Номер провадження: 22-ц/785/1171/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Калараша А.А., Кравця Ю.І.,

при секретарі Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» до ОСОБА_4 Велі огли про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 Велі огли на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2016 року,

встановила:

У січні 2016 року ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 листопада 2005 року між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 014/0077/74/705 про надання йому споживчого кредиту у сумі 240 000, 00 дол. США на строк по 28 листопада 2025 року із сплатою 12% річних за користування кредитними коштами.

ОСОБА_4 умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання не виконав, внаслідок чого в нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 07 грудня 2015 року становить 135 150 (сто тридцять пять тисяч сто пятдесят) дол. США 22 центів та 681 485 (шістсот вісімдесят одна тисяча чотириста вісімдесят пять) гривень 47 копійок, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 119 898 (сто девятнадцять тисяч вісімсот девяносто вісім) дол. США 96 центів, у тому числі простроченої заборгованості 10 817 (десять тисяч вісімсот сімнадцять) дол. США 88 центів; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 15 251 (п'ятнадцять тисяч двісті пятдесят один) дол. США 76 центів, у тому числі простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 14 384 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят чотири) дол. США 55 центів; пені за порушення строків виконання зобовязань у розмірі 681 485 (шістсот вісімдесят одна тисяча чотириста вісімдесят пять) гривень 47 копійок.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2016 року позов ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 Валі огли на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 014/0077/74/705 від 28 листопада 2005 року в сумі 163 967 (сто шістдесят три тисячі девятсот шістдесят сім) дол. США 35 центів, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 119 898 (сто девятнадцять тисяч вісімсот девяносто вісім) дол. США 96 центів, у тому числі простроченої заборгованості 10 817 (десять тисяч вісімсот сімнадцять) дол. США 88 центів; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 15 251 (п'ятнадцять тисяч двісті пятдесят один) дол. США 76 центів, у тому числі простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 14 384 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят чотири) дол. США 55 центів; пені за порушення строків виконання зобовязань у розмірі 28 817 (двадцять вісім тисяч вісімсот сімнадцять) дол. США 13 центів. Вирішено питання судових витрат.

Зазначене рішення суду після його перегляду судом першої інстанції оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4 Велі огли. В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 28 листопада 2005 року між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 014/0077/74/705 про надання йому споживчого кредиту у сумі 240 000, 00 дол. США на строк по 28 листопада 2025 року із сплатою 12% річних за користування кредитними коштами.

Банк виконав належним чином покладені на нього зобовязання, надавши ОСОБА_4 суму кредиту у розмірі 240 000, 00 дол. США.

Згідно п. 7.5 кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом, штрафні санкції та інші витрати, у випадках невиконання позичальником принаймні будь-якої з умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_4 умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання не виконав, внаслідок чого в нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 07 грудня 2015 року становить 135 150 (сто тридцять пять тисяч сто пятдесят) дол. США 22 центів та 681 485 (шістсот вісімдесят одна тисяча чотириста вісімдесят пять) гривень 47 копійок та складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 119 898 (сто девятнадцять тисяч вісімсот девяносто вісім) дол. США 96 центів, у тому числі простроченої заборгованості 10 817 (десять тисяч вісімсот сімнадцять) дол. США 88 центів; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 15 251 (п'ятнадцять тисяч двісті пятдесят один) дол. США 76 центів, у тому числі простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 14 384 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят чотири) дол. США 55 центів; пені за порушення строків виконання зобовязань у розмірі 681 485 (шістсот вісімдесят одна тисяча чотириста вісімдесят пять) гривень 47 копійок.

Посилання апеляційної скарги на безпідставне стягнення заборгованості за кредитом в іноземній валюті є необґрунтованими.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-190цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Доводи апеляційної скарги щодо неотримання відповідачем грошових коштів спростовуються матеріалами справи, в тому числі і добровільним погашенням відповідачем вказаної кредитної заборгованості після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Разом з цим, висновок суду першої інстанції щодо стягнення пені у доларах США є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі№ 3-29гс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи позов ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» щодо стягнення заборгованості за кредитом, дійшов помилкового висновку про стягнення на користь останнього з відповідача пені за порушення строків виконання зобовязань у розмірі 28 817 (двадцять вісім тисяч вісімсот сімнадцять) дол. США 13 центів.

За таких обставинах, враховуючи невірне застосування судом стягнення пені в доларах США, приймаючи до уваги, що судом у резолютивній частині визначена сумарна кредитна заборгованість, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 Валі огли на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» кредитної заборгованості підлягає зміні.

В іншій частині судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Велі огли задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 Валі огли на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» кредитної заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 Валі огли на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 014/0077/74/705 від 28 листопада 2005 року в сумі 135 150 (сто тридцять пять тисяч сто пятдесят) дол. США 22 центів та 681 485 (шістсот вісімдесят одна тисяча чотириста вісімдесят пять) гривень 47 копійок, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 119 898 (сто девятнадцять тисяч вісімсот девяносто вісім) дол. США 96 центів, у тому числі простроченої заборгованості 10 817 (десять тисяч вісімсот сімнадцять) дол. США 88 центів; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 15 251 (п'ятнадцять тисяч двісті пятдесят один) дол. США 76 центів, у тому числі простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 14 384 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят чотири) дол. США 55 центів; пені за порушення строків виконання зобовязань у розмірі 681 485 (шістсот вісімдесят одна тисяча чотириста вісімдесят пять) гривень 47 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_3

ОСОБА_5