Справа № 712/8682/16-ц
Провадження № 2/712/157/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комітет самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Комітет самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, посилаючись на те, що їй та її померлому сину ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належать по 3/20 часток будинковолодіння Спадщину після померлого сина вона ще не оформила. Співвласниками іншої частини домоволодіння є ОСОБА_3А.(8/25 ), ОСОБА_2 (38/100), яка оформила спадщину після своєї матері ОСОБА_4

Вищевказане домоволодіння № 26 по вул. Крилова в м. Черкаси розташоване на земельній ділянці площею 622 кв.м.

Зазначила, що 21.01.2003 року співвласниками будинковолодіння по вул. Крилова,26 в м. Черкаси ОСОБА_3, ОСОБА_6 (колишня власниця будинковолодіння) та ОСОБА_4 був встановлений порядок користування спірною земельною ділянкою, відповідно до якого земельна ділянка ОСОБА_6 складає 184 кв.м., земельна ділянка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складає 428 кв.м.

Вказувала, що відповідач ОСОБА_2 чинить їй перешкоди в користуванні її частиною земельної ділянки, зокрема, з метою обладнання стоянки свого автомобіля самовільно без її згоди зняла огорожу на виділеній їй земельній ділянці, знищила та викинула металеві стовпчики, які вказували межі земельної ділянки, познімала бордюрні камні під огорожуючою сіткою та на стежці земельної ділянки чим порушила її планування; засипала дренажну яму водостоку, внаслідок чого на подвірї накопичується стічна вода від опадів; перекрила вхід на земельну ділянку, поставила металічні ворота з хвірткою при вході на виділену мені земельну ділянку, яка постійно зачинена замком відповідачки; передвинула до входу на виділену їй земельну ділянку електричну опору № 9б, практично закрила доступ до входу в будинковолодіння, що унеможливлює користування та розпорядження власністю. Добровільно усунути вищевказані перешкоди відповідач відмовляється. Просила суд зобовязати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні виділеною їй земельною ділянкою № 26 по вул. Крилова в м. Черкаси та відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав.

В судовому засіданні позивач та її адвокат ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач суду пояснила, що на місці старого деревяного паркану вона поставила новий, оскільки старий вже був в непридатному стані. Ключі від воріт в позивача є. Зазначила, що дренажну яму вона засипала, оскільки вона також була в антисанітарному стані. До електричної опори вона ніякого відношення не має. Автомобільної стоянки у дворі немає, вона лише зрідка туди заїжджає, щоб забрати хвору сестру.

Треті особи в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.ч.4 та 7 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам та свободам громадян, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

У відповідності до ч.ч.2 та 3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав, особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. А також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням права в інших формах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 (помер, правонаступником є його мати ОСОБА_1Б.) є співвласниками домоволодіння № 26 по вул. Крилова в місті Черкаси в розмірі по 3/20 частини кожен на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2003 року (попередній власник ОСОБА_6П.), іншими співвласниками домоволодіння являються ОСОБА_2 38/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.10.2016 року, посвідченого Першою черкаською державною нотаріальною конторою (попередній власник ОСОБА_4); ОСОБА_3 8/25 частин на підставі договору дарування від 12.03.1992 року, посвідченого Черкаською державною нотаріальною конторою.

21.01.2003 року між співвласниками домоволодіння № 26 по вул. Крилова в місті Черкаси ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було підписано нотаріально посвідчену заяву, зі змісту якої вбачається, що сторонами було встановлено порядок користування спірною земельною ділянкою, на підставі плану земельної ділянки, розробленого Черкаським відділенням інституту «Укргеоінформ» м. Черкаси, відповідно до якого земельна ділянка спільного користування складає 10 кв.м., земельна ділянка ОСОБА_9 184 кв.м., земельна ділянка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 428 кв.м.

У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та п. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Згідно до ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідачкою ОСОБА_2 було зруйновано металеві стовпчики межі розділу виділеної їй земельної ділянки, зруйновано дренажну яму для водостоку, знесено без її згоди паркан, який знаходиться на її земельній ділянці та встановлено новий цегляний з металевою хвірткою при вході, що перешкоджає вільного доступу до її власності. Крім того зазначає, що відповідач передвинула до входу електричну опору № 9б, яка практично закрила їй доступ до входу в будинковолодіння.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачкою ОСОБА_2 самовільно без дозволу співвласників будинку проведено знищення металевих стовпчиків, які вказували межі земельної ділянки, проведено знесення деревяного паркану, який знаходився на виділеній земельній ділянці ОСОБА_1, та самовільно на його місці побудовано цегляний паркан з металевою хвірткою при вході, які обмежують право іншого співвласника домоволодіння ОСОБА_1 на вільний доступ до її власності. Крім того, відповідачем протиправно було засипано дренажну яму для водостоку, яка також знаходилася на виділеній земельній ділянці позивача ОСОБА_1

Вказані факти підтверджуються актами опитування сусідів від 27.04.2016 та від 17.02.2017 року, показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, крім того вищевказане не заперечувалося і самою відповідачкою ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Посилання відповідача та її представника ОСОБА_8А на те, що встановлення нового паркану ніяким чином не порушує права позивача, так як паркан був встановлений на місці попереднього суд оцінює критично, оскільки вказане спростовується доводами самої позивачки та її представника, яка вказувала, що внаслідок вказаних перетворень, які з нею не погоджені вона не може повноцінно користуватися своєю частиною земельної ділянки, та не має вільного проходу до неї.

Разом з тим, вимоги позивача стосовно електричної опори № 9б та стосовно відновлення зруйнованих бордюрних каменів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не обґрунтовані жодними належними та допустимими доказами, а тому до задоволення не підлягають.

Отже, порушене право позивача на користування земельною ділянкою підлягає захисту шляхом зобовязання відповідача поновити попереднє становище, яке існувало до порушення, а саме шляхом поновлення та встановлення металевих стовпчиків та відновлення межі розділу виділеної земельної ділянки ОСОБА_1; відновлення дренажної ями водостоку;

зняття металевих воріт з хвірткою при вході на виділеній у користування земельній ділянці ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 103, 157 Земельного кодексу України -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комітет самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 її земельною ділянкою № 26 по вул. Крилова в м. Черкаси, а саме:

-поновити та встановити металеві стовпчики та відновити межу розділу виділеної земельної ділянки ОСОБА_1;

-відновити дренажну яму водостоку;

-зняти металеві ворота з хвірткою при вході на виділеній у користування земельній ділянці ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн. ( пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян