Справа № 697/512/16-ц
№ пров. 2/697/12/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Льон О.М.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1

відповідача приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_5 нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на квартиру. Свій позов обґрунтовував тим, що 08.02.2013 у м. Каневі Черкаської області помер його батько ОСОБА_7, після чого він звернувся до ОСОБА_5 нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на що відповідач йому надала відповідь від 23.07.2013 за вих. № 187/02-14 про те, що шестимісячний строк після смерті батька закінчується о 24 годині 08.08.2013 і на наступний день нотаріус буде надавати оцінку документам, які будуть в матеріалах спадкової справи, те, що станом на 23.07.2013 до неї як до нотаріуса надійшли заяви про прийняття спадщини від дружини померлого ОСОБА_6 та доньки померлого ОСОБА_8 та що в справі наявна копія заповіту померлого на його користь. Вказує, що за заповітом, посвідченим 04.10.1995 державним нотаріусом Канівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, його батько ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 заповів йому, ОСОБА_4. Факт права власності батька ОСОБА_7 на вказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності №901, виданого радою народних депутатів міста Канева від 15.02.1993, де зазначено, що квартира дійсно належить йому на праві особистої власності та разом з ним проживає його мати ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_6 та технічним паспортом, складеним 15.02.1993. Незважаючи на що приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 постановою від 30.06.2015 за вих. № 99а/02-31 відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_9, які вже померли. Вказана постанова була мотивована тим, що йому необхідно встановити юридичний факт родинних відносин між померлим ОСОБА_7 та його матірю ОСОБА_9, яка померла 26.12.1995 та факт прийняття спадщини батьком після смерті матері, оскільки з документів, витребуваних з органів РАЦС та міграційної служби їх встановити неможливо, а згідно свідоцтва про право власності на квартиру №901, виданого 15.02.1993 1/3 частку квартири мала ОСОБА_9. Вважає таку постанову відповідача незаконною, поскільки за заповітом він є єдиним спадкоємцем на спадкову квартиру, яка належала його батькові ОСОБА_7 на прав особистої власності, а тому змушений був звернутись до суду з даним позовом про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.06.2015 за вих. № 99а/02-31 та визнання за ним, ОСОБА_4 право власності квартиру № 44, яка розташована в м. Каневі по вул. Героїв Дніпра, будинок 25.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 13.09.2016 (суддя Литвин В.М.) по даній справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6.

У судове засідання позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_10 не зявились, надали заяви (а.с.100) про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 нотаріус Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що після смерті ОСОБА_7 у встановлені строки до неї звернувся його син ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом, у звязку з чим була відкрита спадкова справа №9/2013. Спадкоємець надав довідку №178 видану Канівським ЖЕК 12.02.2013 про те, що на день смерті ОСОБА_7 разом з ним проживала його дружина ОСОБА_6, яка є пенсіонером та непрацездатною вдовою та такою, що прийняла спадщину шляхом спільного проживання з померлим та відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині. 26.02.2013 дружина померлого ОСОБА_6, а 18.07.2013 донька померлого ОСОБА_11 подали заяви про прийняття спадщини. 19.08.2013 надійшла заява ОСОБА_6 про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину до розгляду судом її позову про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права на 1/3 частину квартири, про що нотаріус повідомила позивача. З рішення суду стало відомо, що право власності на спадкову квартиру зареєстровано за трьома особами по 1/3 частині за кожним, а саме за ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, після чого ОСОБА_6 зареєструвала на своє імя право власності на 1/3 частину квартири. На підставі заяви ОСОБА_6 вона видала 25.07.2014 їй свідоцтво про право на обовязкову частку у спадщині на 1/9 частину вказаної квартири. За заявою позивача від 15.06.2015, своєю мотивованою постановою від 30.06.2015 вона відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_9, які вже померли у звязку з необхідністю встановити юридичний факт родинних відносин між померлим ОСОБА_7 та його матірю ОСОБА_9 та факт прийняття спадщини, оскільки з документів, витребуваних з органів РАЦС та міграційної служби їх встановити неможливо. З урахуванням того, що всі її дії були вчинені відповідно до чинного законодавства просить суд відмовити в позові про визнання її постанови незаконною за безпідставністю, щодо визнання права власності на квартиру вважає, що за позивачем можливо визнати право на спадщину на 1/3 частку, належну ОСОБА_7, за мінусом виданої 1/9 обовязкової частки дружини померлого, що складає 2/9 частки квартири.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 не зявилась, надала заяву (а.с.139) про розгляд справи за її відсутності з участю її представника ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 - ОСОБА_3 заперечував проти позову, посилаючись на те, що 26.02.2013 дружина померлого ОСОБА_6 подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_7. Після винесення судового рішення Канівського міськрайонного суду від 12.12.2013, залишеного без змін Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.02.2014 ОСОБА_6 16.07.2014 в Реєстраційній службі Канівського міськрайонного управління юстиції зареєструвала на своє імя право власності на 1/3 частину квартири, про що свідчить ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 25.07.2014 їй було видане приватним нотаріусом свідоцтво про право на обовязкову частку у спадщині на 1/9 частину вказаної квартири, а тому вважає позов про визнання за позивачем права на всю квартиру безпідставним.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серія 1-СР № 201200, виданого 08.02.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_7 помер 08.02.2013 у м. Каневі Черкаської області.

З матеріалів спадкової справи №9/2013, відкритої після смерті ОСОБА_7 вбачається, що у встановлені строки до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 звернувся його син ОСОБА_4 із заявою від 16.02.2013 про прийняття спадщини за заповітом (а.с.44).

Спадкоємець ОСОБА_4 надав своє свідоцтво про народження (а.с.17) з якого вбачається, що він є сином померлого та заповіт ОСОБА_7 (а.с.51) та довідку №178 від 12.02.2013, видану ЖЕК Канівського виконкому 12.02.2013 про те, що на день смерті ОСОБА_7 разом з ним зареєстрована його дружина ОСОБА_6 (а.с.46а).

Згідно копії заповіту, посвідченого 04.10.1995 державним нотаріусом Канівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_4.

Згідно копії свідоцтва про право власності №901, виданого виконавчим комітетом Канівської ради народних депутатів 15.02.1993 на підставі Закону України «Про приватизацію житлового фонду» від 19.06.1992 зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 на праві особистої власності та разом з ним проживає його мати ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_6 (а.с.9).

З відповіді від 23.07.2013 за вих. № 187/02-14 на звернення ОСОБА_4 ОСОБА_5 нотаріус Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 повідомила позивача про те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 закінчується о 24 годині 08.08.2013 і саме з наступного дня 09.08.2013 нотаріус буде надавати оцінку документам, які д цієї дати надійдуть в спадкову справу, а також про те, що станом на 23.07.2013 надійшли заяви про прийняття спадщини від дружини померлого ОСОБА_6 та доньки померлого ОСОБА_8 та що в справі наявна копія заповіту померлого на користь ОСОБА_4 (а.с.19).

З матеріалів спадкової справи (а.с.52-60) вбачається, що 26.02.2013 дружина померлого ОСОБА_6, а 18.07.2013 донька померлого ОСОБА_8 подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7.

Згідно заяви від 19.08.2013 ОСОБА_6 звернулась до приватного нотаріуса про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину до розгляду судом її позову про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права на 1/3 частину квартири, про що вона повідомила позивача (а.с.62).

З рішення Канівського міськрайонного суду від 12.12.2013, залишеного без змін Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.02.2014 (а.с.73-77) встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить трьом особам по 1/3 частині за кожним, а саме за ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9.

Встановлено, що дружина померлого спадкодавця ОСОБА_6 16.07.2014 в Реєстраційній службі Канівського міськрайонного управління юстиції зареєструвала на своє імя право власності на 1/3 частину квартири, про що свідчить ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.146).

На підставі заяви ОСОБА_6 приватним нотаріусом 25.07.2014 видано свідоцтво про право на спадщину за законом з урахуванням права на обовязкову частку у спадщині на 1/9 частку №44 в буд. 25 по вул. Героїв Дніпра в м. Каневі Черкаської області (а.с.78).

З матеріалів спадкової справи також вбачається, що позивач ОСОБА_4 15.06.2015 звернувся до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про надіслання йому документу, підтверджуючого неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру та копії відповідей із РАЦС та архіву з метою звернення до суду із заявою про родинні стосунки між ОСОБА_7 та його матірю ОСОБА_9 (а.с.81).

Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.06.2015 за вих. № 99а/02-31 (а.с.20 ) ОСОБА_5 нотаріус Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі вказаної вище заяви позивача від 15.06.2015 відмовила ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_9, які вже померли.

Зі змісту вказаної постанови нотаріуса вбачається, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 його сину ОСОБА_4 необхідно встановити юридичний факт родинних відносин між померлим ОСОБА_7 та його матірю ОСОБА_9, яка померла 26.12.1995 і мала право на 1/3 частку квартири і зі слів спадкоємця до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої спадщину фактично прийняв ОСОБА_7, але не оформив юридично, оскільки з документів, витребуваних нотаріусом з органів РАЦС родинні стосунки встановити неможливо, з відповіді міграційної служби м. Канева на запит нотаріуса відмовлено в наданні довідки про факт проживання ОСОБА_7 у вказаній квартирі на день смерті його матері у звязку із закінченням строку зберігання документів.

З урахуванням вказаних підстав, керуючись п.2 ст.49, ст.50 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус зазначила про необхідність в судовому порядку встановити юридичний факт родинних відносин між померлим ОСОБА_7 і його матірю ОСОБА_9, яка померла 26.12.1995 та факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті його матері ОСОБА_9 у звязку з чим відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_9, які вже померли.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова та непрацездатні батьки, незалежно від змісту заповіту, спадкують половину частки, яка належить кожному з них у разі спадкування за законом.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч.5 ст.1269 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

За ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що так як ОСОБА_4 надав копію заповіту на його користь, дружина померлого ОСОБА_7 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є такою, що прийняла спадщину шляхом спільного проживання з померлим, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 14.09.1983, довідкою № 226 від 21.02.2013, виданою ЖЕК Канівського виконкому та заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та є пенсіонером за віком (а.с.52-55), а тому як непрацездатна вдова відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині, про що і було видано ОСОБА_6 приватним нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частку квартири.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, дії відповідача ОСОБА_5 нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 при винесенні постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.06.2015 за вих. № 99а/02-31 з урахуванням обставин спадкової справи були вчинені відповідно до вимог ст.49 Закону України «Про нотаріат», а тому позов в частині визнання вказаної постанови нотаріуса незаконною не підлягають до задоволення.

З урахуванням відсутності належних доказів родинних стосунків між померлим ОСОБА_7 та його матірю ОСОБА_9, яка померла 26.12.1995 та факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті його матері ОСОБА_9 суд позбавлений можливості в даній справі визнати за позивачем право на спадщину на 1/3 частку квартири належну померлій ОСОБА_9.

Таким чином, позов в частині визнання за позивачем права на спадщину на всю квартиру АДРЕСА_2 підлягає задоволенню частково, оскільки на підставі наданих доказів позивачем у суді підтверджується його право на спадщину за заповітом на 1/3 частку, належну його батьку ОСОБА_7, яка за мінусом виданої 1/9 обовязкової частки дружини померлого ОСОБА_6 складає 2/9 частки квартири АДРЕСА_3.

Керуючись ст.ст. 5,6,10,11,60,80,88,208,209,218,223, ЦПК України, ст.ст. 1223,1233, 1269,1241 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на квартиру задовольнити частково.

У задоволенні позову про визнання постанови нотаріуса про відмову видачі свідоцтва

Визнати за ОСОБА_4 у порядку спадкування за заповітом право власності на 2/9 частини квартири № 44, яка розташована в м. Каневі по вул. Героїв Дніпра, будинок 25.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О . М . Льон