У х в а л а

9 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» про перегляд Верховним Судом України рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Валківської районної державної адміністрації Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області, публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування», треті особи: ОСОБА_5, реєстраційна служба Валківського районного управління юстиції Харківської області, відділ Держземагентства у Валківському районі Харківської області, про захист порушеного права на земельну ділянку (пай), скасування рішень, розпорядження та державного акта,

в с т а н о в и л а :

Валківський районний суд Харківської області рішенням від 17 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив, ухвалив:

- визнати за ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) площею 7,09 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Восток», що знаходяться на території Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області;

- визнати протиправним та скасувати рішення Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області від 16 січня 2001 року щодо надання в постійне користування ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» землі (4 126, 12 га) для сільськогосподарського використання та рішення Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області від 16 січня 2001 року щодо надання дозволу на виготовлення державного акта на право постійного користування землею (4 126, 12 га) ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України»;

- визнати недійсним державний акт на право постійного користування земле6ю ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» від 5 липня 2001 року та скасувати його державну реєстрацію.

Апеляційний суд Харківської області 27 липня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 30 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнила, рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2016 року скасувала, рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року залишила в силі.

27 січня 2017 року публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» (далі - ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії ГПУ «Шебелинкагазвидобування») звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пунктів 1, 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ Президента); статей 4, 5, 22, 23 Земельного кодексу України 1990 року; статті 141 Земельного кодексу України 2001 року; статей 71, 80 Цивільного кодексу Української РСР та статей 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України від 8 вересня 2010 року та судові рішення Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня і 4 вересня 2013 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 21 лютого 2011 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 30 листопада 2016 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що члени колективного сільськогосподарського підприємства (серед яких є і позивач) скористались правом на земельну частку (пай) та оформили це право належним чином до закінчення реорганізації підприємства; на виконання Указу Президента розпорядженням голови районної адміністрації затверджені розрахунки вартості земельної частки (паю) агрофірми «Восток», визначений розмір такої частки, а також кількість осіб, які мають право на земельні паї; членам колективного сільськогосподарського підприємства «Восток» (серед яких є і позивач) виготовлені сертифікати на право на земельну частку (пай).

При цьому суд першої інстанції, з яким погодився й суд касаційної інстанції, дійшов висновку, що акт приймання-передачі земельних сертифікатів в кількості 570 шт. та заяв власників про передачу земельних паїв у кількості 519 шт., а також книги реєстрації сертифікатів начальнику ГПУ «Харківгазвидобування» ДК «Укргазвидобування» свідчить про бажання членів колективного сільськогосподарського підприємства передати паї в користування, а не про відмову від права на них.

Крім того, суд першої інстанції, з яким погодився й суд касаційної інстанції, дійшов висновку про те, що відповідно до положень статей 391, 392 ЦК України позовна давність на вимогу позивача щодо визнання за ним права на земельну частку (пай) не поширюється; при цьому позовна давність стосовно вимог про скасування актів індивідуальної дії позивачем не пропущена, оскільки позивач дізнався про існування оскаржених актів під час судового засідання, а тому вимога відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності задоволена бути не може.

Разом з тим у наданих для порівняння судових рішеннях містяться такі висновки:

- у рішенні від 13 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дійшов висновку про відмову у визнанні за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки на час смерті особи (спадкодавця) і відкриття спадщини колективне сільськогосподарське підприємство державний акт на право колективної власності на землю не видавався, а його члени не мали права власності на земельні частки (паї);

- в ухвалі від 4 вересня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про те, що позивака пропустила строк позовної давності, оскільки протягом 16 років з моменту реєстрації Державного акта на право колективної власності на землю не зверталась за захистом свого порушеного права та не навела достатніх поважних причин його пропуску.

Отже, в ухвалі суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, та у судових рішеннях, наданих заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судами касаційних інстанцій норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року у зв'язку з її невідповідністю висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 21 лютого 2011 року, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить цьому висновку.

Ухвала Верховного Суду України від 8 вересня 2010 року не може бути прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував судові рішення та передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії ГПУ «Шебелинкагазвидобування» обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 353, 355, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Валківської районної державної адміністрації Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області, публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування», треті особи: ОСОБА_5, реєстраційна служба Валківського районного управління юстиції Харківської області, відділ Держземагентства у Валківському районі Харківської області, про захист порушеного права на земельну ділянку (пай), скасування рішень, розпорядження та державного акта за заявою публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» про перегляд Верховним Судом України рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Н.П. Лященко

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко