справа № 361/7020/16-ц
провадження № 2/361/690/17
10 лютого 2017 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У порушення умов кредитного договору відповідач своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконує.
22 грудня 2014 року між Банком і ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-2, за умовами якого Банк передав, а Фактор прийняв право грошової вимоги до Позичальника, що випливає з умов зазначеного кредитного договору.
05 січня 2015 року Позичальникові надсилалось повідомлення про відступлення Банком права вимоги, суму заборгованості за кредитним договором та необхідність її сплати. Проте дана вимога відповідачем не виконана.
Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем його проживання, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.
Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
18 червня 2013 року між ПАТ ОТП Банк і ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1.
Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надав ОСОБА_3 кредит у вказаному вище розмірі.
Відповідно до умов п. п. 1.2.1, 1.4.1-1.4.4 даного договору Позичальник зобовязувався повернути Банку суму кредиту не пізніше 18 червня 2016 року, сплатити проценти за його користування та комісію за обслуговування кредиту у порядку та розмірах, вказаних у ОСОБА_5 платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору та невідємною його частиною.
ОСОБА_5 платежів вбачається, що на погашення кредиту Позичальник зобовязувався сплачувати щомісячний платіж у розмірі 1083 грн.
У порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 своїх зобовязань перед Банком за цим кредитним договором не виконує.
За змістом п. п. 1.5.4, 1.5.5 кредитного договору у разі порушення Позичальником строків або суми сплати будь-якого із щомісячних платежів, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором, у цьому разі йому рекомендованим листом надсилається вимога, яка підлягає виконанню протягом тридцяти днів з дати її одержання.
За умовами п. 3.6 кредитного договору Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі.
22 грудня 2014 року між ПАТ ОТП Банк і ТОВ ОТП Факторинг Україна укладено договір факторингу № 22/12/14/1-2.
Відповідно до п. п. 1.1-1.3 договору факторингу Банк передав, а Фактор прийняв право грошової вимоги і став новим кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками, у тому числі за кредитним договором № НОМЕР_1 від 18 червня 2013 року, укладеним між Банком і відповідачем ОСОБА_3
05 січня 2015 року ТОВ ОТП Факторинг Україна направляло ОСОБА_3 повідомлення-вимогу за вих. № 200227778, у якій вказувало про відступлення йому Банком за договором факторингу від 22 грудня 2014 року права вимоги до відповідача на вказану грошову суму та пропонувало Позичальнику протягом десяти днів сплатити заборгованість. Проте дана вимога ОСОБА_3 не виконана, сума заборгованості не сплачена.
У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України к редитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно норми ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
За змістом ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_3 не виконує своїх зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 18 червня 2013 року, а також те, що ТОВ ОТП Факторинг Україна набуло права вимоги за цим договором, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.
Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1378 грн.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Дутчак І. М.