АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3451/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/789/108/17 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - представника ПАТ СК

«Провідна» Усенка А.М., ОСОБА_2

та його представника ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" в особі філії приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" в м. Тернополі про відшкодування витрат на поховання,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі ПАТ СК «Провідна») про стягнення страхових витрат на поховання - виготовлення пам'ятника на могилі матері ОСОБА_4, яка загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 1 червня 2013 року близько 11 год. водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «MAZDA 626», державний номер НОМЕР_1, рухаючись автодорогою "Івано-Франківськ-Бучач -Тернопіль" порушив правила дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем "Honda CRV", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6

У наслідок зіткнення транспортних засобів водії ОСОБА_5, ОСОБА_6 та його - позивача, мати ОСОБА_4, яка була пасажиром в автомобілі "Honda CRV", загинули.

Цивільна правова відповідальність власника автомобіля «MAZDA 626» ОСОБА_5 була застрахована в ПАТ СК «Провідна» згідно договору страхування від 03 жовтня 2012 року (поліс серії АВ/4828926), укладеного на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце під час дії вказаного договору страхування, була порушена кримінальна справа. Постановою від 21 серпня 2013 року на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України закрите кримінальне провадження в зв'язку із смертю ОСОБА_5

На поховання матері ОСОБА_4 він поніс витрати у розмірі 14325 грн., які складалися з придбання домовини та ритуальних речей на суму 2815 гри., та виготовлення гранітного пам'ятника на суму 11510 грн.

ПАТ «СК «ПРОВІДНА» відшкодувала витрати у сумі 5815,00 грн., а саме: витрати на придбання домовини, інших ритуальних речей - у розмірі 2815,00 грн. та витрати на виготовлення пам'ятника - 3000,00 грн. У відшкодуванні решти витрат, затрачених ним на виготовлення пам'ятника, відмовилась.

Просив стягнути з ПАТ "Страхова компанія "Провідна" в особі філії ПАТ "Страхова компанія "Провідна" в м. Тернополі на його користь 8010 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2016 року вирішено:

"Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на користь ОСОБА_2 8010 ( вісім тисяч десять) грн. 00 коп. витрат на поховання ( на спорудження надгробного пам'ятника).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 551 ( п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп".

В апеляційній скарзі ПАТ "Страхова Компанія "Провідна" просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2016 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на те, що судом не були враховані граничні розміри відшкодування витрат, встановлені постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» від 03 жовтня 2008 №45. Вказане положення слід було застосувати до спірних правовідносин за аналогією закону в порядку ч.8 ст. 8 ЦПК України. При цьому, суд не взяв до уваги роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до якого витрати на виготовлення надмогильних пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників та огорож в даній місцевості.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «СК «Провідна» апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній мотиви.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу не визнали та просили відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Судом першої інстанції на підставі наданих доказів у справі вірно встановлено, що 1 червня 2013 року ОСОБА_5 керуючи власним автомобілем марки «MAZDA 626», державний номер 55540ТІ, рухаючись на автодорозі "Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль" порушив вимоги п.2.3(б); 10.1.; 11.3; 14.2.(б) 12.6.(r) ПДР України в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Honda CRV", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6

Унаслідок зіткнення транспортних засобів водії ОСОБА_5, ОСОБА_6 та пасажир автомобіля "Honda CRV" ОСОБА_4 - мати позивача ОСОБА_2, померли на місці пригоди. Інші пасажири отримали ушкодження тяжкої та середнього ступеня важкості.

Вищевказані обставини та вина водія ОСОБА_5 в дорожньо-транспортній пригоді підтверджується постановою про закриття кримінального провадження, винесеної старшим прокурором відділу прокуратури Тернопільської області від 21 серпня 2013 року. (а.с. 19)

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була застрахована ПАТ СК «Провідна» (поліс серії АВ/4828926.)

Вказаний договір діяв з 12 жовтня 2012 року до 11 жовтня 2013 року.

Суд першої інстанції вірно встановив, що дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої померла мати позивача ОСОБА_4, мала місце в межах строку дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вищевказана обставина є страховим випадком, витрати з поховання загиблої ОСОБА_4 взяв на себе її син ОСОБА_2, а тому заподіяна позивачу матеріальна шкода підлягає задоволенню.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо розміру стягнення страхового відшкодування.

Як встановлено судом, відповідач ПАТ "Страхова компанія "Провідна" відшкодувало позивачу ОСОБА_2 витрати на виготовлення пам'ятника у розмірі 3000 грн.

З листа ПАТ "Страхова компанія "Провідна" від 27 березня 2015 року №17-05/ 4129 вбачається, що розмір відшкодування визначено на підставі постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» від 03 жовтня 2008 року №45, додатком до якої встановлено розмір витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника для Тернопільського регіону в розмірі 3000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ «СК «Провідна» не надало суду належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача про розмір витрат, понесених на виготовлення надгробного пам'ятника, не представило суду відомостей про граничну вартість стандартних пам'ятників в м. Тернополі на час вирішення спору, і вартість понесених витрат, що підлягали відшкодуванню визначив згідно накладної №39 за вересень 2013 року, виданої ТОВ "ВОЛОХОНТЕ-ГРАНІТ" про оплату пам'ятника в сумі 11510,00 грн.

Колегія суддів погоджується з цими доводами суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, вимогам закону та умовам договору страхування.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Із змісту цієї статі випливає, що відповідно до умов укладеного договору страхування, у разі смерті потерпілого, особи, які взяли на себе витрати з його поховання, мають право на відшкодування таких витрат. При цьому під витратами на поховання маються на увазі витрати за забезпечення комплексу заходів та обов'язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Аналогічні положення передбачені ст.ст. 22, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з яких вбачається, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Право на утримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

Згідно п. 27.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Пунктом 36.1 вказаного Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно умов страхового поліса №АВ/4828926 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) був визначений в розмірі 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50 500 грн.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ "Страхова компанія "Провідна" пояснив, що постанова правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань була застосована в порядку аналогії закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування до спірних правовідносин граничної вартості стандартних пам'ятників визначеної вищевказаною Постановою є помилковим.

Частиною восьмою статті 8 ЦПК України, встановлено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Отже, аналогія закону має місце, якщо:

1) відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання;

2) ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права;

3) вирішення спору, що виник, не можливе, виходячи із засад і змісту законодавства;

4) є закон, який регулює схожі відносини і може бути застосований до цих відносин.

Аналогія закону в даному спорі не може бути застосована, оскільки спірні правовідносини чітко врегульовані чинним законодавством, а також умовами договору про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Окрім того застосування аналогії закону з посиланням на граничні розміри встановлені додатком до постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що були визначені у 2008 році, до спірних правовідносин що виникли у 2015 році, не враховують реальних змін у вартості виготовлення стандартних пам'ятників в м. Тернополі за вказаний період і, таким чином, не відображають реальних витрат, які підлягають відшкодуванню на час вирішення спору.

У той же час позивачем були надані належні докази про витрати на виготовлення пам'ятника, сума цих витрат не перевищує ліміт відповідальності страховика, установлений договором страхування цивільної відповідальності.

Обмеження виплати на підставі застосування аналогії закону, в даному випадку, суперечить принципу справедливості - загальної засади цивільного законодавства встановленої пунктом 6 статті 3 ЦК України, та порушує права позивача на відповідне відшкодування шкоди у порядку та розмірі встановленому чинним законодавством та умовами договору страхування.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: