Справа № 462/579/16 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/746/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Львівський хлібзавод №1», треті особи: ПАТ «Концерн «Хлібопром», ОСОБА_4 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Львівський хлібзавод №1», треті особи: ПАТ «Концерн «Хлібопром», ОСОБА_4 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду прийнято формально, без повного з'ясування обставин та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у трудовій книжці позивача відсутні записи щодо перебування у трудових відносинах ОСОБА_2 з ПАТ «Львівський хлібзавод №1», оскільки позивач надала суду копію трудової книжки з тими записами, які у неї були, тобто станом на 17.06.2011 рік, а копії інших сторінок трудової книжки вона не могла надати, так як до цього часу вона знаходиться у роботодавця. Крім того апелянт вказує, що суд не взяв до уваги відповідь Головного управління Держпраці у Львівській області від 15.04.2016 року №2225/115-04, у якій зазначено, що на підставі наказу №355 від 25.12.2015 року, керуючись ч.2 ст.32 КЗпПУ, комірника нереалізованої продукції експедиційного відділу виробничого підрозділу «Львівський хлібзавод №1 ПАТ «Концерн Хлібпром» з 28.12.2015 року переміщено на посаду комірника нереалізованої продукції виробничого підрозділу «Цех кондитерських виробів» ПАТ «Концерн Хлібпром», що розташований за адресою м. Львів вул. Східна, 45 з попереднім графіком роботи та без змін умов праці. Апелянт вважає, що ПАТ «Львівський хлібзавод №1» і ПАТ «Концерн Хлібпром» різні юридичні особи, а тому при переведенні позивача необхідно було застосувати ч.1 ст.32 КЗпПУ, яка передбачає обов'язкову згоду працівника при переведенні.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 122), про причини неявки суд не повідомили, та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд поновити її на посаді комірника складу нереалізованої продукції ПАТ «Львівський хлібозавод № 1» та стягнути з ПАТ «Львівський хлібозавод № 1» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. В обґрунтування зазначених вимог покликається на те, що вона працює на хлібозаводі № 1 з 1980 року. Працювала майстром у 3 зміни 25 років, а на посаді комірника складу нереалізованої продукції понад 10 років. 28 грудня 2015 року позивача не допустили до робочого місця без жодних пояснень.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивачем не надано, а судом не здобуто доказів перебування у трудових відносинах позивача та відповідача - ПАТ «Львівський хлібзавод №1».

Колегія погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки ПАТ «Львівський Хлібозавод № 1» від 23.03.2016 року ОСОБА_2 не працювала на ПАТ «Львівський Хлібозавод № 1», а відтак не могла бути і звільнена. (а.с.30)

Із листа Головного управління Держпраці у Львівській області від 15.04.2016 року № 2225/1/15-04 за результатами позапланової перевірки додержання законодавства про працю у ПАТ «Концерн Хлібпром» вбачається, що в ході проведення перевірки адміністрацією Товариства надано наказ № 335 від 25.12.2015 року «Щодо особового складу», згідно з яким на підставі ч. 2 ст. 32 КЗпП України ОСОБА_2, комірника нереалізованої продукції експедиційного відділу виробничого підрозділу «Львівський хлібозавод № 1» ПАТ «Концерн Хлібпром» з 28.12.2015 року переміщено на посаду комірника нереалізованої продукції складу № 4 експедиційного відділу виробничого підрозділу «Цех кондитерських виробів» ПАТ «Концерн Хлібпром», що розташований за адресою АДРЕСА_1 з попереднім графіком роботи та без змін умов праці. (а.с.37-39)

Листом від 02.03.2016 року голови профспілкового комітету ППО ПАТ «Концерн Хлібпром» ВПС «співдружність» Сєрова О.В. на ім'я генерального директора ПАТ «Концерн Хлібпром» ОСОБА_4 повідомлено про те, що 25.12.2015 року не було засідань профспілкової організації ПАТ «Концерн Хлібпром» ППС «Співдружність».

Окрім того було надано повторне попередження, яке відправлено ОСОБА_2 рекомендованим поштовим переказом, що підтверджується письмовою відміткою 14.01.2016 року у графі «вручено» якого проставлено «16.01.2016 року» та в графі «розписка в одержанні» проставлено напис «Коваль» та вчинено підпис.

Відповідно до зазначеного попередження ОСОБА_2 повідомлена про те, що у зв'язку із відсутністю на засіданні профкому 11.01.2016 року, на яке позивач була запрошена 30.12.2015 року, повторне засідання з приводу звільнення ОСОБА_2 відбудеться 18.01.2016 року в 16 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з наданим повідомленням «про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 про прогул» від 18 січня 2015 року за підписом голови профспілкового комітету ППО ПАТ «Концерн Хлібпром» ВПС «Співдружність» Сєрова О.В. на ім'я генерального директора ПАТ «Концерн Хлібпром» профспілковий комітет ухвалив рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 - комірника нереалізованої продукції складу № 4 експедиційного відділу виробничого підрозділу «Цех кондитерських виробів» ПАТ «Концерн Хлібпром» з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із прогулами без поважних причин.

Статтею 36 Кодексу законів про працю України передбачено підстави припинення трудового договору. Такими підставами є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 8) підстави, передбачені контрактом. У випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади". Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Колегія суддів не бере до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у трудовій книжці позивача відсутні записи щодо перебування у трудових відносинах ОСОБА_2 з ПАТ «Львівський хлібзавод №1», оскільки позивач надала суду копію трудової книжки з тими записами, які у неї були, тобто станом на 17.06.2011 рік, а копії інших сторінок трудової книжки вона не могла надати, так як до цього часу вона знаходиться у роботодавця, виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_2, у такій відсутні будь-які записи щодо перебування у трудових відносинах ОСОБА_2 з ПАТ «Львівський хлібозавод № 1». (а.с. 53-54)

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, як вбачається із листа Головного управління держпраці у Львівській області від 15.042016р. № 2225/1/15-04, у ході перевірки надано лист від 18.01.15 за № 007/07 на ім'я ОСОБА_2 (за адресою: АДРЕСА_2), згідно яким ОСОБА_2 надіслано копію наказу № 011 від 18.01.2016р та вказано про необхідність отримання трудової книжки, який скеровано рекомендованим листом 18.01.2016, що підтверджується поштовою відміткою, однак лист підлягав поверненню. Наведене свідчить про дотримання вимог частини 1 та частини 2 статті 47 КЗпП України в частині видачі трудової книжки та копії наказу про звільнення з роботи. (а.с. 38 зворот)

Покликання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що при її переведенні необхідно було застосувати ч.1 ст.32 КЗпПУ, яка передбачає обов'язкову згоду працівника при переведенні, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки позивачка не покликалася на дану статтю в своїй позовній заяві та такий наказ про переведення не оскаржено у встановленому законом порядку, а тому в силу вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України не береться до уваги судом.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судовою колегією встановлено, що відповідно до наказу генерального директора ПАТ «Концерн Хлібпром» - ОСОБА_4 № 355 від 25 грудня 2015 року, на підставі ч.2 ст. 32 КЗпП України вирішено перемістити ОСОБА_2, комірника нереалізованої продукції експедиційного відділу виробничого підрозділу «Львівський хлібзавод №1» ПАТ «Концерн Хлібпром» з 28 грудня 2015р. на посаду комірника нереалізованої продукції складу № 4 експедиційного відділу виробничого підрозділу «Цех кондитерських виробів» ПАТ «Концерн Хлібпром», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з попереднім графіком роботи та без змін умов оплати праці.

Відповідно до наказу ПАТ «Концерн Хлібпром» № 11 від 18.01.2016р. про припинення трудового договору (контракту), ОСОБА_2 звільнено згідно п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин), на підставі актів, що підтверджують відсутність ОСОБА_2 на роботі, протокол засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації ПАТ «Концерн Хлібпром» ВПС «Співдружність» від 18.01.2016р.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді