Справа № 536/613/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретарів Ляш О.В., Дяденко С.В.

представників позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 та за довіреністю ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 сільської ради за довіреністю ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4, треті особи: Третя Кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області, Державна реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 10 вересня 2006 року померла його тітка ОСОБА_7, і він, як спадкоємець її майна, прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори. Коли звернувся з заявою про оформлення спадщини, то отримав від нотаріуса відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке знаходиться в с.М.Кохнівка Кременчуцького району провулок Ковпака, 1. Також нотаріус в своїй постанові вказав іншого спадкоємця ОСОБА_4 та визначив, що вони вдвох можуть успадкувати кожен по1/4 ч., вважаючи, що спадкоємною є 1/2 ч. будинку №1 по провулку Ковпака в с.М.Кохнівка Кременчуцького району, хоча із довідки про склад сімї та даних з погосподарської книги за вихідним № 26-02/798 від 26.11.2015 року вбачається, що спадщина на 1/2 ч. будинку №1 по пров. Ковпака в с. М.Кохнівка не приймалася, та числиться за ОСОБА_7, тому слідує вважати, що друга 1/2 ч. домоволодіння рахується за померлою ОСОБА_8 Савичною, його бабусею, до цього часу, а іншу 1/2 ч. за життя вона подарувала його матері ОСОБА_9, яку він успадкував після її смерті та отримав свідоцтво про право на спадщину. На 1/2 ч. , яка є спадкоємною, спадщина відрилась в 1979 році та яку успадкували його мати ОСОБА_9 та тітка ОСОБА_7 прийнявши спадщину фактично внаслідок володіння нею в рівних частинах, але документів вони не отримували. Вважає, що кожна із сестер прийняла спадщину по 1/4 ч. вказаного житлового будинку, а тому після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/4 ч., яку вони можуть успадкувати з ОСОБА_4: по 1/8 ч., а він, як спадкоємець після своєї матері та який прийняв уже спадщину в 1979 році має право успадкувати її 1/4 ч. та 1/8 ч. після ОСОБА_7 Вартість 1/4 ч. домоволодіння, тобто половина від 1/2 спадкоємної частини домоволодіння, складає відповідно до висновку експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження за №93-15 від 07.10.2015 р. 65 491 грн., тоді 1/8 ч. має вартість 32 745 грн. 50 коп., а всього на 98 236 грн.50 коп.

Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після померлих його матері ОСОБА_9 на 1/4 ч. вартістю 65 491 грн. та після померлої тітки ОСОБА_7 на 1/8 ч. домоволодіння вартістю 32 745 грн. за адресою провул.Ковпака, буд.№1 в с.М.Кохнівка Кременчуцького району, а всього на суму 98 236 грн. 50 коп. та зобовязати його сплатити ОСОБА_4 у звязку з неможливістю реального його виділення 1/8 ч. спадкового майна його вартість в сумі 32 745 грн.50 коп. та зобовязати реєстраційну службу Кременчуцького районного відділу юстиції зареєструвати дану власність та видати йому свідоцтво про право власності на 1/4 ч. та 1/8 ч. будинку та стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1200 грн. за висновок спеціаліста, 1000 грн. за надання юридичної допомоги, 982 грн.36 коп. судовий збір, а всього 3182 грн. 36 коп.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві. Вважають, що спірний будинок належав бабусі позивача ОСОБА_8, 1/2 ч. якого вона ще за життя подарувала матері позивача ОСОБА_9, яка там і проживала, а в іншій 1/2 ч. проживала його тітка ОСОБА_7 На день смерті ОСОБА_8 в 1979 році їй належала 1/2 ч. спірного будинку, яку успадкували, прийняли спадщину шляхом володіння нею її доньки: мати позивача ОСОБА_9 та тітка ОСОБА_7 в рівних частинах по 1/4 ч., але не оформили документально, тому спадковою є 1/4 ч. будинку, спадкоємцями якої є позивач та відповідач ОСОБА_4 і їм належить по 1/8 ч.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що згідно записів в по господарських книгах починаючи з 1961 року за ОСОБА_8 Савичною числився будинок в с.М.Кохнівка по провулку Ковпака, 1, 1/2 ч. якого вона подарувала в 1962 році своїй доньці ОСОБА_9, матері ОСОБА_1 Інша донька ОСОБА_7, яка померла в 2006 році була зареєстрована та проживала з ОСОБА_8 Савичною до її смерті. З 1962 року в по господарських книгах значаться два окремі господарства по провулку Ковпака,1 в с.М.Кохнівка: 1/2 ч. будинку числилася за ОСОБА_8, а інша 1/2 ч. за ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, та просив в його задоволенні відмовити і пояснив, що він доглядав ОСОБА_7, здійснив її поховання якій належала 1/2 ч. житлового будинку в с.М.Кохнівка провулок, Ковпака, 1. Він є спадкоємцем її майна і йому належить 1/4 ч. будинку і ОСОБА_1 1/4 ч. будинку.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх уповноважених представників, показання свідків, дослідивши подані сторонами докази та оцінивши їх з точку зору відповідності вимогам належності та допустимості, приходить до наступних висновків.

Кожна особа, як слідує зі змісту ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права, пов'язані з відкриттям, прийняттям спадщини та отриманням правоустановчих документів на спадкове майно.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини (1948 р.) проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, і це вбачається із записів у погосоподарських книгах по ОСОБА_5 сільській раді досліджених в судовому засіданні, що ОСОБА_8, яка померла 30 червня 1979 року належав житловий будинок №1 в с.М.Кохнівка по провулку Ковпака Кременчуцького району Полтавської області 1960 року забудови. Відповідно до Договору дарування будинку від вересня місяця 1962 року, зареєстрованого в Дзержинській, нині ОСОБА_5, сільській раді 14 вересня 1962 року ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_9 1/2 ч. зазначеного житлового будинку.

Як слідує із довідки ОСОБА_5 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 2602/798 від 26.11.2015 року (а.с.19), ОСОБА_8, яка померла 30.06.1979 року на день смерті належала 1/2 ч. житлового будинку та господарських споруд, 1960 року забудови в с.М.Кохнівка по провулку Ковпака,1 та з нею була зареєстрована дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Співвласником на 1/2 ч. цього будинку була ОСОБА_9, яка померла 28.07.1994 року та була зареєстрована одна.

Отже, спадщина після померлої ОСОБА_8 відкрилась 30.06.1979 року. Спадковим майном була 1/2 ч. належного їй спірного будинку. Її донька ОСОБА_7, яка була зареєстрована та проживала з померлою, фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном та визнається такою в відповідності до положень п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 року), що прийняла спадщину.

Так, згідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Обставин, які б свідчили, що ОСОБА_9 фактично вступила в управління або володіння спадковим майном не встановлено, заяви до державної нотаріальної контори в шестимісячний термін за місцем відкриття спадщини не подавала.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 спадщини після смерті її матері ОСОБА_8 не прийняла.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач ОСОБА_1 доказів, які б свідчили про прийняття нею спадщини суду не надав, тому його посилання, що він є спадкоємцем майна ОСОБА_8, яке прийняла його мати ОСОБА_9, але не оформила спадкових прав, суд відхиляє .

ОСОБА_7 померла 10 вересня 2006 року, відкрилась спадщина. Спадковим майном є 1/2 ч. спірного будинку. З заявами про прийняття спадщини звернулись позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_4 прийняли спадщину після померлої ОСОБА_7 на майно, яке їй належало, а саме: 1/2 ч. спірного житлового будинку, і їх частки рівні - по 1/4 ч.

23 вересня 2015 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, порушивши його законні права і інтереси, які необхідно поновити.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з довідки ОСОБА_5 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 26-02/798 від 26 листопада 2015 року на підставі записів погосподарських книг з 1980 року ОСОБА_7 належала 1/2 ч. житлового будинку з господарськими будівлями в с. Мала Кохнівка пров. Ковпака, 1 Кременчуцького району Полтавської області, 1960 року забудови.

Згідно технічного паспорта виданого 23 лютого 2009 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А,а,а-1,а-2», гаражу літ. «Б,Бп,б», убиральні літ. «В», літньої кухні-гаражу літ. «Г,Гп», сараю літ. «Д», сараю літ. «Ж», літня кухня літ. «Е», колодязя літ. «К», колодязя літ. «К-1», огорожі № 1-3, вартість якого згідно висновку експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 93-15 від 07.10.2015 р. становить 130 982 грн.

Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена, як зазначено в довідці Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 16.09.2015 року за № 61/3482.

Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Отже, позовні вимоги в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/4 ч. домоволодіння розташованого в с.М.Кохнівка по провулку Ковпака, 1 Кременчуцького району Полтавської області в порядку спадкування після померлої ОСОБА_7 законні і обґрунтовані і суд їх задовольняє.

В задоволенні позовних вимог про те, щоб зобовязати позивача ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_4, в звязку з неможливістю реального виділення йому 1/8 ч. спадкового майна, його вартість в сумі 32 745 грн.50 коп. та зобовязати реєстраційну службу Кременчуцького районного відділу юстиції зареєструвати дану власність та видати йому свідоцтво про право власності на 1/4 ч. та 1/8 ч. будинку суд відмовляє враховуючи наступне.

Статтею 358 ЦК України передбачено підстави та умови здійснення права спільної часткової власності співвласниками та презюмується, що таке здійснення відбувається за їхньою згодою. Відповідно до частини 3 цієї статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У разі якщо поділ майна в натурі чи встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю, є неможливим, вирішується питання про стягнення грошової компенсації.

Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а в разі відсутності такої угоди за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Статтею 365 ЦК передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Чи є частка незначною, підлягає вирішенню судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Як вказано в Постанові Верховного суду України від 16.01.2012 у справі № 6-81цс11, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених пунктами 13 частини 1 статті 365 ЦК України, з обовязковою умовою, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника і членам його сімї, та попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 02.06.2014 у справі № 6-68цс14 саме ця обставина є визначальною під час вирішення спору про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, що позивачем не виконано.

Отже, позивачем не виконана обовязкова умова та попередньо не внесена вартість частки домоволодіння на депозитний рахунок суду, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Так як в задоволенні позовних вимог викладених в заяві фактично відмовлено, то не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст.10,11, 209, 212, 214, 215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями в с. Мала Кохнівка пров. Ковпака, 1 Кременчуцького району Полтавської області після померлої 10 вересня 2006 року ОСОБА_7.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

У разі застосування ст. 218 ЦПК України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя С. М. Клименко