Номер справи 623/3408/16-ц
Номер провадження 2/623/339/2017
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М.П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилається на те, що в січні 2014 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 10065,00 грн., про що складено відповідну розписку. Відповідно до умов договору позики повернення боргу повинно було здійснюватися шляхом повернення всієї суми боргу у строк до 08.02.2014 року. У порушення умов договору відповідач у вказані договором строки позику не повернув. Просить суд стягнути з ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 10065,00 грн., три відсотки річних в сумі 855,53 грн. та інфляційні витрати в сумі 10971,00 грн.

Відповідач, ОСОБА_3, позов визнав частково, зазначає що частину боргу сплатив.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.01.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, який оформлено розпискою.

Відповідно до умов розписки ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти на суму 10065,00 грн., які зобов'язався повернути у строк до 08.02.2014 року.

Відповідач, ОСОБА_3, належним чином свої зобов'язання не виконав, у визначені договором строки погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 27.12.2016 року склалась заборгованість у розмірі 10065,00 грн.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідальність за ч. 2 ст. 625 ЦК України наступає незалежно від того, зазначено про це в договорі чи ні, оскільки така відповідальність прямо передбачена законом.

Всупереч ст. 10, 60 ЦПК України відповідач не надав жодних доказів на підтвердження сплати частини суми боргу.

Відповідач, ОСОБА_3, належним чином свої зобов'язання не виконав, у визначені договором строки погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 27.12.2016 року склалась заборгованість у розмірі 10065,00 грн.

При перевірці розрахунку позивача про нарахування інфляційних витрат та 3% річних суд приходить до наступного.

Інфляційні втрати позивача за період з 09.02.2014 року по 27.12.2016 року становлять 10132,87 грн. виходячи з такого розрахунку.

Інфляція за період з 09.02.2014 року по 27.12.2016 року становить 100,674% (індекси 1,249 (за 2014 рік) х 1,433 (за 2015 рік) х1,124 ( за 2016 рік) : 100 - 100.) (10065:100х100,674%=10132,87 грн).

Три відсотки річних за 1053 дні періоду з 09.02.2014 року по 27.12.2016 року становлять 871,11 грн. (10065х3:100:365х1053 = 871,11 грн).

Між тим, позивач просить стягнути з відповідача в межах заявлених вимог 3% річних у розмірі 855,53 грн.

Таким чином, стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає борг у розмірі 10065,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 10132,87 грн., 3% річних у розмірі 855,53 грн., судові витрати у розмірі 530,09 грн., розподілені згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11,60,88, 209,212,214-215,218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, іпн. НОМЕР_2 заборгованість за договором позики:

- 10065,00 грн- сума основного боргу;

- 10132,87 грн. - втрати від інфляції;

- 855,53 грн - три відсотки річних, а всього 21053,40 грн. та судовий збір в сумі 530,09 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк