Справа № 603/97/17
Провадження №2/603/57/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті її баби ОСОБА_3, яка померла 24.01.2012 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.01.2012 року померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять земельні ділянки площею 0,34 га та 0,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №657444. На вказане спадкове майно, спадкодавцем ОСОБА_3 складено заповіт на імя позивача. Після смерті ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 з метою оформлення спадкових прав звернулась з заявою до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, у звязку з розбіжностями у правовстановлюючих документах, а саме, у державному акті на право приватної власності на землю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_3 померла 24.01.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №131439, виданим 25.01.2012 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №02.

Як вбачається із наданих суду правовстановлюючих документів, ОСОБА_3 за життя на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 0,88 га та 0,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №657444 від 23.01.2003 року.

Належність вищезазначених земельних ділянок спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується також витягом про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданим відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області №29-1912-0.9-34/2-17 від 19.01.2017 року та довідкою №258, виданою 24.10.2016 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастирського району Тернопільської області.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, яку прийняла ОСОБА_1, яка проживала із спадкодавцем на момент смерті за адресою: вул. Шевченка, 69, с.Тростянці Монастириського району, що підтверджується заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посвідченими секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Монастирського району Тернопільської області від 30.01.2017 року.

Відповідно до заповіту від 14.09.2010 року, посвідченого секретарем Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,22 га, яка знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Монастирського району Тернопільської області, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №657444, заповіла позивачу ОСОБА_1

Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, проте як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори №6/02-14 від 18.01.2017 року, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, зокрема, державного акту на право приватної власності на землю.

Судом встановлено, що на день розгляду справи державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №657444 втрачений.

Крім того, враховуючи наявність розбіжностей щодо зазначення прізвища спадкодавця у державному акті на право приватної власності на землю та свідоцтві про смерть суд враховує наступне.

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №9 від 09.12.2016 року, спадкодавець ОСОБА_3 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Гренечко» на «Гранат».

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення зазначеного факту необхідно заявникові для визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи те, що встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючих документів на спадкове майно повязане з вирішенням спору про право, оскільки позивач просить визнати право власності на земельні ділянки, тому даний спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Аналізуючи матеріали справи суд приходить до висновку, про доведеність факту належності державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №657444 спадкодавцю ОСОБА_3

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1233-1357 ЦК України, ст.81 Земельного Кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 24.01.2012 року, а саме:

- земельну ділянку площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №657444;

- земельну ділянку площею 0,88 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №657444.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6