У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю в житловому будинку,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та зняття з реєстраційного обліку - відмовлено.

Вважаючи вказане судове рішення незаконним, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 03.03.2016 року.

Шлюб між нею та відповідачем розірвано в зв'язку з тим, що останній зловживав спиртними напоями та вчиняв насильство в сім'ї.

Проте, після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати в її будинку і продовжує вчиняти сварки, ображає нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, що негативно впливає на всіх членів її сім'ї. _____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/179/2017 Головуючий у 1 інстанції : Цвіркун О.С. Доповідач : Григоренко М.П.

Свідки в суді пояснили, що в їхній сім'ї постійно виникали сварки, конфліктні ситуації і що неодноразово до їх домоволодіння викликали працівників поліції для з'ясування конфліктів, в зв'язку із чим відповідач ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності за : ч.1 ст. 125 КК України, ст. 173, ч. 1 ст. 178, ч. 2 ст. 173-2, ст. 183 КУпАП.

ОСОБА_2 заважає її сім'ї вільно користуватися належним їй на праві приватної власності будинком та в добровільному порядку не висиляється із будинку.

ОСОБА_2 не є членом її сім'ї, ніяких сімейних стосунків між ними немає, спільного господарства вони не ведуть, грошових коштів на утримання її сім'ї не надає, не приймає участі в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг, чим завдає матеріальних збитків.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, виселити ОСОБА_2 та позбавити його права користування житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Євгеюк О.Є. вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

При цьому, сторона відповідача вказує, що на час винесення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 вже не була власником спірного житлового будинку, оскільки 27 жовтня 2016 року уклала договір дарування цього житлового будинку на користь своєї доньки - ОСОБА_4

В ході апеляційного розгляду справи відповідач та його представник - адвокат Євгеюк О.Є. просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, позовні вимоги останньої є безпідставними.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Позивач не конкретизував належним чином у своїй апеляційні скарзі, які саме порушення були допущені судом першої інстанції, що призвело, на його думку, до ухваленням судом незаконного рішення у даній цивільній справі.

З долученого стороною відповідача до заперечень на апеляційну скаргу витягу із Державного реєстру прав на нерухоме майно, сформованого станом на 25 січня 2017 року, вбачається, що 27 жовтня 2016 року позивач здійснила відчуження спірного житлового будинку шляхом дарування на користь ОСОБА_4, яка є донькою обох сторін у даній цивільній справі.

Приймаючи до уваги, що на час ухвалення оскаржуваного рішення позивачка вже не була власником спірного житлового будинку, а новий власник цього житлового будинку - донька сторін у даній цивільній справі, ніяких вимог щодо позбавлення свого батька - відповідача ОСОБА_2 права користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, взагалі не ставить, як правонаступник, тому, на переконання колегії суддів, позовні вимоги ОСОБА_1 слід вважати безпідставними також і з цих підстав.

Відповідно до частини 2 статті 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Незважаючи на те, що факт відчуження ОСОБА_1 спірного житлового будинку на користь своєї доньки має істотне значення для вирішення даної цивільної справи, який сторона позивача умисно приховала від суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не підлягає скасуванню з одних лише формальних міркувань, оскільки це рішення є правильним та справедливим по суті і вищевказаний факт також це підтверджує.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2016 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

А.М. Шеремет