Справа №359/7139/16-ц
Провадження №2/359/352/2017
9 лютого 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,
Представник позивача не зявився у судове засідання. Він подав клопотання про розгляд цивільної справи в його відсутності (а.с.32).
ОСОБА_1 також не зявився у судове засідання. З довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області (а.с.37) вбачається, що інформація про за-реєстроване місце проживання відповідача відсутня. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України він був викликаний в суд через оголошення у пресі (а.с.51).
На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про про-ведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності сторін (а.с.55).
Дослідивши письмові докази, приєднані до позову, суд дійшов до висновку, що по-зов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що 4 листопада 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» видав відповідачу кредитну картку «Універсальна». Ця обставина підтверджується копією анкети-заяви (а.с.13).
З копії витягу про тарифи по карткам «Універсальна» (а.с.16) та витягу з умов та правил надання банківських послуг (а.с.17-26) вбачається, що за допомогою отриманого кредиту ОСОБА_1 набув можливість знімати грошові кошти та розраховуватись ними. Він зобовязався повертати ПАТ КБ «Приватбанк» зняті або витрачені ним гро-шові кошти протягом 55 днів з дня здійснення кожної трансакції та щомісячно сплачу-вати проценти за користування кредитом в розмірі 2,5%. У випадку неналежного вико-нання цих грошових зобовязань ОСОБА_1 зобовязаний сплатити пеню та штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути банку або іншій фінансовій установі кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, вста-новлених кредитним договором.
Згідно з ч.1 ст.549 цього ж Кодексу у разі порушення зобовязання боржник по-винен сплатити неустойку (пеню, штраф).
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Як розяснив Верховний Суд України в правовій позиції №6-2003цс15 від 21 жовт-ня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
З письмового розрахунку, приєднаного до позову (а.с.5-12), вбачається також те, що у звязку з невиконанням кредитного договору у відповідача виникла пеня в розмірі 2200 гривень. Однак за це ж порушення до ОСОБА_1 вже застосований штраф. Ця обставина свідчить про те, що підстави для включення пені в розмір боргу за кредитним договором відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч.3 цієї ж статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В матеріалах цивільної справи міститься копія довідки про умови кредитування ОСОБА_2 з використання кредитки «Універсальна» (а.с.14). Однак вимога про стягнення боргу за кредитним договором предявлена до ОСОБА_1, а не до ОСОБА_3 Ця обставина свідчить про те, що наведений письмовий доказ не містить інформацію щодо предмета доказування.
З огляду на це суд вважає, що копія довідки про умови кредитування ОСОБА_2 з використання кредитки «Універсальна» є неналежним доказом.
Крім того, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішен-ня, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, витрати присуджуються позивачеві пропор-ційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.1, п.6 ч.3 ст.79 цього ж Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 1249 гривень 57 копійок (1378 : 100% х 90,68%) та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в розмірі 380 гривень 86 копійок (420 : 100% х 90,68%).
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задо-вольнити частково.
У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення боргу за кредитним догово-ром в більшому розмірі відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» витрати на оплату судового збору в роз-мірі 1249 гривень 57 копійок та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в розмірі 380 гривень 86 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення в суд пер-шої інстанції протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_4