Справа № 305/1984/16-ц
Провадження по справі 2/305/231/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

за участю секретаря - Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.10.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісія за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 31.10.2016 року має заборгованість в сумі 30539,75 гривні, що складається з наступного: 2392,76 гривні - заборгованості за кредитом; 22916,53 - заборгованості по процентах за користування кредитом; 3300,00 гривень заборгованості за пенею та комісією, 500 гривень - штрафу (фіксована частина); 1430,46 гривні - штраф (процентна складова). На підставі наведеного просили стягнути з відповідача, в їхню користь заборгованість за кредитним договором б/н від 07.10.2013 року в сумі 30539,75 гривні та судові витрати понесені банком при подачі даної позовної заяви до суду.

Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, однак ОСОБА_2 у позовній заяві та у клопотанні від 23.11.2016 року просив справу розглядати без участі представника Приватбанку. У випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилася, у відповідності до ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення справи та заперечень щодо позову суду не подавала.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, згідно з вимогами ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів.

Вивчивши обставини справи та дослідивши докази, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н від 07.10.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом та за відсотками, сплачувати комісію за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії згідно Умов.

У відповідності до ст.ст.526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).

З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що ОСОБА_1 порушила свої зобов`язання та станом на 31.10.2016 року допустила заборгованість в сумі 30539,75 гривні, що складається з наступного: 2392,76 гривні - заборгованості за кредитом; 22916,53 - заборгованості по процентах за користування кредитом; 3300,00 гривень заборгованості за пенею та комісією, 500 гривень - штрафу (фіксована частина); 1430,46 гривні - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У частині 2 статті 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом достовірно встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, зокрема вона прострочила свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, отже, в даному випадку, має місце невчасне виконання зобов'язання.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з ОСОБА_1 30539,75 грн. боргу за кредитним договором є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з того, що позов задоволено, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень присуджуються позивачеві з відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 10,11, 57,58, 60, 88. 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, 18.10.1986, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ "Приватбанк", м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, , рах.№ 3111, МФО № 305299, заборгованість у розмірі 30539,75 грн за кредитним договором б/н від 07.10.2013 року та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.Е. Ємчук

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: Ємчук В.Е.