АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1553/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 635/5468/16-ц Панас Н.Л.
Категорія: Спори про спадкове право Доповідач - Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Костенко Т.М.

Бездітка В.М.

за участю секретаря: Каплаух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської областіна рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач звернувся у суд з позовом в якому посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_10 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Після її смерті спадкоємцями першої черги є: ОСОБА_11 - донька, яка фактично прийняла спадщину і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та онуки - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8

Під час розгляду у Харківському районному суді Харківської області справи за позовом ОСОБА_3 до нього, йому стало відомо про наявність свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було отримано відповідачем 28.12.2013 року і посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, згідно з яким відповідач став власником 1/8 частки спірного домоволодіння. Вважає, що дане свідоцтво не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому просив визнати його недійсним.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, вважали їх безпідставними.

Не визнали позовні вимоги також треті особи.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 28 грудня 2013 року за реєстровим № 3-1336 на ім'я ОСОБА_3, яка складається з 1/8 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсним.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_4.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним необґрунтованим, яке підлягає скасуванню, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, таке що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Також не погоджуючись з рішенням суду представник Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги, вважає рішення незаконним і необґрунтованим, таким що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вважає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилається, що єдиною підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 на думку суду є посилання нотаріуса в тексті свідоцтва, яке було видано ОСОБА_3 на норми ЦК 2003 року. Незважаючи на твердження нотаріуса про те, що таке посилання є технічною помилкою, такі обставини суд вважає порушенням вимог діючого законодавства на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_3 нотаріусом були порушені вимоги діючого на час відкриття спадщини законодавства то таке свідоцтво визнається недійсним.

Судом також зазначено, що згідно з домовою книгою, померла ОСОБА_10 була зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 в будинку який належав ОСОБА_11, за шість місяців до смерті, а тому спадщину після її смерті прийняла донька померлої.

Судова колегія з висновками суду не може погодитися.

Згідно до вимог ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року) для переходу спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням.

Статею 549 ЦК України передбачено, що вважається, що спадкоємець прийняв спадщину:

-якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном

-якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву

про прийняття спадщини. Ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст.553 ЦК України вважається, що спадкоємець відмовився від спадщини, якщо він не вчинив жодної дії, яка свідчить про прийняття спадщини ( ст. 549 ЦК 1963 року)

Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 р. за №-152/361 передбачено , а саме в пункті 109 Інструкції, що свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно до ст. 112 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Відповідно до п.113 Інструкції запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном було підставою вважати, що спадкоємці прийняли спадщину.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном, крім запису в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі про постійну прописку в спадковому будинку можуть бути наявність у спадкоємців свідоцтва про реєстрацію на автотранспортний засіб, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливо лише після належного оформлення прав на нього.

Пунктом 114 Інструкції передбачено, що державний нотаріус при видачі свідоцтва по право власності на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Судовим розглядом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_10 на належні їй 1/8 частину будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_3 постійно проживав і проживає в спадковому будинку, в якому йому належить право власності на 5/8 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Ніколенко Г.А. 1411.13р. №-741 та 1/8 частина спадщини на підставі свідоцтва про право власності за законом, виданого Першою держнотконторою Харківського району Харківської області від 2.04.1988р. №-1-1060( а.с. 49).

Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1) проживав, був зареєстрованим та мав частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 і за нормою ст.. 549 ЦК ( 1963 року), яка діяла на час відкриття спадщини, а тому він прийняв спадщину фактично і ці обставини були доведені.

Звертаючись до суду з даними позовними вимогами ОСОБА_4 зазначав, що після смерті ОСОБА_10 єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину була її донька ОСОБА_11 його рідна мати. При цьому позивач послався на те, що підставою стверджувати це було те, що ОСОБА_10 на день смерті була зареєстрована і проживала в будинку, який належав ОСОБА_11, що підтверджується записом в будинковій книзі за адресою АДРЕСА_3 . Між тим, судова колегія вважає це твердження помилковим так як на час відкриття спадщини діяла норма статті 549 ЦК яка передбачала я фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном або подачу спадкоємцем державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи при житті мати позивача ОСОБА_11 свої права на спадкове майно не заявляла. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_11 після смерті матері прийняла спадщину фактично і взагалі те, що вона мала намір приймати спадщину. Між тим право на спадщину після смерті ОСОБА_10 у позивача похідне від прийняття спадщини донькою померлої ОСОБА_11

Однією з підстав визнання свідоцтва недійсним суд першої інстанції також зазначив те, що нотаріус при видачі свідоцтва припустилася помилки і послалась на норми ЦК в редакції 2003 року, а не норми законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини. Між тим лише ця обставина не є підставою для визнання свідоцтва про право власності недійсним, так як порядок виправлення технічних помилок нотаріусем передбачений п.17 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №-18/5 та п.1 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.12 №-296/5, п.6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом міністерства юстиції України 22.12.2010 року №-3252/5.

Судовим розглядом було встановлено, що нотаріус при видачі свідоцтва на спадщину перевірила факт смерті спадкодавця. Представник відповідача пояснювала, що сестра ОСОБА_3, ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_10 віддала йому свідоцтво про її смерть так як у неї не було наміру приймати спадщину на належну померлій 1/8 частину в будинку в якому проживав відповідач, нотаріус також перевіряє час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Ці вимоги були виконані нотаріусом.

Суд залучив нотаріуса у якості відповідача, що процесуально не є правильним, так як у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повиння залучатися у якості відповідачів.

Судова колегія вваає, що суд постановив рішення яке не відповідає вимогами статей 213,214 ЦПК України.

Суд прийшов до висновків, які не грунтуються на обставинах справи не дав належної оцінки запереченням відповідача та його представника про те, що позивачем не доведено його право на спадкування майна померлої в жовтні 1996 році бабусі.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг є обгрунтованими, а тому скарги підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню, з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.. 303,304,307,309,313,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2016 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_3, Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області судовий збір в сумі 606 грн. 32 коп. (шістсот шість грн. 32 коп.) сплачений за подачу апеляційної скарги та на користь ОСОБА_3 606 грн. 32 грн. (шістсот шість грн. 32 коп.) сплачені при подачі апеляційної скарги.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - Н.О.Міненкова

Судді - В.М. Бездітко

Т.М. Костенко