РІШЕННЯ

іменем України

09 березня 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/222/17

Провадження № 2/414/113/2017

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря Реутової О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красноріченської селищної ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до Красноріченської селищної ради Луганської області, посилаючись на наступні обставини. 16.07.2016 померла мати позивача ОСОБА_3, після якої залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок: 1) № 157 площею 8,1576 га, розташована на території Красноріченської селищної ради; 2) № 158 площею 8,0610 га, розташована на території Красноріченської селищної ради, яка його мати ОСОБА_3 отримала у спадщину від батька позивача ОСОБА_4 29.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до Словяносербської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а 19.01.2017 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено у звязку з тим, що ним не були надані оригінали правовстановлюючих документів на вищезазначене спадкове майно, які надати він не може через те, що його мати ОСОБА_3 за життя їх втратила. Таким чином, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на зазначені земельні ділянки.

Позивач та його представник в попередньому судовому засіданні надали аналогічні пояснення по суті справи та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача селищний голова ОСОБА_5 в попереднє судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області, а також зазначив, що заперечень проти позову селищна рада не має.

Суд, вислухавши позивача та його представника, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, обєктивно оцінивши докази, які містяться в справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймається судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Красноріченське Кремінського району Луганської області, батьками у свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується копіями паспорта громадянина та відповідного свідоцтва ОСОБА_1 (а.с. 7-8, 11).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, виданого 17 березня 1957 року, 20 лютого 1957 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклав шлюб з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка після одруження взяла собі прізвище чоловіка „Липка. З копії рішення Кремінського районного суду Луганської області від 11 лютого 2004 року вбачається, що було встановлено факт належності зазначеного свідоцтва ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 43-44, 46).

Батько позивача ОСОБА_4 помер 13 квітня 2010 року у м. Зимогіря Словяносербського району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Виконавчим комітетом Зимгірївської міської ради Словяносербського району Луганської області, актовий запис № 62 (а.с. 45).

Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю від 03 вересня 2002 року серії ІV-ЛГ № 088882 ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка № 158 площею 8,0610 га, розташована на території Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області, яка була передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем земельної ділянки № 158 площею 80610 кв.м., яка розташована на території Красноріченської селищної ради Луганської області, після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 13 квітня 2010 року, є його дружина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 15).

Мати позивача ОСОБА_7 також померла 16 липня 2016 року у м. Зимогіря Словяносербського району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Хрустальнинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області, актовий запис № 24, та копією рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 19 вересня 2016 року про встановлення факту смерті (а.с. 12, 21-22).

Згідно з копіями довідок Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області № 95 та № 96 від 28.02.2017, за сертифікатом серії ЛГ № 0096934 по КСП «Залиман» за ОСОБА_3 була закріплена земельна ділянка № 157 площею 8,1576 га, а за ОСОБА_4 земельна ділянка № 158 площею 8,0610 га за сертифікатом серії ЛГ № 0096933 (а.с. 39, 40).

Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю від 03 вересня 2002 року серії ІV-ЛГ № 088881 ОСОБА_7 на праві приватної власності належала земельна ділянка № 157 площею 8,1576 га, розташована на території Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області, яка була передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13).

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

29 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Словяносербської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в якій зазначив, що він приймає спадщину, що залишилась після смерті його матері ОСОБА_3, інших спадкоємців немає. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45251198 від 29.09.2016 Словяносербською державною нотаріальною конторою була зареєстрована спадкова справа № 59573446, у нотаріуса № 07/2016, спадкодавець ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 16.07.2016. Зазначені обставини підтверджується копіями відповідних заяви та витягу (а.с. 16, 17).

19 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Словяносербської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що ним не були надані оригінали правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, які належали померлій ОСОБА_3 Зазначені обставини підтверджуються копіями відповідних заяви та постанови (а.с. 18, 19).

Також відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину, виданої державним нотаріусом Словяносербської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_7, а саме недодержаної пенсії, що знаходиться в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області в сумі 1625,63 грн (а.с. 41).

Згідно з п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, для оформлення в нотаріальному порядку спадкових прав на вищевказані земельні ділянки позивачем ОСОБА_1, який прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_3, існують перешкоди через відсутність у нього правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, що були втрачені матірю позивача ще за час її життя.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008вказано, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що після смерті матері позивача ОСОБА_3, яка померла 16.07.2016, залишилося спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок, а позивач ОСОБА_1 як спадкоємець, який прийняв зазначену спадщину, не може отримати свідоцтво на право спадщину у звязку з тим, що оригінали правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно були втрачені, враховуючи відсутність інших спадкоємців, а також визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1225, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Красноріченської селищної ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла 16 липня 2016 року, на земельну ділянку № 157 площею 8,1576 га, розташовану на території Красноріченської селищної ради згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 03 вересня 2002 року серії ІV-ЛГ № 088881.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла 16 липня 2016 року, на земельну ділянку № 158 площею 8,0610 га, розташовану на території Красноріченської селищної ради згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 03 вересня 2002 року серії ІV-ЛГ № 088882.

Вступну та резолютивну частини рішення складено в нарадчій кімнаті та проголошено в попередньому судовому засіданні 09 березня 2017 року.

Повний текст рішення складено 10 березня 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Г. Безкровний