредитної заборгованості, яке безпідставно відхилено апеляційним судом (а. с. 54, т. 2).

Без з'ясування вищевказаних обставин не можна вважати обґрунтованим висновок суду про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Факторинг Україна» кредитної заборгованості у розмірі 3 169 981 грн 59 коп., із яких: 92 805,92 доларів США, що еквівалентно 1 169 981 грн 59 коп., - заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитними коштами, яка складається із: залишок заборгованості за кредитом - 84 999,90 доларів США, що еквівалентно 1 071 573 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 7 806,02 доларів США, що еквівалентно 98 408 грн 59 коп., та 2 млн грн - пеня.

Таким чином, на порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи щодо установлення дійсного розміру заборгованості за кредитом, враховуючи, що під час розгляду справи відповідач заперечував визначений позивачем у розрахунку розмір заборгованості та просив призначити у справі економічну експертизу, проте суд безпідставно не задовольнив цього клопотання, чим порушив норми процесуального права щодо повноти з'ясування обставин справи, а відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Під час нового розгляду справи суд також повинен врахувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно з якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Отже, за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Оскільки суд апеляційної інстанції у достатньому обсязі не перевірив доводів апеляційної скарги, а також законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, не встановив обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим порушив норми процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак