Вінницький районний суд Вінницької області
Справа № 128/4060/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в поярдку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в поярдку спадкування за заповітом мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_2, пісдя смерті якого відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з 1/2 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, яка прийняла спадщину була дружина померлого - ОСОБА_3, так як вона постійно проживала та була зареєстрована у спадковому будинку на момент смерті спадкоємця. Однак за життя ОСОБА_3 не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка в державній конторі. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні. Вона, як спадкоємець першої черги за законом, спадшину після смерті батька не прийняла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі на будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, 1/2 частка якого належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, а іншу 1/2 частку вона фактично успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2, але за життя не оформила своїх спадкових прав. Так, виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради було видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 10 квітня 1993 року, на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради за № 167 від 23.05.1987 року, взамін свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок за № 13 від 01.04.1988 року, в зв'язку з зміною голови колгоспного двору, згідно якого цілий житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3. В зв'язку з цим, вона не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі.

Вона - ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_3. 11 квітня 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - своїй доньці ОСОБА_1. Спадщину після смерті матері ОСОБА_3 вона прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини та оформила на частину спадкового майна у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину заповітом від 17 жовтня 2015 року.

Особи, що мають право на обов'язкову частку у спадщину після смерті матері ОСОБА_3 - відсутні. Так, згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради натурі станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння № АДРЕСА_1 було лише двоє осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Таким чином, згідно діючого на той час закону - ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, частки усіх членів колишнього колгоспного двору є рівними і відповідно складають на двох осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частині кожному.

За даних обставин позивач не має можливості оформити свої спадкові права на вказане майно в нотаріальній конторі, а тому звернулася до суду з позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, надали суду заяву, в якій просить справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.

Відповідач - представник Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.11.1992 року (а.с.7).

Пісдя смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з 1/2 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, що підтверджується виписками з погосподарської книги (а.с.42-57).

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, яка прийняла спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК УКраїни в редакції 1963 року, була дружина померлого - ОСОБА_3, так як вона постійно проживала та була зареєстрована у спадковому будинку на момент смерті спадкоємця, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 21.11.1956 року (а.с.9), довідкою, виданою виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 16.11.2016 року №876 (а.с.41).

Однак за життя ОСОБА_3 не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка в державній конторі. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, спадшину після смерті батька не прийняла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3 що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09.12.2013 року (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається в тому числі на будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, 1/2 частка якого належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, а іншу 1/2 частку вона фактично успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2, але за життя не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується виписками з погосподарської книги (а.с.42-57).

Згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради натурі станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння № АДРЕСА_1 було двоє осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Таким чином, згідно діючого на той час закону - ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, частки усіх членів колишнього колгоспного двору є рівними і відповідно складають на двох осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частині кожному.

Виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради було видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 10 квітня 1993 року, на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради за № 167 від 23.05.1987 року, взамін свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок за № 13 від 01.04.1988 року, в зв'язку з зміною голови колгоспного двору, згідно якого цілий житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с.15).

11.04.2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - своїй доньці ОСОБА_1. Даний заповіт був посвідчений 11 квітня 2008 року ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за 173 (а.с.8)

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, що підтверджується копією заповіту, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29.06.1955 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 20.10.1989 року (а.с.8,10,11).

Спадщину після смерті матері ОСОБА_3 позивач прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме на земельні ділянки (а.с.21-26).

Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі на житловий будинок позивач не має можливості, оскільки не можливо встановити яка частка житлового будинку належала спадкодавцю, так як майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 15.11.2016 року за № 3265/02-17 (а.с.58).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Ч.1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 123 ч. 2 ЦКУРСР розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.25, 328, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 131, 137, 197, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав за життя після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на: будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, який складається з: житлового будинку під літерою „А"; прибудови під літерою «а»; прибудови під літерою «а1»; прибудови під літерою «а2»; сараю під літерою „Б"; погребу під літерою «п/Б»; сараю під літерою «б»; сараю під літерою „В"; убиральні під літерою «в»; сараю під літерою «Е»; воріт з хвірткою № 1; огорожі № 2; колодязю І; вигрібної ями II.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя