Справа № 178/1822/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
10 січня 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Берелет В.В.,
секретаря Кирсань Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - голови ФГ «ВАЛ» про визнання дійсним договір купівлі-продажу майна та визнання права власності, -
Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд встановив, що 09 грудня 2015 року між сторонами на "Міжгалузевій товарній біржі" було укладено договір купівлі-продажу будівлі телятника, загальною площею 748,7 кв.м, розташованого на земельній ділянці 884 кв.м, що розташована в с.Новопідгірне Криничанського району Дніпропетровської області, який відповідно з вимогами ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зареєстровано на біржі в журналі реєстрації біржових угод за № 0912-01-15/1 від 09 грудня 2015 року. Будівля телятника належала відповідачу на підставі свідоцтва на право власності серії САС №205242, від 12 травня 2011 року, виданого Криничанською селищною радою, згідно рішення № 13 від 24 лютого 2011 року. Договір купівлі продажу укладався у відповідності до вимог ст.ст. 655-656 ЦК України та Законом України "Про товарну біржу", тому вимоги щодо нотаріального посвідчення договорів дотримані не були. Однак, укладення договорів свідчить про досягнення сторонами домовленостей щодо всіх істотних умов договорів і відбулося виконання цих договорів. Проте, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що дає суду можливість в порядку ст. 220 ЦК України визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу майна дійсним та задовольнити позовні вимоги позивача.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач, як власник телятника, відповідачем порушені.
Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Згідно ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод на - національному рівні має бути гарантований правовий захист за для реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку, забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення (зокрема, рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі»)
Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим уКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися.
Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства та те, що, сторони при укладані договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09 грудня 2015 року досягли згоди з усіх істотних умов такого договору та виконали усі умови цього договору; положення даного договору не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб та держави; відповідач з моменту підписання договору і моменту припинення юридичної особи ухилявся від нотаріального посвідчення цього договору, а на теперішній час виконати ці дії неможливо, суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 224-226 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати договір № 0912-01-15/1 купівлі-продажу будівлі телятника, загальною площею 748,7 кв.м, розташованого на земельній ділянці 884 кв.м в с.Новопідгірне Криничанського району Дніпропетровської області, укладений 09 грудня 2015 року на "МІЖГАЛУЗЕВІЙ ТОВАРНІЙ БІРЖІ" між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «ВАЛ» - дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлю телятника, загальною площею 748,7 кв.м, розташовану на земельній ділянці 884 кв.м в с.Новопідгірне Криничанського району Дніпропетровської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: ОСОБА_3