Справа № 372/1859/15-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/141/17 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 20 02.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінов Артем Володимирович про визнання договорів дарування недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом в якому просив визнати недійсними договори дарування садового будинку НОМЕР_2, загальною площею 476,2 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,110 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані у садовому товаристві «Зоря» за адресою: смт. Козин, Обухівського району, Київської області, які укладені 12 лютого 2013 року між ним та ОСОБА_2, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., зареєстровані в реєстрі за № 358 та № 360, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 вказане нерухоме майно та визнати за ним право власності на нього, мотивуючи його тим, що в 2005 році відповідно до договору купівлі-продажу він придбав садовий будинок НОМЕР_2, загальною площею 476,2 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,110 га., кадастровий номер НОМЕР_1, які розташовані у садовому товаристві «Зоря» в смт. Козин, Обухівського району, Київської області.

В червні 2010 році ним було зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 25.05.2012 року він отримав важку закриту черепно-мозкову травму, за яких обставин це сталося не пам'ятає, тому, тривалий час лікувався, проходив реабілітацію. З жовтня 2014 року по березень 2015 року перебував за кордоном. Повернувшись до України дізнався, що вже не являється власником спірного нерухомого майна, так як йому стало відомо про укладення 12.03.2013 року оспорюваних правочинів. Крім того, він дізнався, що ОСОБА_2 за відплатним договором відчужила спірне майно своєму знайомому ОСОБА_4, якому було відомо, як про отриману ним травму так і про стан після неї, що свідчить про його недобросовісність. Так як на час, якими датовано укладення договорів дарування, він страждав стійким психічним розладом і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.08.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування садового будинку НОМЕР_2, який розташований у садовому товаристві «Зоря» за адресою: смт. Козин, Обухівського району, Київської області, загальною площею 476,2 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м., укладений 12.02.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 358.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, загальною площею 0,110 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у садовому товаристві «Зоря» за адресою: смт. Козин, Обухівського району, Київської області, укладений 12.02.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою М.І., зареєстрованого в реєстрі за № 360.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 садовий будинок НОМЕР_2, загальною площею 476,2 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,110 га., кадастровий номер НОМЕР_1, які розташовані у садовому товаристві «Зоря» в смт. Козин, Обухівського району, Київської області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1887, 90 грн. з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.08.2016 року, ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.08.2016 року є необґрунтованим, безпідставним, несправедливим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.08.2016 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.10.2010 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 14.09.2010 року № 11/25, ОСОБА_3 належав садовий будинок загальною площею 476,2 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м., в смт. Козин, Обухівського району, Київської області.

Згідно Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Козинською селищною радою народних депутатів Обухівського району Київської області від 25.12.1997 року № 6, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 11.03.1998 року № 1785, ОСОБА_3 належала земельна ділянка загальною площею 0,110 га., в смт. Козин, Обухівського району, Київської області.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, 25.06.2010 року, зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

На підставі договору дарування садового будинку від 12.02.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 358, ОСОБА_3 передав безоплатно ОСОБА_2 у власність садовий будинок НОМЕР_2, загальною площею 476,2 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м., який розташований у садовому товаристві «Зоря» за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козни.

З договору дарування земельної ділянки від 12.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 360 вбачається, що ОСОБА_3 безоплатно передав у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,110 га., яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, садове товариство «Зоря», кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.04.2015 року, ОСОБА_2 передала у власність, за грошову суму ОСОБА_4 земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,11 га., що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, садове товариство «Зоря», земельна ділянка б/н, цільове призначення (використання) земельної ділянки - індивідуальне садівництво.

Згідно договору купівлі-продажу від 09.04.2015 року, ОСОБА_2 продала ОСОБА_4 садовий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, садове товариство «Зоря», будинок НОМЕР_2, загальною площею 476,2 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 в травні 2012 року при невстановлених обставинах отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований, проходив лікування та реабілітацію від отриманих тілесних ушкоджень.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ту обставину, що на час укладення договорів дарування 12.02.2016 року він не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що відповідно до ст. 225 ЦК України є підставою для визнання їх недійсними.

Колегія суддів вважає, що вказані доводи знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Частинами 1, 2 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Як передбачено ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За правилами ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину, особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Висновком судово-психіатричного експерта № 272 від 12.04.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 на час укладання ним договорів дарування садового будинку НОМЕР_2, та земельної ділянки, що знаходяться в смт. Козин, Обухівського району Київської області, садове товариство «Зоря», від 12.02.2013 року страждав стійким хронічним психічним розладом у вигляді органічного ураження головного мозку травматично-інтоксикаційного ґенезу з слабоумством. ОСОБА_3 на час складання договорів дарування від 12.02.2013 року за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не х їхньої волі іншим шляхом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Витребування майна на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України можливо і в тому випадку, коли правочин, за яким набувач набув право власності на майно, не визнано недійсним та коли фактичний володілець майна є добросовісним набувачем. Законодавець надає переваги у захисті порушеного права власнику, а не добросовісному набувачеві.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Статтями 387, 388 ЦК України визначено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння та від добросовісного набувача.

За вказаних обставин, коли земельна ділянка та садовий будинок вибули із власності позивача всупереч його волі, колегія суддів підтримує думку Обухівського районного суду Київської області про те, що спірне нерухоме майно підлягає поверненню у власність ОСОБА_3, шляхом його витребування.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи те, що Обухівський районний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначився з законом, який регулює спірні правовідносини, порушень законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія судів вважає що рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.08.2016 року необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: