Справа № 463/1468/16 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/602/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Мельничук О.Я., Ніткевича А.В.

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, -

в с т а н о в и л а:

В березні 2016 року скаржник ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Скаргу мотивував тим, що Личаківським районним судом м. Львова 20 червня 2014 року було ухвалено рішення по справі за позовом Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вирішено: стягнути з ОСОБА_2 на користь Департаменту економічної політики Львівської міської ради 234182,55 грн. боргу та 2341,83 грн. судового збору.

На виконання даного рішення суду скаржником 24 листопада 2015 року було сплачено заборгованість на користь Департаменту економічної політики Львівської міської ради. Вказує, що 28 серпня 2015 року державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ - Кіт В.І. винесено постанову про стягнення з нього виконавчого збору. Дану постанову скаржник вважає незаконною, оскільки жодних даних про примусове виконання наведеного рішення суду йому відомо не було. Вказує, що постанови про відкриття виконавчого провадження всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» йому надіслано не було, тому він був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду у встановлений Законом строк, з врахуванням наведених мотивів просить скасувати постанову державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ - Кіт В.І. від 28.08.2015 року про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції - задоволено.

Скасовано постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції - Кіт В.І. від 28.08.2015 року про стягнення із ОСОБА_2 виконавчого збору.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області оскаржив таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не досліджено та не з»ясовано усі обставини справи і прийнято за доведені ті обставини, які фактично є недоведеними. Покликається на приписи ЗУ «Про виконавче провадження».

Зазначає, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби з 21 серпня 2015 року перебувало виконавче провадження ЖДРВП № 48487984 щодо примусового виконання виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова № 2/463/984/14 від 06 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Департаменту економічної політики ЛМР заборгованості у сумі 234 182 грн. 55 коп. та 2341 грн. 83 коп. судового збору. Державним виконавцем здійснено всі необхідні дії по виконавчому провадженню у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

Лише після винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, 23 березня 2016 року у відділ ДВС надійшла заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження та долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень від 24 листопада 2015 року про погашення заборгованості.

24 березня 2016 року ОСОБА_2 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, проте не скористався своїм правом, наданим відповідно до ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження».

А відтак, постанова про стягнення із боржника виконавчого збору від 22 березня 2016 року є законною.

Просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року скасувати. Визнати законною постанову про стягнення із боржника виконавчого збору ЄДРВП № 48487984 від 22 березня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення такої, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із приписами ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, котрі спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що Личаківським районним судом м. Львова 20 червня 2014 року було постановлено рішення по справі за позовом Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вирішено: стягнути з ОСОБА_2 на користь Департаменту економічної політики Львівської міської ради 234182,55 грн. боргу та 2341,83 судового збору.

На виконання даного рішення суду скаржником 24 листопада 2015 року було сплачено заборгованість на користь Департаменту економічної політики Львівської міської ради. 28 серпня 2015 року державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ - Кіт В.І. винесено постанову про стягнення з нього виконавчого збору.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що у зв»язку з неналежним повідомленням скаржника про відкриття виконавчого провадження та проведення відповідних виконавчих дій, скаржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду у встановлений законом строк, а фактично виконав рішення суду 24 листопада 2015 року, що підтверджується відповідними платіжними документами (а.с.7-8), відтак прийняв рішення про задоволення скарги.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як роз'яснюється у п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді відповідних справ за скаргами суди повинні керуватись положеннями Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, положеннями ЦПК України, Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Тобто мова йде про системний підхід у застосуванні норм законодавства та інших норм під час розгляду скарг на дії та рішення державного виконавця.

Зазначених вище положень чинного законодавства та роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ суд першої інстанції не дотримався.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що під час розгляду скарги ОСОБА_2 судом першої інстанції не були витребувані та не досліджувались належним чином матеріали виконавчого провадження ВП № 48487984, що фактично позбавило суд можливості надати належну оцінку дійсним обставинам справи.

Скарга ОСОБА_2, всупереч положенням ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦПК України розглянута судом 16 вересня 2016 року без участі державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, чи їх представників.

До участі у справі за скаргою на рішення державного виконавця судом не залучена також і інша сторона виконавчого провадження. Зазначені обставини стверджуються журналом судового засідання у справі та технічною фіксацією такого засідання.

Відтак, має місце порушення судом першої інстанції порядку, встановленого для розгляду скарги на рішення державного виконавця чи посадової особи органу державної виконавчої служби.

За приписами п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на вказане, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст. 312, ст. 313, ст. ст. 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області - задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року - скасувати та передати питання щодо розгляду скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що в силу вимог ст.324 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Ніткевич А.В.