РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року. Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.

за участю секретаря Столярчук Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та на частину квартири в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

03.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Володимир-Волинського міського суду з позовом до свого сина ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. 13.02.2017 року від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну та уточнення позовних вимог, згідно якої вона пред?явила позов до свого сина ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

В своїй позовних вимогах ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме: ? квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Інша ? вказаної квартири повинна їй належати на праві власності, оскільки була придбана нею та її покійним чоловіком, коли вони перебували у шлюбі, тобто дана квартира була їх спільною сумісною власністю. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є дітьми позивача та померлого ОСОБА_4, мають право за законом на спадщину. Однак після смерті ОСОБА_4, позивачем та відповідачами в добровільному порядку було здійснено перерозподіл спадщини, відповідачі відмовилися від її прийняття на користь позивача. Оформити власність у нотаріуса у встановленому порядку позивач не може, у зв?язку з відмовою останнього вчинити такі дії через пропущені строки подання відповідних заяв, тому змушена була звернутися із позовом в суд. Просить визнати за нею право власності на ? частки житлової квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, а також визнати за нею право власності на іншу ? частки тієї ж квартири, як частку в спільному майні подружжя.

У відповідності до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечували, просили його задовольнити.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за умови якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Як вбачається з долучених до позовної заяви копій документів, 28 серпня 1976 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1. За час їхнього проживання у шлюбі у них народилися діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 08 червня 1992 року придбав квартиру, загальною площею 46 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 25 червня 1992 року, за ОСОБА_4 зареєстроване право власності (реєстрова книга № 3 за реєстровим № 325) на дану квартиру. Вказаний факт також підтверджується технічним паспортом та будинковою книгою.

У відповідності до ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім?ю України (1969 року), який діяв станом на момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічна норма закріплена і у ст.60 Сімейного кодексу України, а саме, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, вищезгадана квартира, яка придбана ОСОБА_4 08 червня 1992 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1

Як стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Оскільки ОСОБА_4 заповіту після смерті не залишив, відкрилась спадщина на належне йому майно за законом.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Отже, якщо квартира за адресою: АДРЕСА_1, була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1, то, відповідно спадщина відкрилась лише на її ? частки, оскільки інша ? частки даної квартири належить позивачу ОСОБА_1 так як є її часткою в спільному майні подружжя.

Згідно ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 На підставі ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Однак у судового засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявили та подали відповідні письмові заяви про те, що відмовилися від своїх часток у спадщині на користь позивача ОСОБА_1, а тому просять її позовну заяву задовольнити повністю.

Інших спадкоємців у ОСОБА_4 немає.

За таких обставин визнання позову відповідачем будь-чиїх прав та інтересів не порушує, а вимоги позивача є обґрунтованими та підставними.

Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 346, 1217, 1218, 1226, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 213-215 ЦПК України, ст.60 Сімейного кодексу та ч.1 ст.22 Кодексу України про шлюб і сім?ю (1969 року), суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та на частину квартири в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частки житлової квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1, як частку в спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частки житлової квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Володимир-Волинський міський суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /-/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя І.Р. Вітер