Справа № 464/6078/17
пр.№ 2-о/464/108/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2017 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить: встановити юридичний факт, що заповіт, складений від імені ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 26 квітня 2017 року за реєстровим № 814, на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить їй ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування вимог покликається на те, що 26 квітня 2017 року ОСОБА_3 склав заповіт на її імя, посвідчений нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 03.06.2017 ОСОБА_3 помер, про що Сихівським районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено актовий запис № 440 та видано свідоцтво про смерть серії 1-СГ № 470323. З метою оформлення спадщини на підставі вищевказаного заповіту звернулася до нотаріуса, яка відмовила у вчиненні даної нотаріальної дії, оскільки в заповіті допущено помилку, а саме: у її свідоцтві про народження та паспорті вказано дату її народження 01 січня 1970 року, а в заповіті зазначено 11 січня 1951 року. З огляду на це нотаріус запропонувала їй звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту. Виправити зазначену невідповідність дати народження у заповіті інакше, ніж через звернення до суду в порядку окремого провадження, неможливо у звязку із смертю спадкодавця, а тому змушена звернутися до суду із вказаною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представники заяву підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в заяві. З врахуванням наведеного, просять заяву задовольнити.

Нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала до суду письмові заперечення, в яких вказала, що заявник ОСОБА_1 зверталась до неї, як нотаріуса, для відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, в чому їй було відмовлено, оскільки не було подано нею документів, які б підтверджували, що вона є спадкоємцем після смерті останнього. У звязку із відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини та належним чином посвідченого заповіту, нею було рекомендовано заявнику звернутися з даного приводу до суду, з питань встановлення факту належності заповіту.

Допитані за клопотанням заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань згідно ст.ст. 384, 385 КК України,підтвердили в судовому засіданні факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (зазначено в заповіті) одна і та ж особа. Також зазначили, що часто бачили заявника і ОСОБА_3 разом.

Заслухавши пояснення заявника та її представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

Судом встановлено, що 26 квітня 2017 року ОСОБА_3 склав заповіт, в якому на випадок його смерті все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 ОСОБА_3 помер 03.06.2017, про що Сихівським районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено актовий запис № 440 та видано свідоцтво про смерть серії І-СГ № 470323. Заявник зі спадкодавцем перебувала у шлюбі, зареєстрованому Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 18.09.2009, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 189088. Із свідоцтва про народження, паспорта ОСОБА_1 та вищевказаного свідоцтва про шлюб вбачається, що вірна дата її народження: 01.01.1970. Крім того, у листі № 02-01/22472 від 23.10.2017, наданому Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області, вказано, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за наявними обліками управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області не значиться, значиться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с.Добросин, Жовківського району, Львівської області, зареєстрована з 26.05.1997 за адресою: АДРЕСА_1, документована паспортом громадянина України серії КС № 843296, виданого 22.08.2011 Личаківським РВ ГУМВС України у Львівській області.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.12 вищевказаної постанови при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а також з огляду на те, що встановлення вказаного факту необхідно для реалізації заявником права на спадщину, суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає задоволенню.

Керуючись п.п. 1, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218, 234, 256, 259 ЦПК України,

у х в а л и в:

заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме, що заповіт, складений від імені ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 26 квітня 2017 року за реєстровим № 814, на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить заявнику - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів із дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку із дня отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання такої рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Б.Р. Мичка