Справа № 500/32/17
Провадження № 2-о/500/31/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Смокіної Г.І.,

при секретарі Яковенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року та набрання чинності Законом України «Про громадянство» 13.11.1991 року, мотивуючи тим, що із 1980 року по 1988 року він навчався в Сафянській середній школі, в 1989 році отримав паспорт. З метою продовження навчання заявник знявся із реєстраційного обліку, проте за сімейними обставинами залишився проживати в селі, працював різноробочим в місті Ізмаїлі. В 1992 році знову зареєструвався за місцем проживання в селі, за межі села Сафяни не виїздив з метою проживання чи працевлаштування, свого житла не набув. Проживає в будинку батьків разом із матірю. Встановлення даного факту необхідно заявнику для одержання паспорту громадянина України.

Заявник в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в с.Сафяни Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №346468, виданим Сафянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 19.07.1973 року.

Відповідно до свідоцтва про неповну середню освіту, виданого 29.06.1989 року, ОСОБА_1 навчався в Ізмаїльській районній вечірній середній школі м.Ізмаїла, в 1989 році закінчив неповну середню школу.

Як вбачається з облікової картки до воєнного білету серії НО №5672192, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, призваний на військову службу (зарахований в запас) 18.12.1991 року, військовий квиток виданий 03.02.1992 року.

Довідкою виконавчого комітету Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.09.2016 року №1739 підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 11.12.1989 року за адресою: с.Сафяни Ізмаїльського району Одеської області по вул.Миру,30 і проживає з 29.06.1973 року по теперішній час за вищевказаною адресою.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.09.2016 року №1740, згідно по господарчій книзі виконавчого комітету Сафянської сільської ради за адресою: вулиця Миру, 23 по особовому рахунку №448 значиться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Ізмаїльського районного відділу ГУДМС України в Одеській області від 03.02.2017 року за обліками адресно-довідкової картотеки Ізмаїльського РВ громадянин ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Щорса), буд.30 з 26.03.1992 року.

Відповідно до довідки, виданої 22.10.2015 року КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходився на лікуванні в туб.стаціонарі з 30.04.2004 року по 21.10.2004 року. На даний час проходить лікування амбулаторно щодо туберкульозу легень.

Відповідно до заяви про видачу паспорта громадянина ОСОБА_1 (Ф-1), паспорт виданий Ізмаїльським РВВС 28.11.1989 року серії ХІ-ЖД №604207. Заявлена втрата с/в №456 від 21.12.2016 року. 10.01.2017 року справа закрита. Громадянство не підтверджено, видана довідка.

Згідно довідки від 10.01.2017 року, виданої Ізмаїльським РВ ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звертався до Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство» дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР і є особою без громадянства, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України від народження підтверджено зібраними у справі доказами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 11, 208, 209, 212-215, 218, 223, 256, 259 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, на території України на момент проголошення незалежності України та набрання чинності Законом України «Про громадянство», а саме, на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2