Номер провадження: 22-ц/785/757/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Артеменка І.А., Громіка Р.Д.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних посилаючись на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2013 року, яке набрало законної сили 19.08.2013 року, стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 79807 грн. боргу за договором позики від 05.11.2011 року, а також судові витрати в розмірі 798,07 гривень.

Рішенням суду підтверджено наявність договору позики між ним та відповідачем, відповідно до якого відповідач повинен був повернути йому суму боргу в розмірі 12000 доларів США до 15.01.2012 року, однак повернуто було лише зазначену в рішенні суду частину в розмірі 2000 доларів США.

Вищевикладене стало підставою для звернення до суду із позовом в якому просив суд V стягнути з відповідача на користь позивача 10000 доларів США з конвертацією суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу, зменшеної на 79807 гривень, а також стягнути 3% річних в сумі 1338,91 доларів США за період з 15.01.2012 року по 01.07.2016 року з конвертацією суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 2024,87 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 три проценти річних за період з 15.01.2012 року по 01.07.2016 року в розмірі 1338,91 доларів США в гривневому еквіваленті на день виконання рішення суду. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати сплачені за судовий збір у розмірі задоволеної частини позовних вимог, судові витрати сплачені за судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3344 грн..

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2013 р. у справі № 522/11526/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, яке набрало законної сили 19.08.2013 року, було частково задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 79807 гривень, а також судовий збір в розмірі 798,07 гривень.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду 05.11.2011 р. між сторонами укладено договір позики на грошову суму в розмірі 12000 доларів США, відповідач позику повернув частково в розмірі 2000 доларів США, залишок заборгованості 10000 доларів США.

Згідно позовної заяви відповідач борг, відповідно до судового рішення, не повернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути три проценти річних від суми основної заборгованості в розмірі 10000 доларів США за період з 15.01.2012 року по 01.07.2016 року (1629 днів) в розмірі 1338,91 доларів США (10000х3х1629:365:100).

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених судом вимог в сумі 551,20 гривень.

В частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача різницю між розміром боргу в розмірі 168593 гривень слід відмовити оскільки відповідно до судового рішення від 06.08.2013 р. з відповідача на користь позивача були стягнуті грошові кошти не в іноземній, а в національній валюті в розмірі 79807 гривень, тому збільшення розміру вказаної суми у зв'язку зі зміною курсу національної валюти законом не передбачено.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне зясування судом обставин справи, неврахування судом факту існування рішення суду від 06 серпня 2013 року, яке на час розгляду даної справи не виконано, тому розмір стягнення підлягає збільшенню у зв'язку із зміною курсу гривні до долара США, невиконання зобовязання боржника за зазначеним рішенням суду, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: І.А. Артеменко

Р.Д. Громік