АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати та середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №759/5027/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/3062/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Ю.В..
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_2. звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», третя особа: Головне управління державної казначейської служби про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вонапрацювала на ДП «Укршахтгідрозахист» провідним інженером по екологічній безпеці до 17 листопада 2014 рокута була звільнена на підставі наказу від 17 листопада 2014 року № 483/к за власним бажанням. При звільнені з роботи відповідач не здійснив розрахунку, не виплатив заробітну плату за період з серпня по листопад 2014 року у сумі 18415 гривень 16 копійок.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 16 лютого 2015 року у справі № 226/227/15-ц (пр. № 2/226/234/2015) задоволено у повному обсязі вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі, вирішено стягнути з ДП «Укршахтгідрозахист» заборгованість із заробітної плати за період з 01 серпня 2014 року по 17 листопада 2014 року в сумі 18415 гривень 16 копійок за вирахуванням податків та інших обов'язкових платежів та у відшкодування моральної шкоди в сумі 500 гривень.

30 грудня 2015 року, заборгованість із заробітної плати, у сумі 18415 гривень 16 копійок, яку стягнуто за Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 16 лютого 2015 року у справі № 226/227/15-ц, була їй сплачена, шляхом перерахунку коштів на банківський рахунок, в порядку примусового списання Головним управлінням Державної казначейської служби м. Києва, з рахунку відповідача. Отримання коштів заборгованості із заробітної плати, у сумі 18415 гривень 16 копійок, яку стягнуто за Рішенням Димитровського міського суду від 16 лютого 2015 року у справі № 226/227/15- ц підтверджується банківською випискою. Після виплати суми заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності і обов'язку компенсувати втрату частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строку її виплати та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому позивач звернулась до суду та просить стягнути з державного підприємства «Укршахтгідрозахист» компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у сумі 9105 гривень 70 копійок; стягнути з державного підприємства «Укршахтгідрозахист» суму середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільнені, за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум, у розмірі 79212 гривень; стягнути з державного підприємства «Укршахтгідрозахист» судові витрати, в розмірі сплаченого судового збору у сумі 792 гривні 12 копійок.

Рішенням Святошинського районного суду від 01 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати та середнього заробітку - задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» () на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у сумі 9105 гривень 70 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (т.2 а.с.65-67), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_2, працювала на ДП «Укршахтгідрозахист» провідним інженером по екологічній безпеці до 17 листопада 2014 року та була звільнена на підставі наказу від 17.11.2014 р. № 483/к за власним бажанням.

При звільнені з роботи відповідач не здійснив розрахунку, не виплатив заробітну плату за період з серпня по листопад 2014 року у сумі 18415 грн. 16 коп.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 16 лютого 2015 року задоволено у повному обсязі вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі, вирішено стягнути з ДП «Укршахтгідрозахист» заборгованість із заробітної плати за період з 01 серпня 2014 року по 17 листопада 2014 року в сумі 18415 гривень 16 копійок за вирахуванням податків та інших обов'язкових платежів та у відшкодування моральної шкоди в сумі 500 гривень (т.1 а.с.13-14). 30 грудня 2015 року, заборгованість із заробітної плати, в сумі 18 415 грн. 16 коп., яку стягнуто за Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 16 лютого 2015 року, була ОСОБА_2 сплачена шляхом перерахунку коштів на банківський рахунок в порядку примусового списання Головним управлінням Державної казначейської служби м. Києва, з рахунку відповідача, що підтверджується банківською випискою (т.1 а.с.15).

Заборгованість із заробітної плати позивача на дату звільнення становила 18415 грн. 16 коп., з яких заборгованість за серпень 2014 року складає - 1564 грн. 73 коп., вересень 2014 року - 4789 грн. 09 коп., жовтень 2014 року - 5407 грн. 42 коп., листопад 2014 року - 6653 грн. 92 коп.

Враховуючи вказаний розмір суми заробітної плати за вирахуванням податків та обов'язкових платежів та враховуючи фактичну дату виплати заборгованості 30 грудня 2015 року, компенсація становить: за затримку заробітної плати за серпень 2014 року - 976 грн. 39 коп., за затримку заробітної плати за вересень 2014 року - 2768 горн. 09 коп., за затримку заробітної плати за жовтень 2014 року - 2954 грн. 41 коп., за затримку заробітної плати за листопад 2015 року - 2406 грн. 81 коп. загальна сума компенсації становить 9105 грн. 70 коп, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім обставини, які визнаються сторонами та не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі 9105 гривень 70 копійок, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Згідно зі ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ч.1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на такі відносини.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, та виплати середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постановах №6-2159цс15 від 11 листопада 2015 року та №6-364цс16 від 25 березня 2016 року.

На момент виникнення заборгованості відповідача перед позивачем місцезнаходження відповідача було за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Абакумова, 1.

Наказом Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а визначено райони та термін проведення антитерористичної операції Донецької і Луганської області з 07 квітня 2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно додатку до вказаного Переліку - м. Макіївка, м. Димитров в яких знаходилося місцезнаходження відповідача у 2014-2015 роках входять до території де здійснювалася антитерористична операція.

ДП «Укршахтгідрозахист» є неприбутковою, бюджетною установою та повністю утримується за рахунок державного бюджету.

Незаконними збройними формуваннями було захоплено адміністративну будівлю ДП «Укршахтгідрозахист», шахти з водовідливними комплексами в т.ч. водовідливний комплекс шахти, автомобільні бокси, складські приміщення, автотранспортні засоби, комп'ютери та оргтехніка, в зв'язку з чим ДП «Укршахтгідрозахист» було позбавлене можливості продовжувати виробничу діяльність.

Наказом Мінпаливенерго України від 25 листопада 2014 року №841 було зобов'язано керівника ДП «Укршахтгідрозахист», оскільки підприємство знаходилося на території проведення АТО, частково припинити діяльність та переміститися в населені пункти де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

В зв'язку з проведенням АТО на території Донецької та Луганської областей витрати на утримання водовідливних комплексів ДП «Укршахтгідрозахист», в тому числі і на виплату заробітної плати по водовідливному комплексу шахти, де працювала позивач не були передбачені відповідними кошторисами затвердженими Міненерговугілля України на 2015-2016 роки.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року №638-ІУ, постанови Правління НБУ «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06 серпня 2014 року №466, доручень Президента України, рішень Ради національної безпеки і оборони України, доручень Кабінету Міністрів України у 2014 році було призупинено казначейське обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів на території, яка не контролюється українською владою.

Пунктом 7 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» зупинено дію статті 1 Закону України від 13 січня 2015 року № 85-УІІІ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», щодо погашення вказаним громадянам заборгованості по заробітній платі до 31 грудня 2015 року.

В зв'язку із зупиненням дії статті 1 вказаного Закону, термін погашення заборгованості по заробітній платі громадянам які проживають на територіях АТО встановлений - після завершення антитерористичної операції.

За таких обставин, враховуючи заборону вищезазначеними нормативними актами здійснювати будь-які платежі з державного бюджету на території проведення АТО, зупинення банками України, небанківськими установами, національним оператором поштового зв'язку, які є учасниками платіжних систем, здійснення усіх видів фінансових операцій на зазначеній території, виключення з бюджетного фінансування статей на утримання водовідливного комплексу де працювала позивач, в зв'язку із знаходженням його на території непідконтрольній державній владі України, зупинення господарської діяльності, відсутність розробленого чіткого механізму на урядовому рівні погашення заборгованості по заробітній платі фізичним особам, які проживають в населених пунктах де проводиться антитерористична операція та відсутність у ДП «Укршахтгідрозахист» інших фінансових джерел фінансування крім бюджетних коштів на погашення заборгованості по заробітній платі перед позивачем, вина ДП «Укршахтгідрозахист» перед позивачем в порушені розрахунку при її звільненні відсутня.

При цьому, обставини проведення антитерористичної операції в Донецькій, Луганській областях є загально відомим фактом, окрім того, наявність вказаних форс-мажорних обставин в період з 01.08.2014 року о 03.09.2015 року підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати в Україні про форс-мажорні обставини №6635 (т.1 а.с.153).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ДП «Укршахтгідрозахист» суми середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні за весь період невиплати належних працівникові при звільненні коштів у розмірі 79212 гривень.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: