Справа № 452/2381/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" січня 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом та зазначає, що є підстави для його задоволення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про присудження до стягнення аліментів у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно і за минулий період, - за останні три роки, а також про стягнення із відповідача ОСОБА_4 додаткових витрат на утримання дочки в розмірі 3460грн. У підтвердження своїх вимог покликається на те, що ОСОБА_5 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свої матері ОСОБА_6 залишилася проживати разом із рідною сестрою останньої - ОСОБА_1, оскільки батько ОСОБА_4 до себе її не забрав. ОСОБА_4 фактично покинув сім'ю і з 2013 року зовсім не спілкується з дочкою, не займається її вихованням; не цікавиться станом здоров'я, фізичним та духовним розвитком; матеріально не допомагає. Неповнолітня ОСОБА_5 фактично проживає із позивачем ОСОБА_1 та перебуває повністю на її утриманні. Виходячи з наведеного і через те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивач вбачає підстави для позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дочки.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та посилалися на обставини, викладені у позовній заяві, просили і наполягали позов задовольнити вцілому повністю. Позивач ОСОБА_1 ствердила, що дитина цілком перебуває на її утриманні, а батько не несе жодних витрат на утримання дочки протягом зазначеного у позові часу; що саме нею використовувались та затрачалися кошти на утримання неповнолітньої дочки: на харчування, одяг, при необхідності на лікування та інші потреби, але про це документально підтвердити їй складно, оскільки фактично не збирала доказів.

Відповідач ОСОБА_4 був допитаним за місцем свого проживання Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у порядку судового доручення щодо збирання доказів та пояснив, що позовні вимоги не визнає, оскільки бажає безпосередньо брати участь у піклуванні над своєю дочкою, просив дитину переїхати проживати із ним, проте йому не дає можливості це здійснювати позивач; згідний на розгляд справи в його відсутності.

Представник третьої особи служби у справах дітей Самбірської міської ради Львівської області ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позов ОСОБА_1, ствердивши, що батько дитини до Служби з будь-яких питань взагалі не звертався; вважає, що є підстави для позбавлення його батьківських прав.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника третьої особи, вивчивши письмове обґрунтування відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав:

Спірні правовідносини регламентовані ст. 164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням дочки не займається; зв'язок із нею не підтримує, матеріально не допомагає, не виявляє до дочки жодної батьківської уваги та турботи; аліментів не сплачує, - стосовно наведеного з 2013 року.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дочки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Із повідомлення служби у справах дітей та сім'ї Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 11.08.2016 року №01-11/399 відомо, що ОСОБА_4 не йде на контакт із працівниками служби у справах дітей та сім'ї і відповідно відмовляється надавати будь-які підтверджуючі документи щодо утримання чи виконання батьківських обов'язків відносно своєї дочки ОСОБА_5; згідно повідомлення директора середньої школи №10 м. Самбора Львівської області від 29.07.2016 року №01-16/220 під час навчання ОСОБА_5 в середній школі №10 м. Самбора Львівської області її батько ОСОБА_4 не цікавився навчанням дочки, не ходив на батьківській збори. Дана обставина також підтверджується актом оцінки потреб дитини та її сім'ї від 12.02.2015 року.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Однаково за законодавством України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття у спосіб, визначений за домовленістю між ними (ст. 181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом установлено, що між сторонами в даній цивільній справі не досягнуто згоди. Відповідач ОСОБА_4 офіційного працює, тому аліменти слід присудити у частці від його заробітку (доходу) згідно ст. 183 СК України. Зазначеною нормою Закону встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому, аналізуючи зібрані докази сторонами із наведеними нормами закону, письмове пояснення відповідача та позивача у суді, ураховуючи інтереси дитини, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, суд прийшов до висновку в необхідності присудити стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини (доходу) від заробітку відповідача щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття з часу пред'явлення такого позову, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У решті частини позову ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину та за минулий час суд за аналізом представлених документів відмовляє за недоведеністю, що не позбавляє права позивача на звернення до місцевого суду із таким питанням із інших підстав. Стороною позивача не доведено регламентованого у ст. ст. 185 і 191 СК України, що вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могли одержати у зв'язку з його ухиленням, що виникли потреби участі батька у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами і, зокрема на зазначену в позові суму 3460грн., що взагалі не мотивовано і нічим не підтверджено.

Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями позивача, представника позивача та представника третьої особи, суд вважає, що існують всі законні підстави для часткового задоволення позову, - про позбавлення батьківських прав, зокрема, відповідача ОСОБА_4 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5, та стягнення аліментів із ОСОБА_4 на утримання останньої у розмірі 1/3 частки від його заробітку; оскільки ОСОБА_4 свідомо ухиляється від виконання свого обов'язку по її вихованню, утриманню; роз'яснивши, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів у встановленому законом порядку; що ОСОБА_4 має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав; що ОСОБА_1 вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину; судові витрати слід розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати із ОСОБА_4, 1964 року народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1, - на користь ОСОБА_1, 1953 року народження, яка зареєстрована і проживає у АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, - аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 вересня 2016 року і до досягнення дочкою повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в 1/3 частці від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає обов'язковому негайному виконанню.

У решті позову ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину та за минулий час відмовити за недоведеністю.

Стягнути із ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави у сумі 551,2грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення; відповідачем - протягом цього ж строку із дня отримання його копії.

Суддя