ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/143/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Даниленко В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про поділ мана, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд накласти арешт на нерухоме майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені вказаним кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що заява відповідає вимогам стст. 151, 152 ЦПК України, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись стст. 151, 152 Цивільного процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Виконання ухвали доручити Реєстраційній службі Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ: ДАНИЛЕНКО В.В.