РІШЕННЯ

іменем України

"24" лютого 2017 р. 145/973/16-ц

2/145/34/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кіосак Н. О.

за участю секретаря Цюпій О.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 28890, 26 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 07.07.2011 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала у банку кредит у розмірі 13300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила в свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком Договір, про що свідчить підпис у заяві. Відповідач не виконав своєчасно свої кредитні зобов'язання перед банком, у зв'язку із чим утворилась заборгованість станом на 30.04.2016 року у розмірі 28890,26 грн., з яких: 13299,10 грн. заборгованість за кредитом; 13039,24 грн. по процентах; 700 грн. пеня та комісія; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1351,92 грн. штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з підстав, викладених заяві, зазначивши, що 700 грн., на які претендує позивач - це пеня.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала, вважає його безпідставним, оскільки позивачем не доведено факту укладення договору між сторонами, не зрозуміло яким методом розраховано заборгованість по процентах, наведений позивачем розрахунок є арифметично невірним; про зміну відсоткової ставки позивач відповідача не інформував.

ОСОБА_3 надала письмові заперечення проти позову, в яких просить в позові відмовити мотивуючи тим, що банком не доведено факту укладання кредитного договору у письмовій формі з додержанням усіх істотних умов кредитного договору, не надано доказів ознайомлення її з Умовами та Правилами банку, останні не містять її підпису; в анкеті, долученій до позову не вказано ні розміру, ні типу відсоткової ставки, ні терміну, на який видається кредит, ні строків його погашення; відсутні докази, що вона отримувала кредитні кошти та брала на себе зобов'язання сплачувати відсотки у розмірі 27,6% річних; крім того, банком неодноразово збільшено розмір процентної ставки, який жодним із документів, доданих до позову не передбачений; за отриманий кредит вона сплатила 26645,32 грн., які позивач зарахував в рахунок незаконно нарахованих відсотків; розрахунок боргу не відповідає інформації, яка міститься у позовній заяві.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, належним чином заповнена та підписана Заяв, в якій клієнт висловлює свою згоду, що Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг, може складати собою договір приєднання, що регулює відносини між банком та клієнтом щодо умов та порядку надання позичальнику кредиту, інших банківських послуг, вказаних в заяві позичальника.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Згідно позовної заяви позивача 07.07.2011 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала у банку кредит у розмірі 13300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до заяви-анкети відповідачки від 07.07.2011 року вона погодилась з тим, що ця заява разом з Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта шодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Разом з тим, анкета -заява відповідачки від 07.07.2011 року не містить даних про кредитний ліміт. Відповідно до довідки позивача про зміну умов кредитування (а.с. 88, 124, 184 т.1 ) кредитний ліміт 22.08.2013 року було змінено на 13300 грн.

Тобто, вбачається, що кредитний ліміт до 22.08.2013 року був інший.

Згідно письмових пояснень представника позивача ОСОБА_4 (а.с.71) за даним кредитним договором був встановлений ліміт 500 грн.

Отже, доводи представника позивача ОСОБА_4 в позовній заяві щодо кредитного ліміту в розмірі 13300 грн. згідно договору від 07.07.2011 року спростовуються його ж письмовими поясненнями.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 89, 123,178 т. 1) згідно договору від 21.04.2008 року позивачці було видано кредитні картки: 21.04.2008року - 88965, терміном дії до 10/09; 18.12.2009 року 773889, терміном дії до 10/13; 07.07.2011 року 76425, терміном дії до 04/15 та 22.08.2013 року 1993980, терміном дії до 05/17.

З поданих до суду представником позивача документів вбачається, що 20.04.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримала строковий кредит в сумі 1176,76 грн. на строк до 20.04.2009 року (а.с.180).

18.12.2009 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву на отримання кредитної картки «Універсальна» з «0,00» лімітом зі сплатою 3% відсотків на місяць, додатком до якого є Довідка про умови кредитування (а.с. 179, 182-183).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що заборгованість за договорами від 20.04.2008 року та 18.12.2008 року погашена, непогашена заборгованість за договором від 07.07.2011 року.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором позивачем розраховано, починаючи з 22.08.2013 року із суми боргу в розмірі 7587,30 грн., виходячи з процентної ставки 27,6 % (а.с.4). Штрафних санкцій, будь-які прострочення сплати кредитних коштів даним розрахунком станом на 22.08.2013 року не відображено.

Слід зазначити, що відповідно до вищевказаної довідки ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.89,123, 178 т .1 ) 22.08.2013 року позивачці було видано нову картку, терміном дії до 05/17.

Згідно з письмовими поясненнями представника позивача ОСОБА_4 остання картка, яка видана ОСОБА_3 22.08.2013року - "Gold Credit" (а.с.71,117).

На виконання ч.4 ст. 10, ч.1 ст. 131 ЦПК України до початку з'ясування обставин у справі судом роз'яснено сторонам обов'язок подати свої докази суду до початку розгляду справи по суті або ж повідомити про них та роз'яснено наслідки невиконання даного обов'язку, передбачені ч.2 ст. 131 ЦПК України.

Проте, позивачем не було надана Заяви-анкета відповідачки від 22.08.2013року на отримання кредитної картки, клопотань щодо її подання в судовому засіданні представником позивачем ОСОБА_1 заявлено не було, хоча дане питання судом в ході судового розгляду з'ясувалось.

Отже, доказів, які б підтверджували видачу і отримання відповідачем картки від 22.08.2013 року та на яких умовах, не надано (ні типу, ні розміру відсоткової ставки, ні терміну, на який видається кредит, ні строків його погашення ). З фотокопії відповідачки (а.с.240) не видно реквізити отриманої нею картки.

Тобто, в даному випадку, з огляду на положення ст. 207, 634 ЦК України, жодного доказу про укладення договору від 22.08.2013 року не надано.

Розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 07.07.2011 року по 22.08.2013 року суду взагалі не надано.

Слід зазначити, що підставою позову в позовній заяві позивачем зазначено невиконання відповідачем умов кредитного договору від 07.11.2011 року.

Представниками банку надано витяги з наказів від 18.08.2014 року, 18.02.2015 року щодо тарифів по картках "Універсальна", "Універсальна ГОЛД", які різняться між собою, про зміну тарифів з 01.04.2015 року (а.с. 79- 87, 128-131 т.1, а.с.1-8 т.2), з яких вбачається, що розрахунок заборгованості по процентах позивачем виконано, виходячи з процентних ставок картки «Універсальна Gold», за якою з 01.04.2015 року процентна ставка була змінена з 26,7 % річних на 32%; з 01.04.2015 року -на 42,0 %. Разом з тим, заява анкета від 07.07.2011 року позивачкою підписана на отримання картки «Універсальна», а не «Універсальна Gold» (а.с.. 5 т. 1).

Крім того, згідно приєднаних позивачем до позову Умов та Правил надання банківських послуг проценти за користування кредитом нараховуються на дату їх сплати, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту чи овердрафту кошти з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) стає простроченим кредитом (п. 2.1.1.12.7.3) (а.с.30, 31).

Разом з тим, позивачем не обґрунтовано порядок та підстави нарахування процентів, вказаних в розрахунку заборгованості.

Так, на незмінний розмір тіла кредиту за одну і ту ж кількість днів відсотки щомісячно нараховуються в різних сумах. Як видно із розрахунку боргу тіла кредиту з 30.06.2016 року він не змінювався та на думку позивача становив 12741,31 грн. поточний кредит; 557,79 грн. прострочений. При цьому, на незмінний розмір тіла кредиту за одну і ту ж кількість днів відсотки щомісячно нараховуються в різних сумах. Зокрема, 30.06.2015 року за 30 днів нараховані на прострочене тіло кредиту проценти склали 96,43 грн.; 31.07.2015 року за 30 днів такі проценти склали 162,54 грн; 31.08.2015 року за 30 днів нараховано даних процентів 235,69 грн.

Крім того, арифметичним підрахунком вбачається незрозумілість розрахунку. Так, 31.10.2015 року, наприклад, на суму поточного боргу у розмірі 557,79 грн. за 30 днів за ставкою 42% річних позивачем нараховано 325,65 грн. процентів на поточну заборгованість. Проте, виходячи з положень п. 2.1.1.12.7.3 Умов та Правил, сума даних процентів мала б становити 19,52 грн. ( 557, 79 грн. х42%/360х30).

Підстав, передбаченим договором між сторонами для такого нарахування, позивачем не наведено.

Представник позивача ОСОБА_5 пояснити підстави та порядок такого нарахування не зміг.

Доказів про домовленість сторін про порядок нарахування процентів методом складного проценту суду не надано.

За наведених обставин, суд позбавлений можливості самостійно провести розрахунки заборгованості відповідача .

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 207, 364, 526, 1054 ЦК України, -

вирішив:

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення з дня отримання копії рішення.

Суддя Кіосак Н. О.