Справа №345/447/17
Провадження № 2/345/477/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Шмігель І.О.

з участю : позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якого згідно рішення Калуського міськрайониого суду Івано-Франківської області від 30.01.2015 року стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Також у них народилася дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на даний час повнолітня і на утримання якої згідно рішення Калуського міськрайониого суду Івано-Франківської області від 20.01.2017 року стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.12.2016 року і до закінчення навчання у навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Позивач звернувся до суду про зменшення розміру аліментів, обгрунтовуючи позов тим, що в даний час в нього змінився матеріальний і сімейний стан. В сукупності з його заробітної плати будуть вираховувати половину суми. Все майно яке вони придбали за час спільного життя він залишив відповідачці та дітям, сам мешкає в гуртожитку та сплачує за кімнату по 500 грн. щомісячно. Крім того він працює в м.Івано-Франкіську, доїжджає на роботу і витрачає щодня на проїзд по 60 грн., в місяць в середньому витрачає на проїзд 1500 грн., а йому на прожиття залишається 1000 грн. В результаті чого його доходів не вистачає для власного існування та належного проживання, тому з даним позовом змушений звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просить його задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що підстави для зміни розміру аліментів відсутні.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі Від шлюбу в них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якого згідно рішення Калуського міськрайониого суду Івано-Франківської області від 30.01.2015 року стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.5).

Також у них народилася дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на даний час повнолітня і на утримання якої згідно рішення Калуського міськрайониого суду Івано-Франківської області від 20.01.2017 року стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.12.2016 року і до закінчення навчання у навчальному закладі, але е довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років (а.с.4).

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

При цьому, частиною 1 статті 192 СК України передбачено можливість суду, зокрема, зменшити визначений за рішенням суду розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Погіршення матеріального стану платника аліментів надає йому право звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. На погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв'язку з чим він буде зобов'язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі, дружину до трьох років дитини.

Погіршення матеріального стану платника аліментів може бути викликано зміною місця роботи та зменшенням зарплати, виходом на пенсію, банкрутством, знищенням майна, яке давало доходи тощо.

Обставиною, яка може призвести до зменшення розміру аліментів, є також наявність у платника аліментів інвалідності І чи II груп і отримувана пенсія є єдиним джерелом його існування; за період дії аліментного зобов'язання у платника з'являться непрацездатні члени сім'ї, яких за законом він мусить утримувати. До числа таких осіб належать непрацездатні батьки, повнолітні дочка, син, непрацездатні за станом здоров'я.

Зміна матеріального стану також можлива за наявності у платника аліментних зобов'язань щодо дітей від іншого шлюбу. У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, знаходилися в однаковому матеріальному стані з дітьми платника аліментів, які проживають у його сім'ї.

Водночас суд враховує, що відповідач працює.

В той же час, суд звертає увагу на те, що при розгляді цивільних справ за позовом ОСОБА_3 про стягнення аліментів позивач визнавав в повному обсязі, судом аналізувалися вищевказані обставини, і судом надана оцінка цим обставинам.

Таким чином, оскільки правовими підставами заявлених позовних вимог Позивачем зазначено норми статті 192 СК України та частину 3 статті 223 ЦПК України, в даній цивільній справі Позивач повинен довести наявність обставин, передбачених даними нормами, тобто зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів чи інші випадки, передбачені СК України (обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення).

В даній цивільній справі позивачем не наведено та не підтверджено належними засобами доказування наявність обставин, передбачених даними нормами, тобто зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів чи інші випадки, передбачені СК України (обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення).

Фактично мотивація доводів позивача про зміну розміру аліментів зводиться до незгоди з рішеннями Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.01.2015 року та 20.01.2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_3 позови визнавав в повному обсязі.

В той же час, як встановлено, вищевказані судові рішення позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалися і набрали законної сили, а тому є обовязковими до виконання.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані сторонами докази та положення чинного сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що, позивачем не доведено наявність таких, що виникли обставини зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів чи інші випадки, передбачені СК України (обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення).

Отже, виходячи з вимог закону, принципів розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище дітей, син ОСОБА_6 на даний час проживає з матірю і є неповнолітнім, та дочка ОСОБА_5, яка на даний час повнолітня та навчається, вік дітей та властиві для цього віку, в тому числі, і додаткові потреби у їх розвитку, стан здоровя, матеріальне та сімейне становище позивача, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки підстави для зменшення розміру аліментів станом на даний час відсутні.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 223 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 200 Сімейного кодексу України, ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, керуючись ст.ст. 212- 215 ЦПК України суд,

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду ІваноФранківської області через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуючий: