Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.02.2017 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретареві Гончаровій К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У позовній заяві позивач вказує, що 11 вересня 2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» правонаступником прав і обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» та фізичною особою ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 230-07/Н.

Згідно п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. Кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 5 570,00 дол. (пять тисяч пятсот сімдесят дол. США) 00 центів для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу нерухомого майна, з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10.09.2030 року, згідно графіку, який є невід'ємною частиною Кредитного договору.

У звязку із змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1». 18.05.2010 р. у Єдиному державному реєстрі юридичних і фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1».

Згідно п. 3.3.3 Кредитного договору відповідач зобовязався щомісячно, повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними п. 2.5.1 Кредитного договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п. 1.4.1., 2.3 Договору, а також на вимогу Банку сплачувати можливу неустойку.

Відповідно до п. 4.3 Договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів, за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту та за несвоєчасну сплату комісій, передбачених п. 2.6.4 цього Договору, відповідач сплачує Банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, але не менше еквівалента 50,00 гривень.

Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахував позичальнику на поточний рахунок № 0039 грошові кошти у розмірі у сумі 5 570,00 дол. США 00 центів. Взятих на себе за кредитним договором № КФ 230-07/Н від 11.09.2007 р. зобовязань відповідач не виконує. Починаючи з 26.12.2014 року боржник перестав виконувати зобовязання належним чином. З огляду на що у відповідача утворилась заборгованість, станом на дату подання позову погашення заборгованості не виконується.

Відповідно до п. 1.5 у якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених кредитним договором, а також можливих штрафних санкцій, 11.09.2007 року позичальник уклав з Банком іпотечний договір, відповідно до умов якого передає у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., Василівський р-н, с. Приморське, вул. 50 років Жовтня, буд. 230, загальною площею 48,0 кв.м, вказане майно передається разом з усіма його при належностями.

Згідно п. 6.2 Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобовязання у цілому або в частині, а також в інших випадках, передбачених цим договором кредитним договором або чинним законодавством, іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у порядку, передбаченому цим договором і чинним законодавством.

Пунктом 7.2. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріусу; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього Договору.

Відповідно до п. 7.3 Іпотечного договору іпотеко держатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки у межах, передбачених умовами договору.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором, у ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки.

12.01.2016 року Василівським районним судом Запорізької області ухвалено рішення по цивільній справі № 311/3027/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором № 230-07/Н від 11 вересня 2007 р. у розмірі 94 781,35 грн., з яких: заборгованість за кредитом 3 847,50 USD; відсотки 342,80 USD; комісія за РО 0,00 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 2 286,68 грн. Станом на 28.12.2016 р. боржником не сплачена стягнута судом заборгованість. Василівським районним судом 12.01.2016 року було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 230-07/Н від 11 вересня 2007 р., проте, погашення вимог Банку не відбулося, зобовязання відповідача за кредитним договором не припинилася, право вимоги Банку про повернення кредиту та сплату процентів залишається дійсним і підлягає судовому захисту. Тому, позивач просить у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» за кредитним договором № 230-07/Н від 11 вересня 2007 р., що становить 94 781,35 грн., з яких: заборгованість по кредиту 3 847,50 USD; заборгованість за відсотками 342,80 USD; комісія РО 342,80 USD; плата за пропуск платежів 2286,68 грн.; звернути стягнення на належне іпотекодавцеві ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, що укладений 11.09.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 за реєстровим № 1366 нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 48,0 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., Василівський р-н, с. Приморське, вул. 50 років Жовтня, буд. 230; стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» витрати на сплату судового збору в розмірі 1378 грн.

Представник позивача ОСОБА_6 у судове засідання не з»явилася, але до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача. Позов з мотивів і підстав, зазначених у позовній заяві підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 07.02.2017 р. і 28.02.2017 р. у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи був своєчасно повідомлений і належним чином через газету «Запорізька правда» від 23.02.2017 р. № 8, копія якої є у матеріалах справи.

Суд, згідно ст. ст. 76, 169, 224 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, вважає можливим розглянути справу та винести заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 11.09.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» правонаступником прав і обов»язків якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 230-07/Н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 5 570,00 доларів США з розрахунку 13 % річних і з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10.09.2030 р. згідно графіку, який є невід»ємною частиною кредитного договору (а.с. 10-17).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, іпотекодавець Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» за договором іпотеки від 11.09.2007 року (а.с. 31-41) передав у іпотеку нерухоме майно: житловий будинок № 230 загальною площею 48,0 кв.м., у тому числі жилою 29,3 кв. м, позначений у плані літерою «А-1» та слідуючі будівлі та споруди: сарай «Б», сарай «В», літня кухня «Г», вбиральна «Д», погріб «Пг», огорожа «№ 1», колодязь «2», що знаходиться за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Приморське, вул. Покровська (50 років Жовтня) та належатиме іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 11 вересня 2007 року з ОСОБА_3, посвідченого 11.09.2007 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1366.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Як вбачається зі статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позику в строк та у порядку, що встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики.

Встановлено, що ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» свої зобов'язання за кредитним договором № 230-07/Н від 11.09.2007 року, виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 5 570,00 дол. США.

В порушення положень кредитного договору, ОСОБА_3 неналежно виконував умови кредитних зобов'язань і не погашав кредит згідно затвердженого графіку (а.с. 18-23), у зв'язку з чим, станом на 28.12.2016 року, утворилася заборгованість в сумі 94 781 (дев»яносто чотири тисячі сімсот вісімдесят одна) грн. 35 коп., з яких: заборгованість за кредитом 3 847,50 USD; заборгованість за відсотками 342,80 USD; комісія за РО 0,00 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 2286,68 грн., що підтверджується наданим стороною позивача розрахунком заборгованості за договором кредиту № 230-07/Н від 11.09.2007 року (а.с. 6-7).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за Кредитним договором № 230-07/Н, укладеним 11.09.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» та ОСОБА_3 у сумі 94 781,35 грн.

Окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не передбачено договором.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання визначено статтею 33 Закону України «Про іпотеку».

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або у частині.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 6.2 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору, або умов іпотечного договору.

Відповідно до п. 7.3 Іпотечного договору іпотеко держатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки у межах, передбачених умовами договору.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження у іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Отже, виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, коли такий спосіб передбачено іпотечним договором. Оскільки, така можливість визначена вказаним вище іпотечним договором, який було укладено із відповідачем, тому такий спосіб захисту відповідає порушеному права позивача.

Аналогічні правові позиції про те, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, викладено у постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2014 по справі № 3-71гс14.

Статтею 360-7 ЦПК України закріплено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, з огляду на вищевикладене, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 230-07/Н від 11.09.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору від 11 вересня 2007 року, а саме на: житловий будинок № 230 загальною площею 48,0 кв.м., у тому числі жилою 29,3 кв. м, позначений у плані літерою «А-1» та слідуючі будівлі та споруди: сарай «Б», сарай «В», літня кухня «Г», вбиральна «Д», погріб «Пг», огорожа «№ 1», колодязь «2», що знаходиться за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Приморське, вул. Покровська (50 років Жовтня) та належить іпотекодавцю на праві власності та визнати за ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» право власності на вказаний житловий будинок з усіма його приналежностями.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (а.с. 42).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 525-527, 546, 575, 589, 610-612, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 79, 88, 169, 224, 355, 360-7 ЦПК України, ст. 7, 33, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості у сумі 94 781 (дев»яносто чотири тисячі сімсот вісімдесят одна) грн. 35 коп., за кредитним договором № 230-07/Н від 11.09.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» та ОСОБА_3, звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору від 11 вересня 2007 року, а саме на: житловий будинок № 230 загальною площею 48,0 кв.м., у тому числі жилою 29,3 кв. м, позначений у плані літерою «А-1» та слідуючі будівлі та споруди: сарай «Б», сарай «В», літня кухня «Г», вбиральна «Д», погріб «Пг», огорожа «№ 1», колодязь «2», що знаходиться за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Приморське, вул. Покровська (50 років Жовтня) та належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 11 вересня 2007 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, посвідченого 11.09.2007 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 за реєстровим № 1366, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» ().

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1)на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати проголошення рішення. Особи які, брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7