Ухвала

іменем україни

08 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про захист прав споживача, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 14 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому просив розірвати договір купівлі-продажу ноутбука «ASUS Х5 53MA-SX371B/Bn» від 23 серпня 2015 року, стягнути з відповідача на його користь вартість ноутбука 6 499 грн, вартість комплексного пакету налаштування «ПК Мінімум» 399 грн, вартість оновлення до «Windows 10» 299 грн, всього 7 197 грн, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (далі - ТОВ «Технополіс-1») реальні збитки у розмірі 900 грн, оскільки у зв'язку з неможливістю використання за призначенням придбаного ноутбука він уклав договір оренди ноутбука із ОСОБА_4

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 серпня 2015 року у торговельному комплексі «Ельдорадо», юридичне найменування ТОВ «Технополіс-1», він придбав ноутбук «ASUS Х5 53MA-SX371B/Bn» вартістю 6 499 грн, комплексний пакет налаштування «ПК Мінімум», вартістю 399 грн, та оновлення до «Windows 10», вартістю 299 грн.

Під час перевірки роботи ноутбука за місцем його проживання була виявлена некоректна робота - комп'ютер «зависав», в зв'язку із чим його не влаштували його технічні характеристики.

01 вересня 2015 року він звернувся з заявою до Дружківської філії ТОВ «Технополіс-1» із проханням провести заміну ноутбука на підставі ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та у цей же день передав товар працівникам даного магазину. Під час його тестування була встановлена некоректна робота, тобто він «завис». Вказана обставина була письмово зафіксована у заяві, яка залишилася в магазині. Саме у такому стані він передав ноутбук згідно з договором зберігання від 01 вересня 2015 року з метою його подальшого обміну. При цьому працівники магазину пояснили, що необхідно провести технічну експертизу ноутбука, на що позивач погодився та передав 100 грн для її оплати.

16 вересня 2015 року електронною поштою він отримав акт технічного огляду від 09 вересня 2015 року, за яким було з'ясовано, що виріб встановлений та експлуатувався: при встановленні операційної системи, драйверів та утиліт експлуатувався протягом 36 годин, зроблені висновки: дефект не проявився, операційна система неліцензійна, утиліти необхідні не встановлені, апарат не підлягає гарантійному ремонту. Крім того, в акті вказано, що він не надає право на обмін.

У цей же день він отримав листа від відповідача, яким у обміні товару було відмовлено, оскільки є підстави вважати, що ним змінено програмне забезпечення, що призвело до неправильної роботи техніки та втрати гарантії.

Посилаючись на те, що він особисто не вчиняв жодних дій, які б свідчили про навіть намір змінити ліцензійне програмне забезпечення на неліцензійне, а також на порушення Правил торговельного обслуговування споживачів, просив позов задовольнити.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 14 грудня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу ноутбука «ASUS Х5 53MA-SX371 В/Вп» від 23 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Технополіс-1». Стягнуто з ТОВ «Технополіс-1» на користь позивача вартість ноутбука «ASUS Х5 53MA-SX371 В/Bn» у розмірі 6 499 грн, вартість комплексного пакету налаштування «ПК Мінімум» - 399 грн, вартість оновлення до «Windows 10» - 299 грн, всього 7 197 грн. Стягнуто з ТОВ «Технополіс-1» на користь ОСОБА_5 реальні збитки у розмірі 900 грн. Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ТОВ «Технополіс-1» ноутбук «ASUS Х5 53MA-SX371 В/Bn», на якому встановлений комплексний пакет налаштувань «ПК Мінімум». Стягнуто з ТОВ «Технополіс-1» на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 30 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору від 23 серпня 2015 року купівлі-продажу ноутбука «ASUS Х5 53MA-SX371 В/Bn», укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «Технополіс -1», стягнення із ТОВ «Технополіс-1» на користь позивача вартості ноутбука «ASUS Х5 53MA-SX371 В/Вп» у розмірі 6 499 грн, вартості комплексного пакету налаштування «ПК Мінімум» у розмірі 399 грн, вартості оновлення до «Windows 10» у розмірі 299 грн, усього 7 197 грн.

Позов ОСОБА_3 задоволено. Розірвано договір від 23 серпня 2015 року купівлі-продажу ноутбуку «ASUS Х5 53MA-SX371B/Bn», укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Технополіс-1». Стягнуто із ТОВ «Технополіс-1» на користь ОСОБА_3 вартість ноутбука «ASUS Х5 53MA-SX371 В/Bn» у розмірі 6 499 грн, вартість комплексного пакету налаштування ПК Мінімум в сумі 399 грн, вартість оновлення до «Windows 10» у розмірі 299 грн, усього 7 197 грн. У іншій частині рішення залишено без змін. Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ТОВ «Технополіс-1» ноутбук «ASUS Х5 53MA-SX371 В/Вп».

У касаційній скарзі ТОВ «Технополіс-1», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що 23 серпня 2015 року ОСОБА_3 придбав в магазині відповідача ноутбук «ASUS Х5 53MA-SX371B/Bn» вартістю 6 499 грн та послуги з налаштування: комплексний пакет «Налаштування ПК Мінімум» вартістю 399 грн, з оновлення до «Windows 10» вартістю 299 грн.

01 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою заміни несправного ноутбука у зв'язку з виявленою у процесі користування неполадкою або обміну на іншу модель. Товар було прийнято для проведення технічного огляду та встановлення наявності недоліку.

Актом технічного огляду від 09 вересня 2015 року сервісного центра «Елма Сервіс» було встановлено, що дефекту у товарі немає, а була встановлена неліцензійна операційна система, та апарат не підлягає гарантійному обслуговуванню.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, як продавець, не довів обставин, які б звільняли його від відповідальності за неналежне виконання обов'язків із продажу неякісного ноутбука, тому має нести відповідальність на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог та ухвалюючи нове в цій частині, виходив із інших підстав, зокрема того, що відповідачем порушено права позивача, як споживача, передбачені ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», тому споживач має право розірвати договір зі стягненням на його користь сплачених ним коштів.

Проте з рішенням апеляційного суду повністю погодитися не можна.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 11 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив розірвати договір купівлі-продажу ноутбука та повернути грошові кошти, сплачені за товар, посилаючись на те, що при його використанні були виявлені недоліки у роботі.

Апеляційний суд, установивши, що згідно з заявою від 01 вересня 2015 року позивач просив замінити комп'ютер на аналогічний через виявлені недоліки товару, зокрема несправності у роботі (а. с. 12), розірвав укладений між сторонами договір купівлі-продажу на підставі ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, у якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Тобто, суд застосував норму закону, яка регулює розірвання договору у разі неможливості обміну товару належної якості.

Між тим, частиною 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, мас право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Вимоги споживача, встановлені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми споживачу здійснюється лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків товару, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Тобто для встановлення наявності істотного недоліку товару необхідна наявність 4 ознак:

- неможливості чи недопустимості використання товару;

- виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця);

- повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення;

- наявність хоча б однієї з цих ознак - він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Тільки сукупність 4 обов'язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживачів, та повернення грошових коштів, сплачених за товар.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували наявність істотного недоліку товару, придбаного у відповідача.

Апеляційний суд на зазначені вище положення ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» уваги не звернув, до спірних правовідносин їх не застосував, на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не надав належної правової оцінки доказам і доводам сторін та не врахував, що відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, визнаючи акт технічного стану товару від 09.09.2015 року яким встановлено, що оперативна система не ліцензійна, неналежним доказом, суд не врахував, що відповідно до ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відхиляючи докази, надані відповідачем, суд апеляційної інстанції зазначив, що належним доказом зміни саме позивачем програмного забезпечення, яке призвело до неправильної роботи техніки, мала бути проведена з ініціативи продавця експертиза, проте така у справі не проводилась.

При цьому, суд залишив поза увагою той факт, що висновок експерта є одним із доказів та має оцінюватись судом у сукупності з іншими доказами відповідно до ч. 5 ст. 147, ч. 3 ст. 212 ЦПК України, згідно з якою суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 30 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик