УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

21.02.2017 року Провадження №2/425/140/17

Справа №425/132/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Мирошникової О.Ш., за участю секретаря Кулішової О.С., в присутності представника Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради про повернення дітей, -

встановив:

20 січня 2017 року суддею Рубіжанського міського суду Луганської області було відкрито провадження у цивільній справі № 425/132/17 за позовом ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради про повернення трьох дітей відібраних у ОСОБА_2 за рішенням суду.

В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради ОСОБА_1 висловила думку, що цю справу слід слухати за участю ОСОБА_2, оскільки ця справа стосується прав неповнолітніх дітей. ОСОБА_1 мала з ОСОБА_2 вчора зустріч та розмову, при якій остання була в доброму настрої та стані самопочуття, про судове засідання позивачу відомо, вона збиралася на нього.

В перше судове засідання 02.02.2017 року позивач не зявилася, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, що підтверджується наявною у справі довідкою про доставку смс-повідомлення, згідно з яким позивач отримала виклик до суду 20.01.2017 року (а.с. 25, 29).

Згідно журналу судового засідання від 02.02.2017 року розгляд справи було відкладено на 21.02.2017 рік згідно п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України в звязку з першою неявкою без поважних причин належним чином повідомленого позивача або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 32).

В судове засідання 21.02.2017 року позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом шляхом направлення рекомендованих листів на дві адреси, вказані в позовній заяві, один з яких позивач отримала 04.02.2017 року, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням № 849, а інший повернувся до суду з відміткою «за не запитом» (а.с. 41-45).

Додатково повістка про виклик до суду позивачу направлялися шляхом надіслання смс-повідомлень на її номер телефону, який вона зазначила у заяві та є доставленою 02.02.2017 року, що підтверджується наявною у справі довідкою (а.с. 46).

Як вже зазначалося вище, заяви про розгляд справи за її відсутності відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України ОСОБА_2 суду не надала, також позивач жодного разу не повідомила суд про причини своєї неявки.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, за відсутності у справі заяв позивача про зміну адреси та номеру телефону, направлені їй виклики в судове засідання вважаються доставленими, тому позивач повідомлена належним чином про судове засідання. Також, суд вважає, що позивач не з'явилася до суду без поважних причин, оскільки взагалі не повідомила суду про причини неявки.

Відповідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України та статті 169 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності явки позивача в судове засідання в залежності від того, яке це судове засідання перше чи повторне, іншими словами судом не враховується поважність причин при повторній неявці позивача до суду. Це повязане з дією принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого у статті 11 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не зявився в судове засідання (незалежно від причин повторної неявки), так і відповідача, який у звязку з такою неявкою вимушений витрачати свій час для зявлення до суду.

Отже, відповідно до ЦПК України суд не повинен зясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_3 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В звязку з тим, що позивач не з'явилася повторно в судове засідання, заяви про розгляд справи без її участі до суду не направляла, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

На виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд розяснює позивачу положення ч. 2 ст. 207 ЦПК України, відповідно до якої особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Таким чином, позивач має право звертатися до суду повторно з позовом про повернення дітей, тобто право позивача на звернення до суду з цим позовом ніким та нічим не обмежено.

Керуючись ст.ст. 207, 209, 210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради про повернення дітей залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_3