Справа № 185/4465/16-ц
Провадження № 2/185/165/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Герасименко В.В., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача -1 ОСОБА_3., представника відповідача- 1 ОСОБА_4, відповідача -2 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на ? частину автомобіля, -

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила згідно заяв від 03 жовтня 2016 року, 23 листопада 2016 року, позов подано до ОСОБА_3, ОСОБА_5, з урахуванням уточнення позовних вимог від 03 жовтня 2016 року, 23 листопада 2016 року позивач просить визнати договір купівлі - продажу транспортного засобу № 1247/41, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 03.12.2015 р. за посередництвом Територіального сервісного центру 1247 Регіонального сервісного центру МВС Дніпропетровської області недійсним в 1/2 його частині, визнати за ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку автомобіля марки GREAT WALL, модель HAVAL 5, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позов мотивовано тим, що в період шлюбу за рахунок спільних сумісних коштів подружжя було придбано легковий автомобіль марки «GREAT WALL», модель «HAVAL 5», 2012 року випуску, р/н НОМЕР_2, який був зареєстрований на чоловіка згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО №811031 від 24.04.2013 року. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 639591, виданого Територіальним сервісним центром 1247 Регіонального сервісного центру МВС Дніпропетровської області 03.12.2015р., в теперішній час сумісний з відповідачем ОСОБА_3 автомобіль марки GREAT WALL, модель HAVAL 5, 2012р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за його батьком ОСОБА_5. Між тим до теперішнього часу автомобілем постійно користується відповідач, ОСОБА_3 особисто. Транспортні засоби підлягають державній реєстрації, за таких обставин відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний був отримати згоду позивача на відчуження сумісного автомобіля відповідачу ОСОБА_5 у письмовій формі засвідчену нотаріально, між тим порушив дані вимоги закону та права позивача, як сумісного власника майна. За таких обставин укладена відповідачами угода, а саме договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1247/41 від 03.12.2015р. є частково недійсною. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у добровільному порядку не бажають поновити права позивача на автомобіль, у зв'язку з чим позивач вимушена за вирішенням звернутись за вирішенням спору до суду.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачі, представник ОСОБА_3 просили відмовити в задоволенні позову. Пояснили суду, що автомобіль марки GREAT WALL, модель HAVAL 5, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, був придбаний в здебільшому за кошти батьків чоловіка, крім того, автомобіль зазнав значних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ремонт автомобіля було здійснено за кошти батька чоловіка. Грошові кошти на ремонт спірного автомобіля були позичені у батька ОСОБА_3 - ОСОБА_5. Коли позичені грошові кошти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повернути ОСОБА_5 не змогли, право власності на автомобіль було переоформлено на ОСОБА_5.

Зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 04.03.1995 року.

Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 30.04.2016 року.

ОСОБА_3 був власником транспортного засобу - легкового автомобіля марки «GREAT WALL», модель «HAVAL 5», 2012 року випуску, р/н НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО №811031 від 24.04.2013 року. Тобто право власності на вказаний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_3 24.04.2013 року у період шлюбу.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №1247/41 від 03.12.2015 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 легковий автомобіль марки «GREAT WALL», модель «HAVAL 5», 2012 року випуску, р/н НОМЕР_2.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 639591 від 03.12.2015 року, відомостей Територіального сервісного центру 1247 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України власником транспортного засобу - легкового автомобіля марки «GREAT WALL», модель «HAVAL 5», 2012 року випуску, р/н НОМЕР_2, є ОСОБА_5.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Стаття 57 СК України дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя, зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, проте належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Судом встановлено, що спірний автомобіль придбано за час шлюбу та за спільні кошти подружжя, оскільки сторонами суду не надано належних та допустимих доказів придбання спірного транспортного засобу за особисті кошти одного з подружжя.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя.

Згідно пояснень позивача їй завчасно було відомо про намір її чоловіка продати спірний автомобіль батьку чоловіка, проте вона не знала про дату здійснення продажу. Договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу було укладено 03.12.2015 року, в період спільного сумісного проживання подружжя, оскільки згідно пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вони припинили спільне сумісне проживання наприкінці лютого 2016 року.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 08.04.2015 року у справі № № 6-7цс15, законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї майна. У випадку порушення письмової форми надання згоди на вчинення відчуження цінного спільного майна подружжя (правочину) якщо один з подружжя надав таку згоду усно, а другий з подружжя погодився з такою згодою, то такий правочин може бути визнаний дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на ? частину автомобіля.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на ? частину автомобіля відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складено 21 лютого 2017 року.

Суддя А. О. Врона