Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Зимницькій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и в:

05 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1, у розмірі 2000,00 грн., щомісячно, до досягнення малолітнім сином трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пояснила, що з 10 січня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час перебування у шлюбу народилась дитина - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з січня 2016 року сторони проживають окремо, не підтрмують сімейно-шлюбні стосунки, на даний час в суді перебуває справа про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. З моменту народження дитина проживає разом з матірю, перебуває на її утриманні, оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, єдиним джерелом її доходів є державна допомога на дитину, однак цих коштів не вистачає для нормального існування як матері, так і дитини, враховуючи вік та потреби дитини, позивач не має можливості вийти на роботу та отримувати додаткові доходи, в свою чергу відповідач не дбає про свою сім'ю, після народження дитини надає мінімальну суму коштів, яку визначає на власний розсуд, без врахування реальних витрат, які необхідно для утримання дружини та малолітньої дитини, в той же час в силу положень сімейного законодавства позивач має право отримувати допомогу від чоловіка на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп., при визначенні розміру аліментів позивач враховує, що відповідач є особою працездатного віку, займається підприємницькою діяльністю, тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити, пояснив, що на даний час сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син - ОСОБА_5, який з моменту народження проживає разом з матір'ю. Відповідач визнає той факт, що сімейно-шлюбні відносини між подружжям припинено, вони проживають окремо, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, щомісяця перераховує на банківський рахунок позивача грошові кошти, не відмовляється від виконання своїх батьківських обов'язків та має намір надалі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак на даний час змінилось його матеріальне становище, розмір доходів від підприємницької діяльності значно зменшився, при цьому на утриманні відповідача перебувають мати та бабуся. Відповідач вважає, що позивачем безпідставно пред'явлено вимоги про стягнення аліментів на своє утримання, оскільки вона отримує державну допомогу на дитини, має доходи від здачі квартири в оренду, на даний час позивач разом з дитиною проживає у своїх батьків, які надають позивачу допомогу, в той же час за своїм матеріальним становищем відповідач не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях, які приєднано до справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. (ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України)

Судом встановлено, що з 10 січня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі. (а.с. 9)

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 15 грудня 2015 року (актовий запис №4073). (а.с. 10)

Внаслідок припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами, за домовленістю між батьками, малолітня дитині залишилась проживати разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, ці обставини визнанні сторонами у справі, тому не потребують доказуванню відповідно до положень ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, тому, виходячи з предмету спору, позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, виходячи з положень ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд виходить з наступного, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 860,00 грн. щомісячно, інших доходів не має, в той же час відповідно до вимог сімейного законодавства позивач має право на отримання матеріальної допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

В той же час, відповідач є особою працездатного віку, здійснює діяльність як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, загальний розмір отриманого доходу від господарської діяльності за 2016 рік складає 55440,00 грн., доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку.

При вирішення питання про визначення розміру аліментів, суд, оцінивши наявні у справі докази долучені відповідачем щодо майнового стану, приходить до висновку про визначення розміру аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, оскільки відповідач здійснює діяльність як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, має нерегулярний дохід, докази про наявність у відповідача інших джерел доходів відсутні, що в сукупності дає підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд критично відноситься до позиції відповідача, який просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність чинників, передбачених ст.75 Сімейного кодексу України, оскільки визначений позивачем спосіб захисту в розрізі даного спору регулюється положеннями ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, яка визначає право дружини та утмраиння під час вагітності та у разі проживання з нею дитини.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. ( ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною - сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 84 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Києва, реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною - сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я