Справа № 562/2026/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2017 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Аврамчук Н.П.

за участю позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Здолбунівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 , ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до ПСП» Україна» про визнання недійсним договору оренди землі суд, -

В С Т А Н О В И В :

Зазначені позивачі звернулися до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом до ПСП» Україна» про визнання недійсним договорів оренди землі, яка перебуває у власності останніх.

Свої вимоги мотивують тим, що у квітні 2011 року до проведення весняно польових робіт ОСОБА_3, їхній односельчанин запропонував їм укласти договори оренди землі та передати землю у користування відповідача ПСП «Україна», яке було розміщене у селі Здовбиця Здолбунівського району, а Виконавчим директором, якого був ОСОБА_13

ОСОБА_3 від імені ПСП «Україна» привіз незаповнені бланки договорів та запропонував їх підписати. Сам особисто також підписав договір оренди землі зокрема і від членів своєї родини.

Підписані позивачами-орендодавцями бланки договорів по всіх земельних ділянках , котрі розміщені у масивах на території Уїздецької сільської ради та належать позивачам, а саме №43,44,51,52,56,57, ОСОБА_3 були передані виконавчому директору ПСП «Україна» ОСОБА_13. Зазначають , що графи бланків договорів в котрі вписуються дані « в ручну» , ними не заповнялися. Таким чином істотні умови договорів не обговорювалися , фактично згода була досягнута шляхом підписання не заповнених бланків договорів без досягнення згоди, як здавалося б по всіх істотних умовах договору, як це передбачено Законом.

Повідомили, що копії договорів оренди землі їм ніхто не вручав, хоча така їхня вимога озвучувалася через ОСОБА_3

Однак, у 2016 році, у зв»язку із закінченням обумовленого строку дії договорів 5/п»ять/ років, на неодноразові їхні звернення ними було витребувано і отримано копії примірників договорів, з яких вбачається, що договори оренди укладено на 10 років, хоча при підписанні мова йшла про строк дії договору, як однієї із суттєвої умови строк- дії договору оренди 5 років.

Зазначили, що Договори, підписані нами у 2011 році, пройшли процес державної реєстрації у 2014 та 2015 роках, тобто з цього вбачається, що земельними ділянками користувалися понад три роки без достатньої правової підстави.

Будучи впевненими у тому, що строк договорів добігає кінця ( 3 2011 року по 2016 рік включно), ними були підписані нові договори з іншим господарством, оскільки їх зокрема не влаштовує господарювання попереднього орендаря, а саме : органіка в поля не вносилися, сівозміна належним чином не проводилася застосовувались невідомі отрутохімікати.

При обробітку масивів №51 та 52 застосовувалися шкідливі отрутохімікати,про що людей не було попереджено заздалегідь, як того вимагає чинне законодавство України, окрім того від них нищилися та пропадали людські посіви, гинули бджоли, погіршувалося самопочуття людей.

При проведенні підготовчих дій по укладенню договорів оренди землі з інщим господарством ними було встановлено,що у 2014 та 2015 році між позивачами та відповідачем зареєстровано договори, строком оренди на 10 років, що відразу збентежило їх і вони витребували свої екземпляри договорів.

Таким чином виявилося, що мало того, що їх було введено в оману стосовно строку дії договору, переукладення договорів, тощо в п. 16 розділу Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду зазначено Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у пятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання- передачі. Акт приймання-передачі до вказаного договору складений без дотримання норм права, оскільки не містить жодних реквізитів орендаря або ж привязки до відповідного документу, тобто договору оренди , оскільки графа у якій мало би бути зазначено до якого саме договору акт є невідємною частиною є порожньою, а отже належні їм земельні ділянки обробляються ПСП Україна без достатньої правової підстави.

Статтею 15 закону України «Про оренду землі» - «Умови договору оренди землі». Істотними умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Зазначили, що Договори оренди позивачами було підписано лише на 4 сторінці «Реквізити сторін».Після підписання договору оренди 1,2 та 3 сторінки договору були не заповнені (відомості які заповнюються від руки у тому числі і строк дії договору). Фактично відповідач в особі ПСП «Україна» ввів позивачів в оману, щодо даної істотної умови договору оренди (строку дії договору оренди) .

Посилаючись на ст. 15 закону Українеи «Про оренду землі» зазначають, що у договорі відсутні істотні умови договору, що також визначають недійсність даного договору, а саме кадастровий номер у договорі взагалі відсутній, тому відповідно відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, що було зроблено без повідомлення позивачів, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Представник позивачів та всі позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві .

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнала, заявила,що позовні вимоги є надуманими та такими, що не відповідають дійсності.Укладені договори оренди землі є чинними, строк їх дії 10/десять /років, як і зазначено у копіях договорів просила суд відмовити в задоволенні позову за відсутністю підстав для визнання договорів недійсними.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що :

- 11.03.2011 року №178,між ОСОБА_3 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесену до Державного реєстру України від 11.02.2016 року ;

- 02.04.2015 року, між ОСОБА_5 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесено до Державного реєстру України від 27.07.2015 року ;

- 02.11.2015 , між ОСОБА_4 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесено до Державного реєстру України;

- 11.03.2011, між ОСОБА_6 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесено до Державного реєстру України від 17.06.2014 року ;

- 11.03.2011 року , між ОСОБА_7 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесено до Державного реєстру України від 17.06.2014 року ;

- 11.03.2011 року між ОСОБА_8 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесено до Державного реєстру України від 17.06.2014 року;

- 11.03.2011 року між ОСОБА_9 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесено до Державного реєстру України від 14.06.2014 року;

- 11.03.2011 року , між ОСОБА_10 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесено до Державного реєстру України від 14.06.2014 року;

- 11.03.2011 року, між ОСОБА_11 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесено до Державного реєстру України від 11.08.2015року;

- 11.03.2011, між ОСОБА_12 та ПСП «Україна» було укладено договір оренди землі та внесено до Державного реєстру України від 11.08.2015року;

Частина 1 ст.760 ЦК України передбачає, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживча річ).

Як вбачається з матеріалів справи договори оренди укладалися від імені ПСП «Україна» однією особою , а саме орендодавцем ОСОБА_3, який не уповноважувася бути представником ПСП «Україна».Він сам заповняв договори а позивачі тільки ставили свій підпис на пустих бланках , що суперечило будь яким вимогам , які передбаченні законодавством.

ОСОБА_3І-будучи позивачем у справі, як і інші позивачі у судовому засіданні повністю підтвердили дану обставину.Крім того підтвердив, що бланкі договорів з печаткою та підписом відповідача отримав від ПСП «Україна».Бланкі договорів були не нумеровані та були типовими. Повідомив суду, що строк дії спірних договорів був визначений 5/п»ять/ років, так як люди не погоджувались на більший строк оренди. Звідки взявся термін дії договорів 10 /десять/ років йому невідомо.Будь яких погоджень з приводу продовження строків дії договорів оренди землі ні з ним ні з іншими позивачами ПСП «Україна» не погоджувало. Коли проводилася реєстрація вказаних договорів йому стало відомо, як і іншим позивачам лише у 2016 році.

Зокрема позивачі ОСОБА_3 І, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 , ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в судовому засіданні повністю підтвердили обставини зазначені у позові.Крім того пояснили, що неодноразово зверталися, як до ОСОБА_3, як ініціатора укладення договорів так і до ПСП «Україна» в селі Здовбиця з претензіями щодо безгосподарського використання наданої в оренду землі, яка належить їм на праві власності, однак будь якої реакції на їх звернення від орендаря землі не надходило.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, що пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В судовому засіданні встановлено, що Договори оренди землі не були укладені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220 "Про затвердження типової форми договору оренди земельної ділянки" з усіма змінами та доповненнями. Не всі передбачені типовим договором істотні умови включені до договору оренди земельної ділянки. Вказана постанова до сьогоднішнього дня має аналогічну редакцію типової форми договору і ніким не відмінена. Тобто між сторонами договір укладений не у відповідності до норм чинного законодавства.

Вказані договори пройшли державну реєстрацію у встановленому законодавчому порядку у відділі Держземагенства у Здолбунівському районі через тривалий час після їх укладення і внесені в Державний земельний кадастр України.

З огляду у судовому засіданні спірних договорів оренди землі судом встановлено, що договори немають порядкового номера та відмітки про їх реєстрацію у ПСП «Україна».Підпис орендодавця не відповідає підпису того ж орендодавця в акті прийому передачі земельної ділянки.

Як встановлено в судовому засіданні, при здійсненні державної реєстрації договорів вони повинні пройти необхідний юридичний аналіз на відповідність чинному законодавству і тільки після цього проводитись реєстрація вказаних договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі " істотними умовами договору оренди землі є: об,єкт оренди (місце, розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкту оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні, зокрема ст.15 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 648/0/4-12 від 15.05.2012 року частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначено істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї із цих істотних умов є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним.

Як встановлено в судовому засіданні та випливає із аналізу змісту оскаржуваних договорів оренди землі, відсутність істотних умов свідчить про їх недійсність у зв'язку із відсутністю у договорах однієї та більше істотних умов.

Відповідно до ч.2 ст.637 ЦК України у разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови. Тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно правових позицій сформульованих в Постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справі №6-94 цс13 та по справі № 6-78цс13, -«Виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.»

Судом встановлено виконання сторонами умов договору, відбулася фактична передача земельної ділянки, орендар використовує земельну ділянку, а орендодавець приймає орендну плату, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, що пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. У ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України, яка передбачає, що сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, проаналізувавши вищевикладене та умови договорів оренди землі укладених між сторонами, приймаючи до уваги, що в договорах відсутні істотні умови, позивачами надано докази порушення відповідачем їх прав, враховуючи вимоги ст. 214 ч. 2 ЦПК України, яка передбачає, що при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав передбачених п.1 частини першої ст. 355 цього Кодексу, тому враховуючи вимоги рішень Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-94ц13) - однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв"язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином на переконання суду, як слідує з матеріалів справи, представником позивачів та самими позивачами вказано в чому саме полягає порушення відповідачем прав позивачів та надано достатньо переконливі факти на підтвердження їх позовних вимог, а всі вони підтверджуються матеріалами справи та показання самих позивачів, а тому з огляду у сукупності всіх обставин справи спірні договори оренди землі неможуть бути чинними та підлягають визнанню їх недійсними в силу обставин досліджених та перевірених у суді.

Крім того,оскільки у спірних договорах оренди землі відсутні істотні умови, які необхідно погоджувати безпосередньо із власниками землі то вони підлягають визнанню недійсними відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачів.

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростували позицію позивачів та довели протилежне.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 638, 792 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 15, 16, 18, 19, 20 Закону України "Про оренду землі", Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06 листопада 2009 року № 9, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 , ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до ПСП» Україна» про визнання недійсним договору оренди землі - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.03.2011 №178, укладений між ОСОБА_3 та ПСП «Україна» , внесеного до Державного реєстру України від 11.02.2016 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Визнати недійсним договір оренди землі від 02.04.2015 без номеру, укладений між ОСОБА_5 та ПСП «Україна» , внесеного до Державного реєстру України від 27.07.2015 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Визнати недійсним договір оренди землі від 02.11.2015 , укладений між ОСОБА_4 та ПСП «Україна» внесеного до Державного реєстру України від 16.02.2015 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.03.2011, укладений між ОСОБА_6 та ПСП «Україна» , внесеного до Державного реєстру України від 17.06.2014 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.03.2011 року , укладений між ОСОБА_7 та ПСП «Україна» , внесеного до Державного реєстру України від 17.06.2014 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.03.2011, укладений між ОСОБА_14 та ПСП «Україна» , внесеного до Державного реєстру України від 17.06.2014 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.03.2011, укладений між ОСОБА_9 та ПСП «Україна» , внесеного до Державного реєстру України від 14.06.2014 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.03.2011 року , укладений між ОСОБА_10 та ПСП «Україна» , внесеного до Державного реєстру України від 14.06.2014 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.03.2011 року, укладений між ОСОБА_11 та ПСП «Україна» внесеного до Державного реєстру України від 11.08.2015 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Визнати недійсним договір оренди землі від 11.03.2011, укладений між ОСОБА_12 та ПСП «Україна» , внесеного до Державного реєстру України від 11.08.2015 року та зобов'язати ПСП «Україна» повернути земельну ділянку власнику;

Повний текст виготовлено 03 березня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М.Мичка