Справа № 639/9558/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором №МК-М-027/08 у розмірі 31 542,17 грн. та стягнути судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.09.2008 року ОСОБА_1 уклав з ВАТ «Кредобанк» договір кредиту №МК-М-027/08. Відповідно до умов якого банк видав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені кредитним договором. Також в забезпечення виконання зобов`язання був укладений договір застави № МК-ЗМ-027/08 від 30.09.2008 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, однак станом на 08.09.2016 року заборгованість ОСОБА_1 В`ячеслава Сергійовича перед ВАТ «Кредобанк» за кредитом згідно Кредитного договору №МК-М-027/08 складає 31 542,17 гривень, з яких 15276,15 грн. не повернута сума кредиту; 5357,63 грн. прострочені відсотки; 0,00 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; - 10908,39 грн. заборгованість по пені. У звязку з цим, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача, ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності №9043 від 13.12.2016 року, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутністю його та відповідача.

Також надав заяву щодо застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що 30.09.2008 року між ВАТ «Кредобанк» правонаступником якого можливо є позивач, було укладено договір кредиту №МК-М-027/08, за умовами якого ВАТ «Кредобанк» надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 18000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та із терміном 20.09.2010 року. Також зазначив, що з розрахунку заборгованості станом на 12 серпня 2016 року вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено в березні 2009 року у розмірі 165,43 грн. сума погашеної заборгованості, та в травні 2009 року у розмірі 269,02 грн. сума сплачених відсотків. Аналізуючи умови додатку №1 від 30.09.2008 року до кредитного договору, представник позивача зазначив, що у випадку неналежного виконання позивальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами позивача про повернення кредитних коштів, повернення яких відповідно до умов Додатку №1 від 30.09.2008 року визначено 20 вересня 2010 року, повинно обчислюватися з моменту настання строку погашення останнього платежу по тілу кредиту, а саме 20.09.2010 року. Тобто про порушення своїх прав позивач дізнався з не пізніше 21.09.2010 року. 29.12.2005 року. Оскільки позивач звернувся до суду у грудні 2016 року, вважає, що пропущено строк позовної давності, який становить три роки. У звязку з цим, просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ПАТ «Кредобанк» задоволенню не підлягає.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 257 ЦПК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частина 3 статті 267 ЦК України визначає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із ч. 1 ст. 266 ЦК України, із спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Судом було встановлено, що 30.09.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредобанк» був укладений договір кредиту №МК-М-027/08. Згідно з умовами ВАТ «Кредобанк» надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 18000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 20.09.2010 року.

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору 30.09.2008 року між сторонами був укладений договір застави МК-ХМ-027/08. (а.с.9-10)

У додатку №1 до кредитного договору №МК-М-027/08 від 30.09.2008 року встановлено графік повернення заборгованості по кредиту. (а.с. 6)

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві, ст.ст. 530, 631 ЦК України, визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобовязання.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Позовну заяву щодо стягнення заборгованості позивачем було подано до суду в грудні 2016 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №МК-М-027/08 від 30.09.2008 року вбачається, що відповідачем порушено умови договору про сплату щомісячних платежів починаючи з травня 2009 року. Договором визначено виконання зобовязання щомісячно, тому банку було відомо про порушення права. (а.с.11-13)

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності, ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення договору), як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, ст. 261 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази у відповідності до ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачем не надано доказів щодо поважності причин пропуску строків звернення до суду з таким позовом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заявленого ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.252-255, 261, 267, 530, 1048, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Іванова І.В.