Справа № 541/183/17
Провадження №2/541/351/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 листопада 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Сидоренка Ю.В.

з участю секретаря судового засідання - Олешко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

27 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування позову зазначила, що з 23 вересня 2007 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.05.2010. Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого з відповідача на користь позивача рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09.11.2009 було вирішено стягувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.04.2010 розмір згаданих аліментів було зменшено до 300 грн. щомісячно. Оскільки відповідач свідомо та умисно ухилявся від виконання свого обов'язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, станом на 01.12.2016 у нього за період з жовтня 2009 року по листопад 2016 року утворилася заборгованість в сумі 29644,82 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця. Посилаючись на ст.196 СК України, позивач зазначає, що розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача на її користь, становить 9016,30 грн. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки займається наданням послуг по перевезенню пасажирів, ремонтом автомобілів без державної реєстрації, як суб'єкта підприємницької діяльності, і доходи, які він отримує від цієї діяльності, дозволяють йому їздити відпочивати за кордон, на риболовлю, займатись іншими видами активного відпочинку. В той же час він байдуже ставиться не тільки до виконання аліментних зобов'язань, але й від інших батьківських обов'язків, не зустрічається з дитиною, не спілкується з нею, не проявляє інтересу до її фізичного та духовного розвитку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити. При цьому пояснив, що після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів він виконував рішення протягом двох років, але потім перестав сплачувати аліменти позивачу в зв'язку з тим, що вона не надавала йому можливості спілкуватися з сином, незважаючи на рішення суду, яким було встановлено порядок його участі у вихованні дитини. Доказів сплати аліментів він надати не може, тому що ці матеріали виконавчого провадження знищені. В зв'язку з цим вважав що розмір заборгованості по аліментах визначений державним виконавцем невірно, отже позов є безпідставним.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, а також матеріали архівної цивільної справи № 2-490/10, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 9 листопада 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн. щомісячно (а.с.6).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2010 року зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання сина, до 300 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи з 16 квітня 2010 року до повноліття дитини (а.с.7-8).

Згідно з довідкою-розрахунком ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції станом на 16 квітня 2010 року відповідач ОСОБА_2 мав заборгованість по аліментам на утримання сина в сумі 2314,52 грн. (а.с.12). Вказаною довідкою спростовується твердження відповідача про те, що він спочатку повністю виконував рішення суду про сплату аліментів.

Державним виконавцем ВДВС Миргородського МРУЮ виконано розрахунок заборгованості по аліментам відповідача ОСОБА_2 за період з 16 квітня 2010 року по 1 грудня 2016 року, яка складає 27330,30 грн. (а.с.11-12). В наданих копіях матеріалів виконавчого провадження (а.с.56-65) відсутні документи про сплату відповідачем аліментів

Згідно з довідкою ЦПЗ № 5 ПАТ «Укрпошта» від 15.05.2017 відповідачем ОСОБА_2 зроблено грошові перекази на ім'я ОСОБА_1: 13.06.2012 - в сумі 200,00 грн., 17.08.2012 - в сумі 200,00 грн., 14.02.2013 - в сумі 300,00 грн.,14.05.2013 - в сумі 200,00 грн., 13.03.2014 - в сумі 200,00 грн., 10.04.2014 - в сумі 200,00 грн. (а.с.82, 83), з яких в розрахунку заборгованості враховано лише 300,00 грн., сплачені в лютому 2013 року. Суд вважає за необхідне врахувати ці грошові перекази як сплату аліментів, про що стверджує відповідач, та вважає безпідставними заперечення проти цього позивача, оскільки останньою не доведена наявність будь-яких інших зобов'язань відповідача перед нею, крім аліментних.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Судом встановлено, що заборгованість по аліментах на утримання сина виникла з вини відповідача. Відповідачу було та є відомо про наявність рішень Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 9 листопада 2009 року та від 16 квітня 2010 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та про відкриття відповідного виконавчого провадження. Він періодично сплачував аліменти, але в неповному розмірі. Поважних причин, які б перешкоджали відповідачу належним чином виконувати рішення суду про стягнення аліментів, відповідачем не наведено та відповідних доказів не надано.

Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд враховує вимоги чинного законодавства України та правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 16 березня 2016 року в справі №6-300цс16.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

За викладених обставин суд здійснює наступний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів:

Аліменти за місяцьСума заборгованості (грн.)Кількість днів у місяціВідсоток пені (%)Неустойка(пеня) (грн.)
Жовтень 200964,5231120,00
Листопад 2009500,00301150,00
Січень 2010500,00311155,00
Лютий 2010500,00281140,00
Березень 2010500,00311155,00
Квітень 2010400,00301120,00
Травень 2010300,0031193,00
Червень 2010300,0030190,00
Липень 2010300,0031193,00
Серпень 2010300,0031193,00
Вересень 2010300,0030190,00
Жовтень 2010300,0031193,00
Листопад 2010300,0030190,00
Грудень 2010300,0031193,00
Січень 2011300,0031193,00
Лютий 2011300,0028184,00
Березень 2011300,0031193,00
Квітень 2011300,0030190,00
Травень 2011300,0031193,00
Червень 2011300,0030190,00
Липень 2011300,0031193,00
Серпень 2011300,0031193,00
Вересень 2011300,0030190,00
Жовтень 2011300,0031193,00
Листопад 2011300,0030190,00
Грудень 2011300,0031193,00
Січень 2012300,0031193,00
Лютий 2012300,0029187,00
Березень 2012300,0031193,00
Квітень 2012300,0030190,00
Травень 2012300,0031193,00
Червень 2012100,0030130,00
Липень 2012300,0031193,00
Серпень 2012100,0031131,00
Вересень 2012300,0030190,00
Жовтень 2012300,0031193,00
Листопад 2012300,0030190,00
Грудень 2012300,0031193,00
Січень 2013300,0031193,00
Лютий 201300,0028100,00
Березень 2013300,0031193,00
Квітень 2013300,0030190,00
Травень 2013100,0031131,00
Червень 2013300,0030190,00
Липень 2013300,0031193,00
Серпень 2013300,0031193,00
Вересень 2013300,0030190,00
Жовтень 2013300,0031193,00
Листопад 2013300,0030190,00
Грудень 2013309,6031195,98
Січень 2014309,6031195,98
Лютий 2014309,6028186,69
Березень 2014185,8031157,60
Квітень 2014185,8030155,74
Травень 2014385,80311119,60
Червень 2014385,80301115,74
Липень 2014385,80311119,60
Серпень 2014385,80311119,60
Вересень 2014385,80301115,74
Жовтень 2014385,80311119,60
Листопад 2014385,80301115,74
Грудень 2014385,80311119,60
Січень 2015385,80311119,60
Лютий 2015385,8028186,69
Березень 2015385,80311119,60
Квітень 2015385,8030155,74
Травень 2015385,80311119,60
Червень 2015385,80301115,74
Липень 2015385,80311119,60
Серпень 2015385,80311119,60
Вересень 2015436,50301130,95
Жовтень 2015436,50311135,32
Листопад 2015436,50301130,95
Грудень 2015436,50311135,32
Січень 2016436,50311135,32
Лютий 2016436,50291126,59
Березень 2016436,50311135,32
Квітень 2016436,50301130,95
Травень 2016459,30311142,38
Червень 2016459,30301137,79
Липень 2016459,30311142,38
Серпень 2016459,30311142,38
Вересень 2016459,30301137,79
Жовтень 2016459,30311142,38
Листопад 2016459,30301137,79
Всього 28644,82 8720,30

При цьому, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства закріпленому у ст. 11 ЦПК України, суд проводить нарахування пені виключно в межах заявлених позовних вимог, тобто по листопад 2016 року включно.

Отже, загальна сума нарахованої відповідачеві пені становить 8720,30 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 196 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Миргород Полтавської області, на користь ОСОБА_1 8720,30 грн. (Вісім тисяч сімсот двадцять гривень 30 копійок) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640,00 грн. (Шістсот сорок гривень 00 коп.) у відшкодування судових витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. В. Сидоренко