УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді - Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивачаПублічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» Сафіра Федора Олеговича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину квартири в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Разом з позовною заявою, представник позивача направив до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину квартири загальною площею 26,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 29.08.2012 відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 14 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В зв?язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов?язань станом на 31.10.2016 утворилась заборгованість в розмірі 54 665,30 грн., а тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Згідно відомостей, які містяться в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідачу на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного просив заяву задовольнити.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. (п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України)

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2012 відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 14 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Позов містить посилання про те, що у зв?язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов?язань станом на 31.10.2016 утворилась заборгованість в розмірі 54 665,30 грн.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати

мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Враховуючи, що будь-яких доказів щодо намагань відповідача здійснити продаж належної йому на праві власності 1/3 частки квартири, з метою уникнення, його реалізації під час виконавчого провадження за рішенням суду, в разі задоволення позову, представником позивача не надано, а також не надано доказів, що саме невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. А тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову на даній стадії розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивачаПублічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» Сафіра Федора Олеговича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину квартири - відмовити.

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк