Справа № 212/8935/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді - Т.І. Тимошенко

за участі секретаря судового засідання І.О. Мариненко

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, в залі суду в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, в якому просив суд згідно уточних позовних вимог постановити рішення яким стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на його ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1 користь, у якості відшкодування завданої майнової шкоди - 45562 гривні 97 копійок, у якості відшкодування завданої моральної шкоди - 8350 гривень 00 копійок, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 974 гривні 40 копійок.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у своїй уточненій позовній заяві зазначив, що 24 вересня 2014 року, в темну пору доби о 19 годині 30 хвилин, під час дощу, водій ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_2, порушивши вимоги п.1.5, п.п.«б» п.2.3, п.п.«а» п.2.9, п.10.1 Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 525 TDS» реєстраційний номер якого 13230 КО, під його ОСОБА_4 керуванням.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста ОСОБА_3 від 02 червня 2015 року яка набрала законної сили ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні порушення правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю НОМЕР_3, завдано технічних пошкоджень.

Згідно з висновком експертного товарознавчого дослідження № 172/14 від 08 жовтня 2014 року вартість ремонтних робіт автомобіля НОМЕР_3 становить 93412 гривень 97 копійок. За послуги по складанню дослідження ФОП ОСОБА_7, ним сплачено 1200 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією № 013123 від 02 жовтня 2015 року, та за доставку пошкодженого автомобіля з місця аварії, ним було сплачено ФОП ОСОБА_8 за товарним чеком № 02-24.09.14 від 24 вересня 2014 року 450 гривень 00 копійок.

Страховою компанією СТДВ «Глобус» на проведення відновлюваного ремонту було перераховано 49500 гривень 00 копійок, що підтверджується довідкою-випискою по картці рахунку КФ ПАТ КБ «Приватбанк» від 07 жовтня 2015 року.

Таким чином загальна сума майнової шкоди, завданої йому внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, становить: 93412 гривень 97 копійок + 1200 гривень 00 копійок + 450 гривень 00 копійок 49500 гривень 00 копійок що дорівнює 45562 гривні 97 копійок.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В добровільному порядку відповідач спричинену шкоду йому не відшкодував, в звязку з чим порушено його права що, призвело до моральних страждань, внаслідок чого йому завдано моральну шкоду, яка полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, подія дорожньо-транспортної пригоди суттєво змінила нормальний звичайний для нього спосіб життя, душевний стан. При визначенні суми моральної шкоди він виходив з вини відповідача та глибини моральних страждань. Відповідач до сьогоднішнього часу (більше двох років) не вжив жодних дій, направлених на відшкодування шкоди, завданої внаслідок його дій. Виходячи із суті позовних вимог, характеру, об'єму і тривалості страждань, істотності вимушених змін в життєвих відносинах, з урахуванням вимог розумності і справедливості, він вважає, що підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 8350 гривень 00 копійок.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи він був судом сповіщений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності від імені позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі,посилаючись на обставини зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи він був судом сповіщений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими, та недоведеними у повному обсязі в звязку з тим що, позивач ОСОБА_4, не є власником автомобіля «BMW 525 TDS» реєстраційний номер якого 13230 КО, який отримав пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 24 вересня 2014 року за участі відповідача ОСОБА_5. Позивач мав право керування та розпорядження, автомобілем «BMW 525 TDS» реєстраційний номер якого 13230 КО, на підставі довіреності наданої ОСОБА_6 30 травня 2011 року, яку посвідчено приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_9 строком дії на пять років, строк дії якої закінчився 30 травня 2016 року. Таким чином на сьогоднішній день позивач не має права на відшкодування шкоди, бо не є власником автомобіля.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 у судове засідання не зявився.

Суд, у судовому засіданні встановив, що 24 вересня 2014 року, в темну пору доби о 19 годині 30 хвилин, під час дощу, водій ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_2, порушивши вимоги п.1.5, п.п.«б» п.2.3, п.п.«а» п.2.9, п.10.1 Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 525 TDS» реєстраційний номер якого 13230 КО, під керуванням ОСОБА_4.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста ОСОБА_3 від 02 червня 2015 року, яка набрала законної сили ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні порушення правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю НОМЕР_3, завдано технічних пошкоджень.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею ч.4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування а саме якщо вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста ОСОБА_3 від 02 червня 2015 року, яка набрала законної сили ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні порушення правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тому позивач ОСОБА_4 звільняється від обовязку доказування факту завдання технічних пошкоджень автомобілю НОМЕР_3, яким він керував, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 24 вересня 2014 року з вини ОСОБА_5.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Наданими суду письмовими доказами, які суд приймає як належні та допустимі у повному обсязі доведені вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди внаслідок завдання технічних пошкоджень автомобілю НОМЕР_3 яким він керував, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 24 вересня 2014 року з вини ОСОБА_5, а саме; висновком експертного товарознавчого дослідження № 172/14 від 08 жовтня 2014 року згідно до якого вартість ремонтних робіт автомобіля НОМЕР_3 становить - 93412 гривень 97 копійок, квитанцією № 013123 від 02 жовтня 2015 року про сплату послуги по складанню дослідження ФОП ОСОБА_7, згідно якої позивачем сплачено - 1200 гривень 00 копійок, та товарним чеком в підтвердження сплати позивачем послуги доставки пошкодженого автомобіля з місця аварії, ФОП ОСОБА_8 за товарним чеком № 02-24.09.14 від 24 вересня 2014 року - 450 гривень 00 копійок, довідкою-випискою по картці рахунку КФ ПАТ КБ «Приватбанк» від 07 жовтня 2015 року згідно якої страховою компанією СТДВ «Глобус» на проведення відновлюваного ремонту позивачу було перераховано 49500 гривень 00 копійок.

Таким чином загальна сума майнової шкоди, завданої внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, становить: 93412 гривень 97 копійок + 1200 гривень 00 копійок + 450 гривень 00 копійок 49500 гривень 00 копійок що дорівнює 45562 гривні 97 копійок.

Згідно пункту 13 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Відповідно до пункту 6 зазначеної постанови, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Тому на підставі викладеного суд дійшов висновку, що шкода завдана пошкодженням автомобілю НОМЕР_3 в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 24 вересня 2014 року з вини ОСОБА_5, яким позивач ОСОБА_4, керував на підставі довіреності наданої власником автомобіля ОСОБА_6 і посвідченої 30 травня 2011 року приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_9 строком дії на пять років, строк дії якої закінчився 30 травня 2016 року, повинна бути відшкодована відповідачем ОСОБА_5, як особою з вини якої заподіяно шкоду, позивачу у справі ОСОБА_4, який відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України має право на захист права власності, оскільки останній мав право керування та розпорядження автомобілем НОМЕР_3 на підставі передбаченій законом, тому він має право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну, та витрат повязаних проведенням дослідження для встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля, та витрат повязаних з евакуацією автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди. Також суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача, що позивач не має права на відшкодування шкоди в звязку з тим що, на даний час закінчився строк дії наданої позивачу власником автомобіля ОСОБА_6 довіреності, на право керування та розпорядження автомобілем НОМЕР_3 посвідченої 30 травня 2011 року приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_9 строком дії на пять років, строк дії якої закінчився 30 травня 2016 року, з тих підстав що на момент виникнення правовідносин по відшкодуванню шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 24 вересня 2014 року з вини ОСОБА_5позивач на законних підставах користувався наданим йому на підставі довіреності автомобілем, тому ОСОБА_4 має право на відшкодування спричиненої йому шкоди.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд вважає, що позивачем не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 8350 гривень 00 копійок, так як в судовому засіданні не надав відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Враховуючи факт спричинення ОСОБА_4, моральної шкоди яка на думку суду знаходяться в причинному звязку із завданою позивачу майновою шкодою в результаті дорожньо-транспортної пригоди яка сталась з вини відповідача. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з врахуванням матеріального стану відповідача суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з ОСОБА_5, підлягає стягненню 2000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати за сплату судового судовий збору у розмірі 974 гривні 40 копійок.

Керуючись ст. 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, Постановою пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-214, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування завданої майнової шкоди - 45562 гривні 97 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування завданої моральної шкоди - 2000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 974 гривні 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. І. Тимошенко