Справа №: 343/31/17
Провадження №: 2/0343/166/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 лютого 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ТзОВ "Інвест-Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Фінанс" заборгованість у розмірі 7125,00 гривень за договором позики № І200000019 від 30 травня 2016 року та судові витрати в розмірі 1378,00 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 травня 2016 року між ТзОВ "Інвест-Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № І200000019, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику власні кошти у сумі 2500,00 гривень. Позика надана на строк до 29.06.2016 року включно під проценти за користування чужими коштами на рівні 1% в день. На підтвердження укладення договору позики та визначенняйого умов ОСОБА_1 надав розписку. Після завершення строку позики ОСОБА_1 не повернув позичені кошти у повному обсязі, а також не сплатив проценти за користування ними, у зв»язку з чим виникла необхідність звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Станом на дату пред'явлення позову до суду заборгованість становить 7125,00 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою позики - 2500,00 грн.; заборгованості за відсотками 3625,00 грн. та штрафу 1000,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з"явився, у позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності.

Вiдповiдач в судове засідання повторно не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи у його відсутності не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 30 травня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест-Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № І200000019, згідно якого ТзОВ "Інвест-Фінанс" надав ОСОБА_1 власні кошти в сумі 2500,00 гривень (а.с.4-5).

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так, на підтвердження укладення договору та отримання коштів, ОСОБА_1 було надано розписку, відповідно до якої він отримав кошти в позику у розмірі 2500,00 гривень на підставі договору позики № І200000019 та зобов»язується повернути їх в термін не пізніше ніж 29.06.2016 року (а.с.24).

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п.1.3 та п.1.4 договору позики № І200000019 від 30.05.2016 року позика надана на строк до 29.06.2016 року включно, під проценти за користування чужими коштами на рівні 1% в день.

Згідно п.3.2 вказаного договору грошові кошти вважаються отриманими позичальником, починаючи з дня отримання їх у позикодавця за розпискою позичальника.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Крім того, пунктом 4.1 договору позики визначено, що у разі порушення термінів повернення позики та сплати відсотків за користування позикою, позичальник зобов»язується сплатити позикодавцю неустойку у вигляді штрафу у розмірі 1000,00 гривень.

У відповідності до п.6.1 договору позики, цей договір вважається укладеним з моменту передачі позичальнику позики і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов»язань.

Проте, в порушення умов договору, відповідач своїх зобовязань не виконав, та отримані кошти не повернув.

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № І200000019 від 30.05.2016 року за позичальником ОСОБА_1 станом на 04.01.2017 року наявна заборгованість в сумі 7125,00 гривень, яка складається із: заборгованості за основною сумою позики 2500,00 гривень; заборгованості за відсотками 3625,00 гривень та штрафу 1000,00 гривень. Починаючи з моменту отримання коштів за договором позики ОСОБА_1 не здійснив жодної проплати з метою їх повернення чи сплати відсотків за користування ними (а.с.7).

Слід також відзначити, що у Постанові судової палати у цивільних справах Верховний суд України у справі за № 6-36цс14 від 02 липня 2014 року роз'яснив, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, враховуючи, що позичальник ОСОБА_1 не виконав умови договору позики щодо порядку, строків повернення коштів та процентів за користування ним. Заборгованість за договором позики ОСОБА_1 перед ТзОВ «Інвест-Фінанс» становить 7125,00 гривень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. При цьому суд враховує, що згідно платіжного доручення № 56 від 21 листопада 2016 року ТзОВ «Інвест-Фінанс» сплатило 1378,00 грн. судового збору, тому з відповідача підлягає до стягнення 1378,00 гривень судових витрат.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 625, 1046- 1050 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 226, 228 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

РIШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Фінанс" заборгованість за договором позики № НОМЕР_1 від 30 травня 2016 року в розмірі 7125,00 (сім тисяч сто двадцять п'ять) гривень, яка складається з: 2500,00 гривень - заборгованість за основною сумою позики, 3625,00 гривень - заборгованість за відсотками, 1000,00 гривень - штраф, та 1378,00 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана не пізніше 10 (десяти) днів з дня отримання ним копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст заочного рішення виготовлений: 22.02.2017 року.