1Справа № 335/2858/17 2/335/993/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи Вознесенівський ВДВС Запорізького міського МУЮ, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи Вознесенівський ВДВС Запорізького міського МУЮ, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У позові позивач зазначив, що звернувся до суду за місцем знаходження відповідача та за місцем знаходження нерухомого майна.

За змістом п. 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат").

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за місцем їх знаходження. Також, законодавець, визначивши окремо підсудність справ за позовами споживачів ( ч.5 ст. 110 ЦПК України), для вказаної категорії спорів визначив правила альтернативної підсудності, зазначивши, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можуть пред»являтися також за місцем його виконання (ч.12 ст. 110 ЦПК України).

З матеріалів позову вбачається, що відповідач знаходиться у Олександрівському районі м. Запоріжжя, а виконавче провадження з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису відкрите Вознесенівським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який знаходиться поза межами юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (Дніпровський район м. Запоріжжя).

Посилання позивача на ті обставини, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України за правилами виключної підсудності справа має розглядатися за місцезнаходженням цього майна, досліджені судом і встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Разом із тим, згідно з ч. 12 ст. 110 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред'являтися також за місцем його виконання.

У п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 81 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже даний спір має розглядатися з дотриманням правил ч. 12 ст. 110 ЦПК, оскільки судом розглядається саме вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, де по суті оскаржуються дії приватного нотаріуса, а не з приводу нерухомого майна (ухвала ВССУ у справі № 6-19667св14).

Частиною 12 ст. 110 ЦПК України позивачеві надано право вибору підсудності, зокрема за правилами ч. 1 ст. 109 ЦПК щодо підсудності справ за місцезнаходженням відповідача або за альтернативною підсудністю за місцем виконання оспореного виконавчого напису.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до положень ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що відповідач не знаходиться в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, вважаю що дана справа Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя не підсудна у звязку з чим наявні підстави для повернення позову позивачу.

Оскільки позов виник з приводу діяльності нотаріуса, а не з приводу нерухомого майна, то позов не підсудний Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя і позивач може звернутися до суду за місцезнаходженням юридичної особи (Жовтневий районний суд м. Запоріжжя) або за місцем виконання виконавчого напису (Дніпровський районний суд м. Запоріжжя).

Керуючись п.4 ч. 3 ст. 121, ст. 115 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи Вознесенівський ВДВС Запорізького міського МУЮ, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - повернути позивачу для подання до належного суду.

Роз'яснити позивачам, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В. Апаллонова