Справа № 212/4713/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2017 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Зіміна М.В.,
секретаря судового засідання - Борух Ю.К.,
за участі позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
07 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу належить квартира розташована за адресою: м.Кривий Ріг, б-р.Маршала ОСОБА_3 буд. № 27 кв.№ 88 Дніпропетровської області. У належній їй квартирі зареєстрована відповідачка, яка є дочкою позивачки, проживав у спірній квартирі до липня 2016 року. У липні 2016 року відповідачка була оголошена у розшук як безвісно відсутня. Зазначає, що відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, що перешкоджає позивачці у здійсненні права користування та розпорядження квартирою. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи до судового засідання не зявився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника, просив прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства.
Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення.
Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 пояснила, що 20 липня 2016 року у звязку із тим, що дочка пропала у невідомому напрямку вона викликала поліцію та останню було оголошено у розшук як безвісно відсутню. У жовтні 2017 року дочка зателефонувала та повідомила, що вона знаходиться у місті Дніпро.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю позивачки та їй достовірно відомо, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з літа 2016 року, оскільки в липні 2016 року її було оголошено у розшук.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. ОСОБА_1 особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.
Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2012 року, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. (а.с.4,5,6).
Згідно свідоцтва про народження серії І-КИ №637575, 16 жовтня 1997 року народилась ОСОБА_2. Батьками в свідоцтві про народження записані ОСОБА_5 та ОСОБА_1. (а.с.10)
Згідно акту складеного мешканцями будинку № 27 по бульвару Маршала Василевського м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, від 25 липня 2017 року, посвідченого Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: м.Кривий Ріг, б-р. ОСОБА_3 27/88 Дніпропетровської області, за місцем реєстрації не проживає з липня 2016 року.(а.с.9).
Згідно довідки Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за №48.3/2-5634 від 24.07.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше мешкала за адресою: м.Кривий ріг, б-р. ОСОБА_3 27/88, з 30.07.2016 року перебуває у розшуку як безвісно відсутня.(а.с.7)
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Відповідно до 2. ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, яка хоча і є членом сімї позивачки проте не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 понад один рік, в звязку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в задоволенні цієї частини позову слід відмовити, так як відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для звернення позивачки до виконкому Покровської районної в місті ради, для вирішення зазначеного питання.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 319, 321, 391,405 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 208, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності належною їй квартирою № 88 будинку № 27 по бульвару Василевського маршала в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування квартирою № 88 будинку № 27 по бульвару Василевського маршала в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено та підписано 05 грудня 2017 року.

Суддя: М. В. Зімін