Провадження № 2/201/2618/2016
УХВАЛА

08 лютого 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Наумової О.С., за участю секретаря Гоц Г.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно ОСОБА_2 квартиру №17, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 56 у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно квартиру №17, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 56, яка належить ОСОБА_2, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_6, про витребування майна із чужого володіння.

В обґрунтування вказаної заяви вказав, що спірна квартира вибула із володіння власника незаконним шляхом і вже була перепродана, отже, існує реальна загроза, що відповідач здійснить продаж належного йому нерухомого майна, що ускладнить виконання рішення суду. Тому, посилаючись на норми ст.ст. 151, 152 ЦПК України, просить вимоги заяви про забезпечення позову задовольнити.

Представник позивача та представник третьої особи вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити, додатково зазначивши, що даний захід забезпечення позову може бути гарантією виконання рішення, а наявність накладеного арешту у кримінальному провадженні не є перешкодою його накладення у даній цивільній справі, оскільки кримінальне провадження вже закривалося, тому існування цього арешту залежить виключно від існування самого кримінального провадження.

Відповідач в судовому засіданні проти вимог заяви заперечувала, зазначивши, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.10.2016 зупинено виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2016, яким скасовано рішення суду першої інстанції та визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 03.02.2015, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, який передував укладенню нею (ОСОБА_2В.) договору-купівлі-продажу цієї ж квартири з ОСОБА_7 - до закінчення касаційного провадження.

Окрім того, за даними ОСОБА_8 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 03.02.2017, за актуальною інформацією на квартиру за адресою АДРЕСА_1, накладено арешт з метою забезпечення позову двічі, а саме 2.06.2015 та 7.07.2015.

Вислухавши в судовому засіданні представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заяви про забезпечення позову підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч. 3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_4 вказує, що її квартирою заволоділи незаконним шляхом, зокрема, шляхом укладення правочину із ОСОБА_7, якого вона на справді не вчиняла.

В матеріалах справи міститься копія договору купівлі продажу квартири від 11.12.2015, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, на підставі якого остання придбала у власність квартиру АДРЕСА_2, яка перебувала у власності ОСОБА_7

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 скасовано рішення суду першої інстанції про відмову у позові ОСОБА_4 та визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 03.02.2015, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки фактично ОСОБА_4 на момент укладення правочину перебувала у Німеччині, кордон не перетинала і в нотаріальній конторі не знаходилася, тобто договір укладено поза межами її волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.10.2016 зупинено виконання вказаного рішення апеляційної інстанції до закінчення касаційного провадження.

Наразі сторонам не відомо про призначення даної справи до розгляду.

Отже рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 на даний час не скасоване, має законну силу, хоча виконання його зупинено.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що на квартиру накладено арешт з метою забезпечення позову двічі, оскільки наявність інших арештів не є перешкодою застосування арешту у даній справі як заходу забезпечення позову.

До того ж як встановлено судом, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2016 у справі № 201/5249/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, за заявою ОСОБА_2 заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 18.06.2015 скасовані, арешт знято.

Згідно наданої відповідачем ОСОБА_8 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арешт не знятий, що може свідчити лише про те, що ухвала про скасування арешту не виконана.

Варто відзначити, що повертаючи заяву про забезпечення позову на новий розгляд, апеляційний суд у своїй ухвалі відзначив, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Предметом спору є квартира №17, розташована в буд. № 56 по вул. Набережній Перемоги в м. Дніпропетровську, яка наразі перебуває у користуванні у відповідача ОСОБА_2 Вказана квартира є предметом спору та позивачем ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги про витребування квартири з чужого незаконного володіння, а саме від відповідача ОСОБА_2

Враховуючи, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 03.02.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, який передував укладенню договору купівлі-продажу між ОСОБА_7А та ОСОБА_2, висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості та безпідставності заяви про забезпечення позову є хибним.

Пунктом 4 постанови пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 3 постанови, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує, що накладення арешту на спірну квартиру не позбавляє права власності відповідача та не порушує його житлових прав.

Враховуючи, що між сторонами існує спір про право власності на нерухоме майно, а не невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду повернення спірної квартири позивачу, вимоги заявника про забезпечення позову не суперечать вимогам закону, співмірні із заявленими позивачем вимогами та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 153 ч.9 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст. ст. 151-153, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на квартиру № 17, розташовану за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 56 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпро (колишня назва м. Дніпропетровськ), АДРЕСА_3, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

Заборонити будь-яким особам здійснювати дії, повязані з відчуженням, зміною майнових прав на квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпро (колишня назва Дніпропетровськ), АДРЕСА_3, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

Копію ухвали для виконання направити до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції та відповідному відділу Державної виконавчої служби.

Копію ухвали після її виконання направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С. Наумова