Справа № 517/509/16-ц н/п № 2/517/8/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року смт. Захарівка
Фрунзівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Гончар І.В. при секретарі Заболотній Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Затишанського комунального підприємства «Райсількомунгосп» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, - В С Т А Н О В И В:
22 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Затишанського КП «Райсількомунгосп» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В позовній заяві посилається на те, що з 01 лютого 2012 року працювала у Затишанському КП «Райсількомунгосп» на посаді адміністратора ринку. 17 лютого 2016 року була звільнена з посади за зодою сторін, відповідно до наказу №9 від 17.02.2016 року. На час звільнення відповідач має непогашену заборгованість по заробітній платі перед позивачкою станом на 17.02.2016 року в сумі 12 481, 95 гривень. На підставі вище викладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 12 481 грн. 95 коп. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено, заперечення проти позовної заяви та будь-яких клопотань до суду не надано. Суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до копії трудової книжки, ОСОБА_1, була прийнятий на роботу до Затишанського КП «Райсількомунгосп» на посаду контролера по воді, згідно наказу № 96 від 01 лютого 2012 року. Згідно копії наказу № 9 від 17 лютого 2016 року позивачку було звільнено з займаної посади за згодою сторин. При звільненні з ОСОБА_1 не було проведено повного розрахунку та належні їй кошти не були виплачені. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до довідки № 25 від 20 травня 2016 року виданої начальником Затишанського КП Райсількомунгосп на звернення ОСОБА_1 було повідомлено, що розрахунок по заробітній платі за 2015 рік провести неможливо, так як підприємство знаходиться в збанкрутілому стані та не в змозі здійснити повний розрахунок. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 відносно гр. ОСОБА_1, наданих управлінням Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі Одеської області ОСОБА_1 було нараховано, але не виплачено заробітню плату з червня 2015 року по лютий 2016 року в сумі 15 292 грн. 57 коп., без утримання з нарахованої суми податків визначених законодавством. Будь-яких доказів на спростування вимог позивача представником відповідача надано не було. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті, обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 15 292 грн. 57 коп. з утриманням податків визначених законодавством. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 640 грн. Керуючись статтями 47, 116, 231-233, 238 КЗпП України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223, 224-228 ЦПК України, суд, -