АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/39/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді П'єнти І.В.,

суддів: Грох Л.М., Ярмолюка О.І,

секретар Шевчук Ю.Г.

за участю: представника відповідача

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування якого зазначалось, що відповідно до кредитного договору № б/н від 05.10.2010 року, укладеного між банком та ОСОБА_1, останній отримав кредит в розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначав, що банк свої зобов'язання виконав належним чином, а відповідач в порушення чинного законодавства та умов договору зобов'язання за договором належним чином не виконав, а тому заборгованість за кредитним договором станом на 30.05.2014 року становить 13860,39 грн., з яких: 4890,68 грн. заборгованість за кредитом; 7833, 50 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 636,21 грн. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.10.2010 року в сумі 13860,39 грн., з яких: 4890,68 грн. заборгованість за кредитом; 7833,50 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 636,21 грн. - штраф (процентна складова). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У січні 2015 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.03.2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 листопада 2014 року скасовано.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 березня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вважає доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, але й з Умов та правил надання банківських послуг.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що рішення судом першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, а апеляційним судом безпідставно відкрито апеляційне провадження, оскільки апелянтом в апеляційній скарзі оскаржується рішення від 16.03.2015 року, якого не існує від вказаної дати.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказу про те, що між сторонами 05.10.2010 року було укладено кредитний договір, та що ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 5000 грн.

Однак суд дійшов таких висновків при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що 05 жовтня 2010 року ОСОБА_1 отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В підтвердження вказаних обставин банком надано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду по кредитному договору ОСОБА_1, в якій міститься інформація про розмір щомісячних платежів, терміни їх сплати, комісії, штрафні санкції за несвоєчасне погашення заборгованості, дата видачі кредиту та підпис позичальника, що засвідчує згоду позичальника з такими умовами кредитування. Оригінал зазначеної довідки наявний у ПАТ КБ «Приватбанк» та копія вказаної довідки надана представником позивача в судове засідання суду першої інстанції (а.с. 145).

Заперечуючи належність підпису на довідці відповідачу, факт укладення кредитного договору між банком та ОСОБА_1 представник відповідача в судовому засіданні не надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень, клопотань щодо призначення у справі судової експертизи не заявляв.

За довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_1 (картрахунок НОМЕР_1 від 05.10.2010 року) строк дії кредитної картки визначено до жовтня 2014 року (а.с. 217).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при отриманні кредитної картки було ідентифіковано особу позичальника - відповідача ОСОБА_1, здійснено процедуру фотографування позичальника, а відповідне фото розміщено в клієнтській базі банку (а.с. 218-221).

З виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, отримував готівкові кошти через банкомат, здійснював часткове погашення кредиту (а.с. 234-236).

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10.06.2015 року №6-449цс1, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивачем доведено наявність між сторонами кредитно-правових відносин, відповідно і факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору.

При цьому, судом не може братись до уваги надана позивачем копія анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України, не є належним та допустимим доказом по справі, з врахуванням того, що оригінал такої у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутній, що було встановлено в ході службового розслідування, проведеного у банку (а.с. 116).

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору станом на 30.05.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 13860 грн. 39 коп., з яких: 4890 грн. 68 коп. - заборгованість по кредиту, 7833 грн. 50 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 636 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова), яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Відповідно, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення позовних вимог.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на безпідставне відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення суду від 16.03.2015 року, в той час як рішення по справі ухвалено 16.03.2016 року. З огляду на те, що це є формальними підставами для закриття апеляційного провадження, які не можуть перешкоджати праву на доступ до суду, закріпленому у ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.10.2010 року в розмірі 13860 грн. 39 коп., з яких: 4890 грн. 68 коп. - заборгованість по кредиту, 7833 грн. 50 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 636 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова), та судові витрати в сумі 511 грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча/підпис/ І.В.Пєнта

Судді:/підписи/ Л.М. Грох

О.І.Ярмолюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

_________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мазурок О.В. Провадження № 22-ц/792/39/17

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 19,