20 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 30 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, в період якого у сторін народилась донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З березня 2015 року ОСОБА_5 став проживати з іншою жінкою. Позивач разом з дитиною проживає у заміському будинку і фактично сама займається вихованням та утриманням дитини. Відповідач не виявляє до доньки батьківської турботи, припинив надавати кошти на її утримання та заблокував позивачу доступ до спільного сімейного рахунку. Відповідач, як гравець футбольного клубу «Динамо Київ», має постійну роботу та отримує систематично заробітну плату.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 5/10 частини від всіх його доходів щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до моменту досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 травня

2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року змінено в частині визначення розміру аліментів. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на неповнолітню доньку -

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обовʼязку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, суд апеляційної інстанції виходив із того, що майнового становища платника аліментів.

Судами встановлено, що 30 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року.

За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька -

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 працює в ТОВ «Футбольний клуб «Динамо» Київ» на посаді спортсмена-професіонала з футболу з 01 серпня 1993 року та має регулярний щомісячний дохід у розмірі 18 000 грн.

Згідно з податковою декларацією про майновий стан і доходи сума доходів ОСОБА_5 за звітний період 2015 року, яка включається до загального річного оподаткування, становить 6 593 861 грн 78 коп.

Згідно платіжних доручень за період з вересня 2015 року по жовтень 2015 року ОСОБА_5 перерахував на рахунок ОСОБА_4 кошти на загальну суму 14 500 грн. У вересні 2015 року ОСОБА_5 перерахував кошти в рахунок забезпечення навчального процесу у ТОВ «Навчальний виховний комплекс «Золоче» на загальну суму 33 580 грн.

Згідно нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_5 надає матеріальну допомогу своїм батькам - ОСОБА_7 та

ОСОБА_8, які є пенсіонерами, та отримують пенсію у розмірі

1 387 грн 53 коп. та 1 599 грн 37 коп., який є недостатнім для нормальної життєдіяльності людей похилого віку.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2015 року ОСОБА_4 отримала дохід за вказаний період у розмірі 28 980 грн та отримала від ОСОБА_5 у період травень - липень 2015 року 40 000 дол. США.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції в частині стягнення із

ОСОБА_5 аліментів на неповнолітню дитину, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки

СК України передбачає обовʼязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, встановив, що ОСОБА_5 має регулярний дохід, на утриманні останнього перебувають його батьки, а тому врахувавши майнове становище відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення розміру аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року, в незміненій його частині, та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 вересня

2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року, в незміненій його частині, та рішення апеляційного суду м. Києва від

28 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова