Справа №480/2455/16-ц 31.01.2017 31.01.2017 31.01.2017
Провадження №22-ц/784/444/17
Справа 480/2455/16-ц Головуючий першої інстанції: Шаронова Н.О.
Провадження № 22-ц/784/444/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.,

суддів: Довжук Т.С., Ямкової О.О.,

секретар судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4

на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2016 року по цивільні справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 пред'явив позов до ОСОБА_2 про відшкодування 111880грн. майнової і 50000грн. моральної шкоди, завданої у зв'язку з пошкодженням належного йому житлового будинку АДРЕСА_1.

Одночасно з вказаним позовом ОСОБА_4 подав заяву про його забезпечення в якій зазначив, що відповідач з метою ухилення від відповідальності може розпорядитись належною йому квартирою АДРЕСА_2, а тому просив накласти арешт на це майно.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2016 року у задоволені заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3, посилаючись на незаконність ухвали суду, просила її скасувати і постановити нову про задоволення заяви.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не зазначив дійсної вартості квартири відповідача, не довів наміри останнього продати її, а також не надав доказів, які підтверджують існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 виник цивільно-правовий спір, пов'язаний з пошкодженням майна. З метою розв'язання цього спору ОСОБА_4 заявлено в суді вимоги про відшкодування 111880грн. майнової і 50000 грн. моральної шкоди.

Позивачем також було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на квартиру відповідача АДРЕСА_2.

Дана квартира була придбана ОСОБА_2 04 грудня 2003р. у період шлюбу з ОСОБА_5

В провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення завдатку.

Заперечуючи проти задоволення заяви відповідач зазначав, що в цій квартирі він проживає разом з дружиною та з ОСОБА_6, який є інвалідом і наміру продавати квартиру не має.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 1 та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", за змістом п. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не надано доказів спроб відчуження квартири відповідачем, що може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду та доказів дійсної вартості квартири, що унеможливлює з'ясування питання співмірності зазначеного виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відсутні підстави для забезпечення позову.

За такого, оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст. ст. 151- 152 ЦПК України і колегія суддів не вбачає підстав для її скасування або зміни, тому її слід залишити без змін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: