Справа № 348/799/16-ц
Провадження № 22-ц/779/315/2017
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

з участю: відповідача - ОСОБА_2 та його

представника - ОСОБА_3;

позивача ОСОБА_4 та її представника -

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_2 з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що вона самостійно не в змозі утримувати повнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчатися в університеті. Посилаючись на те, що відповідач також має обов'язок по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися, просила, з врахуванням уточнення позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 щомісячно до досягнення нею 23 років, а також 13 495 грн фактично понесених нею додаткових витрат за оплату навчання та 8 096 грн, як фінансування витрат, що необхідно буде сплатити до завершення донькою навчання.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 15 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в зв'язку з навчанням в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно до закінчення нею навчання до 01.07.2018 року. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 13 495 грн за фактично понесені нею додаткові витрати за оплату навчання доньки ОСОБА_6. Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1102,40 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає невірним застосування судом першої інстанції до даних правовідносин норми ст.185 СК України, оскільки, на його думку, дана норма закону застосовується до неповнолітніх дітей. Тим самим, зазначає ОСОБА_2, суд першої інстанції фактично двічі стягнув із нього аліменти на навчання повнолітньої доньки. На думку відповідача, судом не було взято до уваги того, що позивач не подала жодного доказу про понесені нею матеріальні витрати пов'язані із навчанням доньки, а також те, що він систематично через родичів та знайомих передавав гроші на навчання доньки. Також, судом не було враховано, що у зв'язку із постійними витратами на лікування, що документально підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, він не має змоги сплачувати аліменти на утримання доньки до закінчення нею навчання. Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що його заробітків не достатньо для покриття не тільки особистого проживання та лікування, а й для оплати вартості навчання доньки. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник з наведених підстав апеляційну скаргу підтримали.

ОСОБА_4 та її представник доводи апеляційної скарги заперечили. ОСОБА_4 зокрема зазначила, що тільки за один рік навчання дочки необхідно сплатити 10800 грн. Загальні ж витрати у зв'язку із навчанням дитини становлять 20-22 тисячі в рік. Вона працює фармацевтом аптеки, зарплата її невисока, а тому вона сама не може забезпечити оплату навчання дочки. Позивачка також вказала, що ОСОБА_2 важкої хвороби не має, є працездатним, періодично виїжджає на роботу за кордон, і їй відомо, що заробіток відповідача становить орієнтовно 2 тисячі доларів. Тому, на її думку ОСОБА_2 має можливість приймати участь у витратах на навчання дочки, в тому числі й у додаткових витратах. Вважаючи рішення в даній справі законним і обгрунтованим, ОСОБА_4 та її представник просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи вимогу ОСОБА_4 про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з навчанням повнолітньої дочки ОСОБА_6, місцевий суд виходив з того, що у таких витратах він зобов'язаний приймати участь у відповідності до ст.185 СК України. Однак, судом не враховано, що із змісту ст. 201 Сімейного кодексу України слідує, що до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дітей ст.185 Сімейного кодексу України не застосовується. Адже, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюється главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199; 200; 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Про це, зокрема, наголошено у постановах Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року в справі №6-186цс14, від 24 лютого 2016 року в справі №6-1296цс15.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин згадану норму матеріального права, рішення в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат не може бути залишене в силі.

Що ж стосується визначення судом зобов'язання відповідача до сплати щомісяця по 700 грн на навчання повнолітньої дочки, то колегія суддів погоджується з цим, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 непрацездатним не являється, періодично виїжджає на роботу за кордон. Отже, місцевий суд правильно вважав, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеній сумі на період навчання повнолітньої дочки на платній формі у вищому навчальному закладі "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника".

Посилання апелянта на недостатність у нього коштів для матеріальної допомоги дочці у зв'язку із витратами на його лікування до уваги не можуть бути прийняті, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення в зазначеній частині немає.

Розмір стягнутого з відповідача судового збору слід змінити, привівши його у відповідність із ст. 88 ЦПК України та вимог п.п. 36-37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 314; 316; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду від 15 листопада 2016 року в даній справі в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання повнолітньої дитини скасувати.

В зазначеній вимозі ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 фактичних додаткових витрат відмовити.

Розмір стягнення судового збору з ОСОБА_2 зменшити з 1102,40 грн до 551,20 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський