н/п 2/490/3487/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С при секретарі Балдич Х.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект",

приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

третя особа - ОСОБА_4, служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради

про визнання дій незаконними, скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про визнання дій нотаріуса незаконними, скасування рішення про реєстрацію прав власності на спірну квартиру за відповідачем ТОВ «Кей-Колект». Свої вимоги позивач обгрунтовує, тим що 04.10.2005р. ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_1. 15.03.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладеного договір №0про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ОСОБА_5З отримав кредит в сумі 39600доларів США строком до 31.03.2014р. Крім того було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_2. 12.12.2011р. між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, за яким право вимоги за кредитним договору перейшло до ТОВ «Кей-Колект». 19.02.2016р. ОСОБА_5 помер. Позивач вказує, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02.12.2015р. здійснила державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ТОВ «Кей-Колект» за заявою останнього. Позивач вказує, що таким чином квартира вибула із власності ОСОБА_5 за заявою ТОВ«Кей-Колект» до нотаріуса, який провів державну реєстрацію прав власності, з посиланням на договір іпотеки від 15.03.2007р., який було оформлено з відповідним застереженням. Позивач вказує, що відповідно до Закону України "Про іпотеку(застав)", що діяв на момент укладання договору,- сторони не уклали, договір про задоволення вимог іпотекодержателя щодо предмета іпотеки. Нотаріус вчинив дії та прийняв рішення щодо спірних вимог іпотекодержателя, оскільки іпотекодержатель мав направити іпотекодавцю письмову вимогу про задоволення своїх вимог за договором, та надати час для задоволення вимог - 30 днів.Проте, такого порядку дотримано не було, вимога не є безспірною. Окрім цього, позивач вказує, що згідно ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", ст.46 Закону України "Про нотаріат", в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, нотаріус ОСОБА_3 не мала права проводити дії щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем ОСОБА_6", оскільки нотаріус ОСОБА_3 не здійснювала раніше щодо цього майна будь-яких нотаріальних дій. З цих підстав позивач просить визнати незаконними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо реєстрації 02.12.2015р. за реєстровим №26696149 щодо переходу права власності на спірну квартиру та скасувати рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач -ТОВ "Кей-Колект" позов не визнав підстав вказаних в запереченнях на позов. Відповідач ТОВ "Кей-Колект" вказав зокрема, що іпотекодержатель як сторона договору скористався своїм правом та включив до договору застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що визначає спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, чим в подальшому скористався відповідач. Відповідач при цьому вказує, що укладати окремо договір про задоволення вимог кредитора на його думку не потрібно.

Окрім цього відповідач вказує, що нотаріус має право вчиняти дії щодо реєстрації прав на нерухоме майно, за виключенням випадків вказаних в п.4,6 ч.2ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідач-ІІ нотаріус ОСОБА_3 до суду не з?явивлася, заперечення на позов не надала.

Третя особа, ОСОБА_4 до суду не з?явилася, свою позицію у справі не висловила.

Представник служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради вказав, що дитина була зареєстрована у спірній квартирі з 2009р. Орган опіки і піклування згоди на відчудження спірної квартир не надавав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено договір дарування від 04.10.2005р. згідно якого ОСОБА_7 подарував ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3.

Судом досліджено свідоцтво про смерть №236631 від 24.02.2016р. згідно якого ОСОБА_5 помер 19.02.2016р. актовий запис №885.

Судом встановлено, що 15.03.2007р. між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір споживчого кредиту №0.

Судом досліджено іпотечний договір від 15.03.2007р. згідно якого на забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором №0 від 15.03.2007р. позивач передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру АДРЕСА_3. Розділ 5 договору містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.5.1,5.2,5.3,5.4,5.5 договору іпотекодержатель самостійно визначає один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки: або передачу права власності в порядку встановленому ст.37 Закону України "Про іпотеку", або в порядку встановленому ст.38 Закону України "Про іпотеку". Дані положення договору відповідають нормі ч.3ст.36 Закону України "Про іпотеку" та містяться в п.5,3 договору. Пункт 5.4 договору іпотеки вказує, що у разі застосування передачі Предмета іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз.2 ч.3ст.36 Закону України "Про іпотеку") даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про іпотеку" (в редакції від 12.05.2006р., що була чинна на момент укладення договору іпотеки) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Отже, на час укладення договору іпотеки закон передбачав перехід права власності до іпотекодержателя у разі укладення між сторонами саме договору про передачу таких прав на підставі застережень, що містяться в договорі іпотеки. Таким чином сторони договору повинні були укласти договір за яким право власності переходить до іпотекодержателя, проте такого договору сторони не укладали, а натомість нотаріус здійснив реєстрацію права власності на спірну квартиру на підставі заяви кредитора та застереження в самому договорі.

Суду не надано доказів того, що іпотекодержателем вчинялися дії по задоволенню вимог кредитора (іпотекодержателя) передбачені ст.38 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 2 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (затв. постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013р.) нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, нотаріуса наділено окремими повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно, які виникають у результаті нотаріальних дій, а саме: нотаріус здійснює державну реєстрацію прав власності, реєстрація яких була проведена раніше, тобто до 1 січня 2013 року,

а також здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно в результаті нотаріальної дії з такими об'єктами.

Відповідно до пункту 46 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (затв. постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013р.) проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя.

Отже, судом встановлено, що відповідно до норм Закону України "Про іпотеку(застав)", що діяв на момент укладання договору, - сторони не уклали Договір про задоволення вимог іпотекодержателя щодо предмета іпотеки, що передбачене нормою статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006р.) та договором про іпотеку.

Окрім того, нотаріус вчинив дії та прийняв рішення щодо спірних вимог іпотекодержателя, оскільки іпотекодержатель мав направити іпотекодавцю письмову вимогу про задоволення своїх вимог за договором, та надати час для задоволення вимог - 30днів. Проте, такого порядку дотримано не було, вимога не є безспірною. Нотаріус, як спеціальний суб?єкт реєстрації, не мав права вчиняти дії щодо реєстрації спірної квартири за відповідачем, оскільки не вчиняв нотаріальних дій щодо спірного об?єкта.

За таких обставин дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо реєстрації права власності за відповідачем слід визнати протиправними, та скасувати рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

Керуючись ст.ст.5, 33, 35-37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.2,15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст.3, 4,10,11,57,60,88,169, 209,212215,218, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати незаконними (протиправними) дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо реєстрації 02.12.2015р. за реєстровим №26696149 переходу права власності та скасувати рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя