Справа № 382/791/16-ц Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 22-ц/780/540/17 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 56 02.02.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мережко М.В., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що 20 січня 2016 року він уклав із відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» договір фінансового лізингу № 003520 з додатками, відповідно до якого товариство зобов'язалося придбати у свою власність та передати йому у користування автобус ЗАЗ А07А3-644 строком на 50 днів, а він у свою чергу зобов'язався періодично сплачувати за користування транспортним засобом лізингові платежі. Вказував, що умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству, є несправедливими та порушують його права як споживача. Посилався, що укладений ним договір лізингу є нікчемним як в силу порушення вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», так і в силу ст.220 ЦК України, оскільки договір не був посвідчений нотаріально. У зв'язку із наведеним просив визнати недійсним укладений між ним та відповідачем договір фінансового лізингу та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на його користь сплачені за договором лізингу платежі в розмірі 63360 грн. та судові витрати.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу укладений з порушеннями до вимог законодавства. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. В ході розгляду справи судом першої інстанції було детально оцінено та перевірено на відповідність вимогам закону укладений між сторонами договір фінансового лізингу, в результаті чого суд прийшов до висновку про несправедливість включених до п.п.1.4, 3.5., 4.3.6, 8.3, 813, 12.12. вказаного договору положень. Зазначене у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для визнання такого договору недійсним. З наведеними висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх обґрунтованими.

Окрім того, зважає колегія суддів й на ту обставину, що до договору лізингу відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням певних особливостей. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства? договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. В той же час в даному випадку спірний договір лізингу було укладено в простій письмовій формі. Його нотаріальне посвідчення здійснене не було. У відповідності до положень ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Вищевказана позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15.

Усі зазначені вище обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді справи, в результаті чого їм була дана належна правова оцінка. Розглядаючи спір, суд належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: М.В. Мережко

А.С. Сержанюк