Справа № 489/5034/16-ц
Номер провадження 2/489/299/17
РІШЕННЯ

Іменем України

16 лютого 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі-відповідачі), третя особа виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності,

встановив

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 була приватизована сім'єю позивача і кожному з членів сім'ї належала по 1/4 частки квартири. Вказує, що сином позивача було придбано автомобіль, який на даний час знаходиться у відповідача. Рішенням суду за відповідачем визнано право власності на 1/2 частку автомобілю. Позивач зазначає, що після сина відкрилась спадщина на 1/2 частку автомобілю. Добровільно вирішити питання про поділ авто відповідач не бажає.

Позивач просив суд визнати за ним право власності 1/32 частки квартири АДРЕСА_1, припинити за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності на 1/16 частку квартири за кожним з виплатою на користь відповідачів грошової компенсації за їх частку в спільній сумісній власності в розмірі 34850,00 грн.; поділити спадкове майно у вигляді 1/2 частки автомобіля ВАЗ 211540, д/н НОМЕР_2 між сторонами у рівних частинах; стягнути з відповідача вартість 1/4 частки автомашини у розмірі 16500,00 грн., визначивши за нею, як представником неповнолітніх дітей, право власності на 1/4 частину; враховуючи взаєморозрахунки, стягнути з позивача на користь відповідача 18565,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що законом заборонено зменшення прав неповнолітніх дітей на нерухоме майно.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до відповіді від 01.12.2016 заповіт від імені ОСОБА_5 у Другій миколаївській державній нотаріальній конторі не посвідчувався.

Спадкова справа заведена приватним нотаріусом ММНО Барсковим А. В.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1996 квартира по АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.03.2015 спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 1/4 частки у праві власності на вище зазначену квартиру. Свідоцтво видане позивачу на 1/4 частку спадкового майна.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 є власником автомобілю ВАЗ 2115 40, легковий седан - В, р/н НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ст. 365 цього кодексу право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на те, що спадщина після смерті ОСОБА_5 складається з 1/4 частки квартири та 1/2 автомобілю. За таких обставин, позивач вказує, що йому та дітям ОСОБА_5 ( ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3.) належить по 1/4 частки спадкового майна.

Тобто, в порядку спадкування позивач,ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 успадкували по 1/16 частці квартири кожен та по 1/8 частці автомобіля кожен.

ОСОБА_2, яка є законним представником ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не оформила спадщину та не зареєструвала право власності на частки дітей.

За таких обставин, відповідачі у справі не є власниками спірного спадкового майна, тому вимоги позивача про припинення за ними права власності на 1/16 частки квартири за кожним є передчасним.

Крім того, в судовому засіданні представник третьої особи заперечувала проти задоволення позову, оскільки припинення права власності на 1/16 частку квартири за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обмежить права неповнолітніх на нерухоме майно.

Стаття 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» вказує, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Як зазначено в листі Міністерства юстиції України від 25.07.2006 № 19-50-556 "Щодо отримання згоди органів опіки та піклування" згідно з абзацом другим частини другої статті 32 Цивільного кодексу України на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.

Таким чином, враховуючи законодавчо встановлений обов'язок дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах та важливість інституту органів опіки та піклування, що здійснюють контрольні функції з метою запобігання порушення прав та інтересів неповнолітніх, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки вирішення майнових прав дітей щодо нерухомості обмежить їх права.

В судовому засіданні судом було роз'яснено позивачу його право щодо роз'єднання позовних вимог (вирішення питання щодо нерухомості та автомобілю окремо), на що позивач відмовився та вказав, що не бажає окремо припиняти право власності на автомобіль без вирішення питання щодо нерухомості. Також було роз'яснено відповідачу можливість оформлення права власності за дітьми, обміну вказаних часток на рівнозначні з дозволу органу опіки та піклування (наприклад на частку будинку батька відповідача, який з її слів не заперечує проти цього), і це дозволить припинити право власності на частки квартири в обмін на передачу їм частки автомобіля з компенсацією.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв