Провадження № 22-ц/773/355/17 Категорія: 19 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

секретар Концевич Я. О.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розблокування банківських рахунків, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 в листопаді 2016 року звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Волинського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» (скорочено - ПАТ КБ «ПриватБанк») про розблокування банківських рахунків. Позов мотивовано тим, що позивач є власником розрахункових карток ПАТ КБ «ПриватБанк» - «Універсальна» № НОМЕР_2, «Універсальна» № НОМЕР_1, Visa Classic Internet № НОМЕР_3, Internet card № НОМЕР_4, Internet card № НОМЕР_5, для виплат № НОМЕР_6, які використовуються ним для розрахунків та отримання грошових коштів. Зазначає, що 09.03.2016 року відповідачем було заблоковано картку «Універсальна» № НОМЕР_2 на всі вихідні операції, у звязку із підозрою в шахрайстві. 19.03.2016 року з картки «Універсальна» № НОМЕР_2 банком було списано з карти 190 грн. та 300 грн. 23.03.2016 року відповідачем було заблоковано всі інші його картки. Вказує, що 25.03.2016 року він письмово звернувся до банку із заявою про розблокування карток та повернення списаних платежів, однак, банк відмовив у розблокуванні карток із посиланням на неможливість ідентифікувати особу позивача. Із врахуванням зменшення та уточнення позовних вимог, позивач просить суд винести рішення про розблокування ПАТ КБ «Приватбанк» належних ОСОБА_3 банківських рахунків у ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року позов задоволено. Суд вирішив зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати належні ОСОБА_3 банківські рахунки, що знаходяться у ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнути з відповідача в користь позивача судовий збір.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав та просив її відхилити.

Інші особи в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені апеляційним судом про час та місце судового розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для обмеження прав клієнта банком щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відстуні.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом першої інстанції встановлено, що на підставі анкети-заяви від 30.11.2011 року позивач уклав з відповідачем шляхом приєднання договір відкриття карткового рахунку і отримав картки «Універсальна» № НОМЕР_2, «Універсальна» № НОМЕР_1, Visa Classic Internet № НОМЕР_3, Internet card № НОМЕР_4, Internet card № НОМЕР_5, для виплат № НОМЕР_6 (а.с. 27-28, 29-31).

Як встановлено судом першої інстанції з пояснень відповідача, зазначені карткові рахунки були заблоковані у зв'язку з порушенням «Умов та правил надання банківських послуг», оскільки позивач усупереч п.п. 2.1.8.6.4.5. Умов та правил надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, в березні 2016 року почав здійснювати розрахунки пов'язані з підприємницькою діяльністю, у зв'язку із чим було призупинено дію картки.

У березні 2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовим зверненням щодо розблокування рахунків. Як вбачається із листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 11.04.2016 року, останнє не розглянуло лист позивача у зв'язку із неможливістю ідентифікації його особи (а.с. 9).

За нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно з п. 2.1.1.4.2 «Умов та правил надання банківських послуг» банк має право зупинити здійснення розрахунків за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення порушень держателем або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору, Умов і правил надання банківських послуг і/або у разі виникнення овердрафту.

Відповідно до п.1.1.3.2.13 «Умов та правил надання банківських послуг» банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Пунктом 10.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті, завтердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22, визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Постановою Правління Національного Банку України «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» від 26.06.2015 року № 417 встановлено обов'язок Банку інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, щодо яких є підозра в їх незаконності.

Отже, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, що законодавством чітко визначено обставини, за наявності яких може бути обмежено право клієнта розпоряджатися коштами на рахунку: 1) за рішенням суду; 2) в інших випадках встановлених законом; та 3) у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Надані суду виписки руху коштів по картках позивача не свідчать про те, що останній здійснює підприємницьку діяльність (а.с. 37-73, 74-94, 95-99, 100-127, 128-137).

Банком не надано суду жодного доказу наявності законних підстав для блокування карток позивача, які б підтверджувалися належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та постановив обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, вони були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги не вбачається, а тому колегія суддів дійшла висновку відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді