Справа № 263/8090/16-ц
Провадження№2/263/77/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючої судді Кірякової Н.П., при секретарі Соколовій О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Орган опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання втратившими право користування житлом в будинку №16 по провулку Шевченка у м. Маріуполі Поцапай ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та просив їх зняти з реєстрації за зазначеною адресою, з тих підстав, що він є власником вказаного будинку. Крім нього у вказаному будинку зареєстровані: його колишня дружина ОСОБА_2 та доньки колишньої дружини - ОСОБА_4 та ОСОБА_3. 30.12.2013 року рішенням суду шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Відповідачка та її неповнолітні діти зареєстровані у вказаному будинку, але з 30.12.2013 року в будинку не проживають, комунальні послуги не сплачують, речі відповідачки та її неповнолітніх дітей у будинку відсутні. Позивачу тяжко сплачувати комунальні послуги, у звязку із чим, просив визнати відповідачку та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням з подальшим зняттям відповідачки з реєстрації за зазначеною адресою.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, наполягав на задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила відмовити у задоволенні позовних в повному обсязі. При цьому пояснила, що її майна в будинку позивача не має, повертатися в його будинок вона наміру не має, але хоче зберегти реєстрацію, оскільки іншого місця для реєстрації не має.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку №16 по провулку Шевченка у м. Маріуполі та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно 27.04.2007 року.

Згідно довідки комітету самоорганізації населення «Новоселівка» відповідачка ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно акту від 10.06.2016 року, складеного комітетом самоорганізації населення «Новоселівка», ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але за вказаною адресою не проживають.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Та відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні"

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, суд приходить до висновку, що відповідачка та її неповнолітні діти, як особи, що понад три роки у спірному будинку не проживають, права власності на будинок не мають, втратили право користування спірним будинком, тому позовні вимоги в частині визнання втратившими право користування житлом в будинку №16 по провулку Шевченка у м. Маріуполі Поцапай ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку, то суд виходить з наступного.

Згідно з абз. 2 ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналіз вказаної норми закону «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» дає підстави вважати, що зняття з реєстрації місця проживання проводиться відповідним органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення, що набрало законної сили, а не судом.

Тому зняття з реєстрації місця проживання відповідачки та її неповнолітніх дітей не належить до компетенції суду, а тому суд, вважає за необхідне в частині позову щодо зняття відповідачки та її неповнолітніх дітей з реєстраційного обліку безпідставним та відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 174, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Орган опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, втратившими право користування житлом в будинку №16 по провулку Шевченка у м. Маріуполі.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя Н.П. Кірякова