Справа № 350/1613/16-ц
Провадження № 2/350/154/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 лютого 2017 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Максиміва І.В.

при секретарі - Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування Рожнятівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, -

встановив:

У своїй позовній заяві позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачку не перешкоджати йому спілкуватись з їхньою малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити йому спосіб участі у вихованні дитини, стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з відповідачкою не склалося і 14 травня 2015 року рішенням Рожнятівського районного суду шлюб між ними розірвано, дітей залишено проживати з матірю. Оскільки відповідачка постійно чинила йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, то рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської районної державної адміністрації йому було дано дозвіл на побачення з дітьми та встановлено порядок його участі як батька у вихованні дітей шляхом побачення щотижня в суботу і неділю за місцем його проживання та дозволено ночівлю сина в нього, а дочку з поверненням на ночівлю до матері. На даний час по домовленості з відповідачкою син ОСОБА_4 проживає разом з ним. Після прийнятого органом опіки і піклування рішення на протязі 2015-2016 року він декілька разів спілкувався з дочкою ОСОБА_5, останній раз у червні 2016 року. З того часу він дочку не бачив, оскільки відповідачка проживає з іншим чоловіком в іншій області, адреса проживання йому невідома, а тому він позбавлений права спілкуватися з своєю дочкою та брати участь у її вихованні. Вищенаведені обставини змушують його звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задоволити. Крім того позивач вказав, що бажає приймати участь у вихованні своєї дитини проте не може реалізувати своє право через перешкоди з боку відповідачки у звязку з тим, що відповідачка проживає з дитиною у Вінниці, він не має фінансової можливості постійно відвідувати дитину. Крім цього, він не знає у яких умовах проживає відповідачка разом із дитиною, оскільки не знає точного місця проживання дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що на даний час проживає у м. Вінниця, де і працює, дитина відвідує садок та танцювальний гурток. Також вказала, що не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, так як не забороняє йому приїжджати до дитини та проводити з нею час, а навпаки в телефонному режимі розяснила, що на час приїзду у м. Вінниця може зустріти його на вокзалі та у вільний від навчання дитини час він може спілкуватися з дитиною та проводити з нею час. Проте відповідач сам не відвідує дитину, жодного разу не приїжджав до неї. Просила в позові відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_7 пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини надала дозвіл батькові на спілкування з дітьми, встановивши відповідний порядок його участі у вихованні дітей, оскільки участь батька у вихованні дітей є в їхніх інтересах. Крім того доповнила, що якщо батькові чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, то останній повинен звернутися з даним питанням у орган опіки і піклування по місцю проживання дитини. У вирішенні даного спору покладається на розсуд суду.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9-10).

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір'ю (а.с. 7-8).

На даний час малолітня дочка ОСОБА_5 проживає разом із матір'ю ОСОБА_2 в м. Вінниця, де з 13 липня 2016 року по даний час відвідує дошкільний навчальний заклад, що підтверджується довідкою №2 виданою завідувачем ДНЗ №57 Вінницької міської ради 13 січня 2017 року (а.с. 32).

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської районної державної адміністрації № 504/04-14 від 26 жовтня 2015 року встановлено порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей: побачення з дітьми щотижня в суботу та неділю за місцем свого проживання, сина ОСОБА_4 з ночівлею в батька, дочку ОСОБА_5 з обовязковим поверненням на ночівлю до матері.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

У відповідності до ч. 1, 2 та 3 ст.157 СК України, передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 СК України, рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.1 та 2 ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

Як було встановлено судом, позивачка не заперечує щодо спілкування дочки з позивачем та згідна, аби останній навідувався до дитини по місцю її проживання. А неможливість позивача відвідувати дитину по місцю проживання дитини у м. Вінниця у зв'язку з віддаленістю та відсутністю фінансових можливостей не є перешкоджанням у побаченні з дитиною з боку відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 не було доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні з дочкою, а також те, що вона ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 150, 159 СК України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування Рожнятівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Суддя Максимів І.В.