Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/6872/15 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
Провадження № 22-ц/778/244/17 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що 12.04.2013 року між ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_3 було надано кредит у розмірі 16000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» є договором про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_3 станом на 24.06.2015 року має заборгованість у сумі 38325,42 грн., з яких заборгованість за кредитом - 15211,82 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 19462,39 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1350 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1801,21 грн.

Посилаючись на викладене, ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_3 суму заборгованості у розмірі 38 325,42 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 38325,42 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» судові витрати в розмірі 383,25 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить заочне рішення суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Сторонами укладений кредитний договір без номеру від 12.04.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_3 підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» є договором про надання банківських послуг.

Станом на 24.06.2015 року заборгованість ОСОБА_3 складає 38325,42 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 15211,82 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 19462,39 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1350 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1801,21 грн.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Суд першої інстанції правильно застосував при вирішенні справи ст.ст. 526, 530, 536, 625, 629, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, за якими зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути за сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Доводи апеляційної скарги, що позовна заява, на думку відповідача, не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позовні вимоги суперечливі, не конкретні, не відповідають діючому законодавству, спростовуються матеріалами справи, яка містить належну позовну заяву, а фактичні та правові підстави позовних вимог були підтверджені під час розгляду справи судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач не отримував судових повісток про виклик до суду не спростовують висновки рішення суду.

Вказана обставина перевірялася судом першої інстанції під час розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення та не знайшла свого підтвердження, оскільки відповідач не з'являвся до відділення поштового зв'язку за отримання судових повісток про виклик та останні були повернуті за спливом строку зберігання. Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що вказані обставини не свідчать про поважність причин неявки відповідача до суду.

Доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування та дослідження обставин справи не містять обґрунтування, які саме норми права порушені, що саме не з'ясовано, не досліджено, як вплинуло на ухвалення рішення. Зі справи та за результатами апеляційного розгляду видно, що такі доводи не підтверджуються, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності зазначеного судового рішення

Доводи апеляційної скарги, що відповідач вважає розрахунок заборгованості, наданий банком, завищеним, не можуть спростувати висновки рішення суду, оскільки згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідач на засадах змагальності у разі наявності заперечень проти позову має доводити їх переконливими, належними та припустимими доказами.

Усупереч вказаним нормам процесуального права відповідач не надав доказів на спростуванням наданих банком письмових доказів, які підтверджують розмір заборгованості у сумі 38325,42грн.

Надана відповідачем квитанція про погашення заборгованості у розмірі 10 000 грн., не може бути прийнята апеляційним судом до уваги, оскільки платіж було здійснено після ухвалення рішення судом першої інстанції, а саме 11.01.2016 року, а тому не спростовує визначений судом розмір заборгованості відповідача (а.с. 66).

Наданий банком розрахунок розміру заборгованості відповідає умовам кредитного договору, відображає видані банком кошти, відображає несплату позичальником отриманих кредитних коштів, розмір заборгованості за її складовими та загальний розмір заборгованості. Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з наданим банком доказом та взяв його до уваги при визначенні суми, що підлягає стягненню.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: