Справа № 136/840/17 Провадження № 22-ц/772/2995/2017Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 27Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Якименко М.М., Стадника І.М.

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору без номера від 12 серпня 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Отримавши у користування кредитні кошти, ОСОБА_2 свої договірні зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 16 березня 2017 року у неї виникла заборгованість у розмірі 14 384 грн. 07 коп., з яких: тіло кредиту - 3 577 грн. 29 коп., нараховані відсотки - 4 079 грн. 33 коп., нарахована пеня - 5 804 грн. 40 коп., штрафи - 923 грн.05.

У зв'язку із порушенням відповідачем грошових зобов'язань, позивач просив стягнути з неї на його користь вказані суми заборгованості.

Заочним рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2008 року ОСОБА_2 підписано заяву від 12 серпня 2008 року (а.с. 10), у якій зазначено, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг, за яким ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 2 100 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою 3 % на місяць на залишок заборгованості.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти ОСОБА_2 кредитний ліміт за її карткою станом на 09 грудня 2013 року збільшено до 6 000 грн. (а.с. 41).

У розрахунку заборгованості за вказаним договором (а.с. 8-9) позивачем зазначено, що станом на 16 березня 2017 року розмір заборгованості відповідача за вказаним договором становить 14 384 грн. 07 коп., з яких: тіло кредиту - 3 577 грн. 29 коп., нараховані відсотки - 4 079 грн. 33 коп., нарахована пеня - 5 804 грн. 40 коп., штрафи - 923 грн.05.

Суд першої інстанції, встановивши намір відповідача на отримання у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитних коштів, керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 634, 1054 - 1056-1 ЦК України, ст. ст. 10,57-60 ЦПК України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не було доведено передачу в розпорядження відповідача кредитних коштів та користування ними. Окрім вказаної заяви ОСОБА_2 будь-яких інших документів, які є складовими цього договору, зокрема, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів з проставленим підписом ОСОБА_2 про їх ознайомлення та погодження, позивачем надано не було, у зв'язку з чим суд не міг встановити на яких умовах здійснювалось її кредитування.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 щодо необхідності проставлення підпису позичальника під документами, які складають між ним та кредитором кредитні договірні відносини та встановлюють умови кредитування.

Крім того, висновки суду є вірними, оскільки позивачем у порушення вимог положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України не було доведено тих обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

Так, у позовній заяві, обґрунтовуючи розрахунок кредитної заборгованості, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на відповідні пункти Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифи, разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що Тарифів, які банк зазначає складовою укладеного договору про надання банківських послуг, ним надано загалі не було, а Умови та Правила (а.с. 11-25) надано в редакції, яка ще не діяла на момент підписання ОСОБА_2 зазначеної заяви.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами своїх вимог, а суд відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільним процесуальним законодавством суд не наділено повноваженнями на збирання доказів, а лише зобов'язано роз'яснити сторонам їх процесуальні права, зокрема й право про надання доказів для підтвердження своїх вимог чи заперечень, про що ПАТ КБ «ПриватБанк» було роз'яснено в ухвалі про відкриття провадження у цій справі (а.с. 47), копію якої позивач отримав, про що міститься відмітка в рекомендованому повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 30). Натомість, будучи належним чином повідомленим, представник позивача у судові засідання не з'являвся, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33) на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань на те, що позивачем було надано усі належні та допустимі докази по справі, оскільки такі твердження спростовують матеріалами самої ж справи, в яких окрім заяви позивача про намір отримати кредитні кошти, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, розрахунку заборгованості, не надано жодних документів, які є та можуть бути складовою договору про надання банківських послуг, що унеможливлює встановити на яких умовах здійснено кредитування та чи відповідає цим умовам проведений позивачем розрахунок.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 303 ЦПК України колегія суддів під час розгляду цієї справи відмовила апелянту у прийнятті документів, які є новими доказами у справі, оскільки неподання таких доказів позивачем до суду першої інстанції не було зумовлено поважними причинами.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити, заочне рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : М.М. Якименко

І.М. Стадник