Провадження № 2/317/231/2017
Справа № 317/4855/16-ц
17 лютого 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
при секретарі Лебідь О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,-
До суду надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.
Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України 27.09.2012 р. уклало контракт про надання правової допомоги № 67 з ТОВ «Таліон». Оскільки генеральний директор ТОВ «Таліон» ОСОБА_3 має Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 262 від 14.02.1996 р., з нею також Моторне (транспортне) страхове бюро України уклало договір про надання юридичних послуг від 09.06.2009 р. Витрати, які несе позивач при зверненні до суду за послуги адвоката, є судовими витратами та підлягають сплаті. Послуги адвоката на підставі контракту від 27.09.2012 р. № 67 та додаткової угоди № 27 від 18.05.2015 р. про надання правових послуг по цій справі складають 2000 грн. 00 коп.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду представник позивача ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подав.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Як видно з постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 23.02.2015 р., ОСОБА_1 08.01.2015 р. о 15 год. 30 хв. в Запорізькому районі в с. Григорівка на перехресті вул. Леніна вул. Радянська керував автомобілем НОМЕР_2, на перехресті рівнозначних доріг не надав дорогу транспортному засобу, що рухався праворуч від нього, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Пежо 308, д/н НОМЕР_1, внаслідок ДТП травмованих немає, пошкоджено автомобілі.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка відбулась 08.01.2015 року та внаслідок якої потерпілій особі, власнику автомобіля Пежо, д/н НОМЕР_1, було завдано матеріальної шкоди.
Судом встановлено, що на дату скоєння ДТП, відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 вст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ст. 22 Закону, позивач відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП.
16 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу.
У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись при цьому наказом про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 4251 від 17.08.2015 р., позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі платіжним дорученням від 17 серпня 2015 року № 4251рв у розмірі 9932 грн. 00 коп.
Наразі матеріали справи не містять доказів повної чи часткової сплати відшкодування ОСОБА_1 на користь позивача.
Оскільки ОСОБА_1 не сплатив відшкодування, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував доказами наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Позовні вимоги, в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп., задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Моторне (транспортне) страхове бюро України 27.09.2012 р. уклало контракт про надання правової допомоги № 67 з ТОВ «Таліон». Оскільки генеральний директор ТОВ «Таліон» ОСОБА_3 має Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 262 від 14.02.1996 р., з нею також Моторне (транспортне) страхове бюро України уклало договір про надання юридичних послуг від 09.06.2009 р. Послуги адвоката на підставі контракту від 27.09.2012 р. № 67 та додаткової угоди № 27 від 18.05.2015 р. про надання правових послуг по цій справі складають 2000 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За змістом ст.ст. 79, 84 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права.
Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст. 56 ЦПК України. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу.
Згідно зі ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ.
При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й повязана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному звязку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.
Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.
При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.
Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), документи, що підтверджують кількість годин участі особи, яка надавала правову допомогу. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
Позивачем не надано документів, які підтверджують склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, не надано належних документів, що підтверджують факт оплати гонорару, що входить до предмету доказування по справі.
Крім того, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 підписала позов саме як представник позивача на підставі довіреності, а тому в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп. слід відмовити.
Отже, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 28 коп.).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян