Провадження № 2/522/8000/17
27 листопада 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
судді - Тарасова А.В.
за участю секретаря судового засідання - Крохмаль І.І.,
розглянувши цивільну справу за позовною заявою ТОВ «Центр правової допомоги Феміда» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік без вилучення транспортного засобу. Постановою апеляційного суду Одеської області від 15.06.2016 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Володільцем втомобіля Lexus LX 570, д/н НОМЕР_7, є ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08.04.2016 року, виданої гр. ОСОБА_5 ОСОБА_6, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, яку зареєстровано у реєстрі за №340.
25.04.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Центр правової допомоги Феміда» укладено договір відступки права вимоги (цесії), за яким ТОВ «Центр правової допомоги Феміда» набуло права вимоги відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Згідно п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 чт. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 4 Постанови ПВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів відшкодування відповідачем завданої ним шкоди, суд вважає вимоги позивача в цій частини обґрунтованими.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує наступне.
Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 04.06.2014 року у справі №6-49цс14.
Оскільки на момент ДТП коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становив 0,00, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_6, в розмірі 171 634, 79 грн. з ПДВ та ВТВ підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Як зазначив Пленум ВССУ в п. 14 Постанови №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Таким чином, необхідною умовою для відшкодування повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є наявність доказів проведення ремонту та реальна витрата зазначеної суми. Оскільки на час розгляду справи позивачем не надано доказів здійснення ремонту автомобіля, при визначенні розміру матеріальної шкоди суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вартість матеріальної шкоди з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 12 255,94 грн.
Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню, становить 183 890,73 грн.
Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 внаслідок ДТП, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Разом з тим суд зазначає, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Тобто моральна шкода є нерозривно повязаною з особою, якій завдано таку шкоду, у звязку з чим право вимоги щодо її відшкодування не може бути предметом договору відступлення права вимоги, тож позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що згідно квитанції №64 від 20.06.2017 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 724,52 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2 419,82 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 206, 212- 214 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ТОВ «Центр правової допомоги Феміда» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центр правової допомоги Феміда» суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 183890 (сто вісімдесят три тисячі вісімсот девяносто) гривень 73 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центр правової допомоги Феміда» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2419 (дві тисячі чотириста девятнадцять) гривень 82 копійки.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Приморського районного суду м. Одеси протягом 10-ти днів, після отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя А.В. Тарасов
27 листопада 2017 року