Справа № 415/519/17
Провадження № 2/415/546/17
УХВАЛА

21 лютого 2017 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Краснокутська М.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання давності володіння нерухомим майном,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання давності володіння нерухомим майном.

Розглянувши подану позовну заяву, вважаю за необхідне залишити її без руху з таких підстав.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позов подано без додержання вимог, викладених у ч. 5 ст. 119 ЦПК України - до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви.

Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

В позовні заяві позивач зазначив ціну позову в розмірі 39308,00 грн., але не відомо чи ціна позову відповідає дійсній вартості спірного майна.

З аналізу положень ст. 80 ЦПК України вбачається, що ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення суми судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду. Неправильне визначення ціни позову може призвести до необґрунтованого відкриття провадження у справі.

Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Неправильне визначення ціни позову, що може приводити до неправильного розрахунку розміру судового збору, що підлягає сплаті є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 121 ЦПК України, про залишення заяви без руху.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Отже, позивачем не додержано вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки позовна заява не містить посилання на оцінку вартості обєкту нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної плати.

Отже, позивачу слід зазначити ціну позову, яка відповідала б дійсній вартості спірного майна, оскільки відповідно до вимог ЦПК України, це є обовязковою умовою, а крім того сплатити судовий збір, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог та для підтвердження тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не зазначено жодного посилання на жодний доказ чи на наявність підстави для звільнення від доказування.

Так позивачем в позові зазначено, що вона з лютого 2006 року почала мешкати в квартирі № 86 будинку № 35 в кварталі Східному м. Лисичанська. Проте посилання на докази мешкання позивачки за цією адресою і саме з цього часу в позові відсутні.

Так само відсутні посилання на докази належності права власності на будинок ОСОБА_3, посилання на докази факту смерті останньої, а також посилання на докази на підтвердження інших обставин, на які позивач вказує в обґрунтування своїх вимог.

Якщо наявні підстави для звільнення від доказування вказаних фактів. Таке посилання також має бути зазначено в позовній заяві.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання давності володіння нерухомим майном, слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків.

В іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Керуючись ст.ст. 119-121, 208-210 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання давності володіння нерухомим майном залишити без руху, про що сповістити позивача надавши йому для усунення зазначених недоліків пятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити, що у випадку не усунення зазначених недоліків, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.О. КРАСНОКУТСЬКА