Справа № 236/184/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Біланової,

з участю секретаря - Снігирьової О.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лиман за відсутності сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2, до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2016 року ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1, звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що після смерті батька позивача, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Також зазначила, що рішенням виконавчого комітету Краснолиманської ради народних депутатів від 17.11.1993 року № 523 ОСОБА_5, діду позивача, було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка розташована за вказаною вище адресою для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, про що видано Державний акт НОМЕР_1 від 23.09.1995 року. 28.11.1997 року ОСОБА_5 згідно договору, засвідченого державним нотаріусом Другої Краснолиманської державної нотаріальної контори, за № 1949, подарував своєму синову, ОСОБА_4, зазначену земельну ділянку. Проте, з невідомих позивачу причин вказаний договір для реєстрації в Краснолиманській районній адміністрації його батьком передано не було. Після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкова справа не відкривалась, належним чином право своєї власності на земельну ділянку ОСОБА_4 за життя не оформив. Заявник є єдиним спадкоємцем майна після смерті батька за законом, мати від прийняття спадщини відмовилися, про що подала відповідну заяву. Спадщину після смерті батька заявник прийняв та оформив свої спадкові права на житловий будинок, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.12.2016 року. Проте оформити спадкові права на земельну ділянку він не має можливості через відсутність державного акту на земельну ділянку, який його батько не отримав за життя, після смерті дарувальника. Приватним нотаріусом Лиманського міського нотаріального округа заявнику було відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що є перешкодою для оформлення спадкових прав. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4 на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,1000 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_5 на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 23.09.1995 року, яка на підставі договору дарування передана у власність ОСОБА_4, та на яку після смерті дарувальника належним чином не оформлено права власності.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 23.06.2016 року (а.с.10) не з'явилися. 06.02.2017 року представником позивача ОСОБА_2 до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.31,39).

Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області Шуляченко І.О., що діє на підставі довіреності від 03.01.2017 року (а.с.30), в судове засідання не з'явилася, 02.02.2017 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення по справі просила ухвалити на розсуд суду за наявними у справі документами (а.с.29).

В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представник позивача та відповідача заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності та відсутності самого позивача, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради народних депутатів від 17.11.1993 року № 523 ОСОБА_5 передана у приватну власність земельна ділянка площею 1000 кв.м., цільове призначення якої - обслуговування жилого будинку і господарських будівель за адресою : АДРЕСА_1. На вказану земельну ділянку видано Державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1586 (а.с.12).

28.11.1997 року зазначену земельну ділянку на підставі договору дарування, серії НОМЕР_3, посвідченого державним нотаріусом Другої Краснолиманської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 подарував своєму синові, ОСОБА_4. Договір дарування підлягав реєстрації в Краснолиманській районній державній адміністрації, проте з невідомих позивачу причин зареєстрований не був (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Краматорськ Донецької області помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим відділом РАГС Краматорського міського управління юстиції Донецької області (а.с.19). Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалася, із заявою про відкриття спадщини ніхто не звертався (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Мурманськ, Російської Федерації, помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданого відділом РАЦС адміністрації м.Мурманська (а.с.18). 07.06.2016 року приватним нотаріусом Лиманського міського нотаріального округу Дорменок С.М. заведено спадкову справу № 1/2016 щодо майна померлого. Заяви про прийняття спадщини подали спадкоємці померлого за законом - дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1. 11.06.2016 року ОСОБА_2 подала заяву про відмову від спадщини на користь сина. 04.08.2016 року надійшла заява від сина спадкодавця про прийняття спадщини за законом. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.12.2016 року ОСОБА_1 отримав у спадок від ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2. У видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, постановою приватного нотаріуса було відмовлено у зв'язку з відсутністю державного акту про право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України).

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Ст.ст.81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

ОСОБА_1 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка правомірно на підставі договору дарування належала спадкодавцю ОСОБА_4, у зв'язку з чим його право на отримання у власність в порядку спадкування за законом земельної ділянки площею 0,1000га, що призначена для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами порушено і підлягає судовому захисту.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу якого належить земельна ділянка з кадастровим номером № НОМЕР_2, що розташована за адресою : АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя -