Справа № 462/584/17
УХВАЛА

21 лютого 2017 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить дослівно: зобовязати ОСОБА_2 повернути позивачу кошти в сумі еквівалентній 8000.00 доларів США, зокрема ті, що внесені ним на депозитний рахунок в ПАТ «ПриватБанк» у відділенні на вул. Патона, 2/4А у м. Львові.

З метою забезпечення позову позивач просить накласти арешт на кошти на рахунках, відкритих на імя ОСОБА_2 в ПАТ «ПриватБанк» у відділенні на вул. Патона, 2/4а у м. Львові, оскільки невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому судового рішення.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із розяснень, даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із розяснень, даних в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Частиною 1 ст.152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається із поданої заяви, ОСОБА_1 просить накласти арешт на кошти на рахунках, відкритих на імя ОСОБА_2 в ПАТ «ПриватБанк» у відділенні на вул. Патона, 2/4а у м. Львові.

Разом з тим, позивачем не надано суду на виконання ст.10, 60 ЦПК України належних і допустимих доказів на підтвердження того, що майно - кошти на рахунках, відкритих на імя ОСОБА_2 в ПАТ «ПриватБанк» у відділенні на вул. Патона, 2/4а у м. Львові, на час подання позову і вирішення питання забезпечення позову належить відповідачу ОСОБА_2

При цьому, в заяві про забезпечення позову позивач не зазначає необхідних реквізитів рахунків, на які необхідно накласти арешт та суми коштів, які на них знаходяться, що унеможливлює визначення співрозмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 8 ст.153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви подано без додержання вимог чинного законодавства, приходжу до висновку, що така заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.151-153 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський