Справа № 401/2298/17
Провадження № 2/401/1384/17
24 листопада 2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі : головуючого судді Баранець А.М., при секретарі - Христенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики,-
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25 липня 2013 року він - ОСОБА_1 надав в позику ОСОБА_2 кошти в сумі 102000 (сто дві тисячі) гривень, про що ОСОБА_2 власноручно написала йому розписку. Згідно домовленості ОСОБА_2 повинна була повернути мені борг в строк до 31.12.2014 року, що підтверджується копією вказаної розписки. На даний час ОСОБА_2, в супереч вимогам ст. 530 ЦК України, не виконала свої зобов'язання, встановлені розпискою, по поверненню боргу. На протязі з 31 грудня 2014 року по теперішній час він неодноразово звертався до ОСОБА_2 із проханням повернути борг, однак Відповідачка ніяк не реагує на його прохання, а останнім часом взагалі уникає спілкування з ним. Даний факт вказує на те, що Відповідачка й надалі свої зобов'язання переді ним виконувати не збирається. З вище викладеного вбачається, що Відповідачка повинна мені повернути надані їй в позику кошти в сумі 102000 гривень.
Крім того, Відповідачка повинна сплатити три проценти річних від простроченої суми, які за період з 01.01.2015 року по 06.09.2017 року складає із розрахунку: 3% річних від простроченої суми = 102000 грн. х 3 х 979 дн. : 365 : 100 = 8207,51 гривень.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наданих суду доказів, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, представник позивача вказав, що він не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачка ОСОБА_2в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, своїх заперечень суду не надала.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та враховуючи заяву представника позивача, суд вважає, що є всі умови відповідно до ст. 224 ЦПК України, для ухвалення заочного рішення у справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого розгляду справи.
Згідно досліджуваної судом копії розписки 25 липня 2013 року ОСОБА_1 надав в позику ОСОБА_2 кошти в сумі 102000 (сто дві тисячі) гривень в строк до 31.12.2014 року.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ч. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов'язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Також, згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Верховний Суд України у справі № 6-36цс14 від 02 липня 2014 року висловив свою правову позицію у даних правовідносинах: «У частині першій статті 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.»
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами у справі, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі.
Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224-226 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2524 гривень 14 копійок на відшкодування судових витрат.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Світловодського
міськрайонного суду А.М.Баранець