АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6641/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/641/К/17 Чайкін І.Б.
Категорія - 50 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

07 березня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар - Євтодій К.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що 12.08.2006року між сторонам укладено шлюб. Від шлюбних відносин народилась донька ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1,батьком якої є відповідач. Сторони проживають окремо, відповідач матеральної допомоги на утримання дитини надає нестабільно, тому позивач просить суд стягнути на свою користь аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки доходу ( заробітку) позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 20 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи стягнення з 07.11.2016 р., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_3, судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на неврахування судом обставин,які мають значення для справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/5 частики від його доходу.

Зокрема вказує, що судом не взято до уваги добровільну сплату відповідачем аліментів позивачу 09.11.2016 року у розмірі 2000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, не враховано потребу відповідача в санаторно-курортному лікуванні, що потребує значних фінансових витрат,а також необхідність надання допомоги хворим батькам.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2006 року. ( а.с.4). Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач є батьком дитини ( а.с.5). Неповнолітня донька проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_3 працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий ріг», його середньомісячний заробіток становить 16512,87 грн.( а.с.24).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст..ст.180,184 СК України та виходив з обов'язку відповідача утримувати свою неповнолютню доньку, яка проживає із позивачем окремо, стягнув аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з доходу (заробітку) позивача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду щодо обов'язку відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Вважає визначений судом розмір аліментів виваженим та обґрунтованим.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача про перебування у нього на утриманні батьків, які є пенсіонерами та тяжко хворіють, не можуть бути підставою для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру. З огляду на відсутність доказів матеріального забезпечення батьків відповідача, розмір їх пенсії та заощаджень, відповідачем не надано. Крім того, батьки відповідача мешкають за адресою іншою від відповідача, отримують державну пенсію, доказів, що її розмір менший від прожиткового мінімуму відповідачем не надано.

Колегія суддів звертаючи увагу на розмір середнього заробітку відповідача 16512,87 грн., та з відрахуванням визначеного судом першої інстанції розміру аліментів 1/4 частини ( 4128,21грн.), залишок коштів відповідачу після сплати аліментів становитиме 12384,65 грн., що є достатнім для особи як для власного забезпечення так і надання допомоги батькам похилого віку, які її потребують.

Також посилання відповідача в апеляційній скарзі на добровільну сплату аліментів у листопаді 2016року у розмірі 2000грн. не звільняє відповідача від обов'язку сплачувати аліменти, які визначені судом у більшому розмірі. Перерахунок розміру аліментів, які вже було сплачено відповідачем добровільно за період стягнення, буде проводитися державним виконавцем при виконанні судового рішення.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на потребу у курортно -санаторному лікуванні не підтверджено належними та допустимими доказами,медичними показаннями, відсутні докази стану його здоров'я та потребу у зв'язку із цим додаткових коштів на оздоровлення та їх розмір, що не може бути об'єктивною підставою для зменшення розміру аліментів, визначених судом.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, виходячи з наведеного, батьки зобов'язані забезпечити такий рівень життя своєї дитини, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини на рівні, що визначений законодавством.

Отже, встановивши, що матеріальне становище відповідача може забезпечити належний рівень розвитку дитини, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі 1/4 частини від заробітку ( доходу) відповідача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відповідність ухваленого у справі рішення вимогам ст.ст. 212, 213 ЦПК України й відсутність підстав для його скасування, у зв'язку з чим відхиляє подану відповідачем апеляційну скаргу й залишає без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М.Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П. Зубакова