Справа № 189/121/17
У Х В А Л А

31.01.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Лукінова К.С.

при секретарі Копиця С.І.,

розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості майна.

31.01.2017 року до суду надійшла заява від позивача в якій він просив забезпечити позов, шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2, а саме: на ? частину житлового будинку №35 по вул. Червоноармійська в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області та на ? частину земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :05:001:0301, розташовану за адресою: смт. Покровське, Покровського району Дніпропетровської області, вул. Червоноармійська, 35, вказуючи на те, що неприйняття заходів по забезпеченню його позовних вимог надасть можливість ОСОБА_2 розпорядитися цим майном на свій розсуд, що може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення його позовних вимог.

Вивчивши матеріали додані до позовної заяви, заяву суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК України, передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснює п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Як видно з позовної заяви, обраний позивачем спосіб забезпечення позову може порушувати права інших осіб. Крім того, обраний позивачем спосіб забезпечення позову може значно перевищувати розмір позовних вимог та не бути співмірним заявленому позову, оскільки до матеріалів доданих до позовної заяви та до заяви про забезпечення позову не додано доказів вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт, а відтак доказів співмірності заявлених позовних вимог - обраному позивачем способу забезпечення позову.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Лукінова