УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне

спpаву за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 подала суду заяву позивача ОСОБА_4 про відвід судді Куцоконя Ю.П. з підстав, передбачених ч.4 ст.20 ЦПК України.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ухвалою судді Куцоконя Ю.П. від 29 червня 2006 року по справі № 2-6136/2006р. була визнана мирова угода між батьком сторін ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4, в результаті якої за ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру № 1, а за ОСОБА_6 на квартиру № 2 за адресою місто Рівне, вулиця Тернопільська,42. 28 липня 2006 року ОСОБА_6 помер. Про наявність мирової угоди батько йому нічого не розповідав. У звязку з відсутністю матеріалів справи, які були знищені за терміном зберігання, він не зміг ознайомитися з мировою угодою та переконатися у справжності підпису покійного батька. Вважає, що відповідач ОСОБА_4 міг ввести суд в оману, що вплинуло на обєктивність та неупередженість судді Куцоконя Ю.П. при визнанні мирової угоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заяву позивача про відвід судді Куцоконя Ю.П. підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви про відвід, оскільки вважає, що підстави для відводу відсутні.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд прийшов до висновку, що заява позивача ОСОБА_4 про відвід судді Куцоконя Ю.П. підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, в провадженні судді Куцоконя Ю.П. перебувала справа № 2-6136/2006р. за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на самочинне будівництво та поділ майна, що є у спільній сумісній власності, по якій ухвалою від 29 червня 2006 року судом була визнана мирова угода між сторонами, за умовами якої за відповідачем ОСОБА_4 було визнано право власності на квартиру № 1, а за батьком сторін ОСОБА_6 на квартиру № 2 за адресою місто Рівне, вулиця Тернопільська,42. Ухвала суду від 29 червня 2006 року набрала законної сили.

По даній справі предметом спору є частина квартири № 2 за адресою місто Рівне, вулиця Тернопільська,42, яку позивач ОСОБА_4 просить витребувати у відповідача ОСОБА_4

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною другою статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІV «Про міжнародні договори України» передбачено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як зазначено у пункті 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01 жовтня 1982 року у справі «П'єрсака проти Бельгії», кожен суддя, щодо неупередженості якого є сумніви, повинен вийти зі складу суду.

Згідно положень пункту 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 лютого 1996 року у справі «Бюліта проти Австрії», жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження.

Як вбачається з пункту 27 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 червня 2004 року у справі «Пабла Кю проти Фінляндії», суд має бути вільний від особистих упереджень і особистої зацікавленості в результатах справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у всіх випадках особиста безсторонність судді презюмується, доки не доведено протилежного, при цьому надання доказів упередженості судді покладається на зацікавлену особу, що викладено в Постанові Європейського суду (Велика палата) від 22 жовтня 2007 року по справі «Лендон, Очаковски-Лоран і Жюлі проти Франції».

Наявність упередженості в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини визначає на підставі «особистого переконання певного судді у конкретній справі» згідно пункту 58 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 1998 року у справі «Джатрін та інші проти Франції», а також «особистих переконань та поведінки конкретного судді у справі» згідно пункту 95 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України».

Суд визнає, що обставини, на які посилається позивач, можуть викликати у нього сумнів в обєктивності та неупередженості судді, а тому, враховуючи практиту Європейського суду з прав людини та встановлене частиною першою статті 27 ЦПК України право особи, яка бере участь у справі, на заявлення відводу, з метою упередження виникнення таких сумнівів, вказані обставини суд приймає до уваги як підставу для задоволення заяви про відвід.

Керуючись п.4 ч.1 ст.20, ст.23, ст.24 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_4 про відвід судді Рівненського міського суду Куцоконя Ю.П. задовольнити.

Ухвала оскаpженню не пiдлягає.

Суддя: Куцоконь Ю.П.