У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23 березня 2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 7 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань станом на 30 листопада 2015 року заборгованість складає 15 142,34 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року, у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що згідно з матеріалами справи 23 березня 2011 року ОСОБА_3 заповнила у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» бланк анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій вона у вказаній анкеті-заяві заповнила розділи: «персональні дані», «адреса проживання», «контактна інформація». На звороті анкети-заяви міститься розділ «Додаткова інформація (обов'язкова для заповнення для отримання кредиту/кредитної карти)», який відповідачем не заповнено, також, у розділі «маю бажання оформити на своє ім'я» картку, в якому клієнту необхідно вказати яку саме картку він бажає оформити: платіжна карта кредитка «Універсальна»; зарплатна карта; карта GOLD; пенсійна карта; ощадкнижка (депозит); дебетова особиста карта; ідентифікація з паспортом; жодна із вищевказаних пропозицій відповідачем обрана не була, графа «вкажіть бажаний кредитний ліміт по платіжній карті кредитка «Універсальна»/ GOLD не заповнена.

Дата 23 березня 2011 року та підпис відповідача стоїть під зазначенням, що клієнт згоден на те, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Отже, суди дійшли правильного висновку про недоведеність тих обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог. Надана Банком копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил на банківських послуг у ПриватБанку від 23 березня 2011 року не є належним доказом в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України укладення договору про надання банківських послуг використання кредитної картки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд достатньо повно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов