У х в а л а

іменем україни

13 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» про скасування наказу про оголошення догани та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та просила скасувати наказ начальника Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 01 лютого 2016 року № 30 за результатами службового розслідування та покарання винних про оголошення їй догани та стягнути з відповідача на свою користь 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 01 вересня 2015 року по теперішній час працює на посаді лікаря-лаборанта лабораторного відділення клініки лабораторної діагностики Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь».

Наказом начальника Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 01 лютого 2016 року № 30 її було притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни у період з 26 листопада 2015 року по 01 грудня 2015 року та оголошено їй догану.

Посилаючись на те, що оспорюваний наказ винесений з особистих мотивів керівництва, оскільки вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків і не порушувала трудової дисципліни, крім того, наказ винесений після спливу строку для застосування дисциплінарного стягнення, просила позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про наявність в діях позивача порушень трудової дисципліни, що полягало у невиконанні обов'язків щодо проведення біохімічних аналізів лабораторних досліджень на автоматичному аналізаторі, не зважаючи на те, що вона була ознайомлена з посадовою інструкцією лікаря-лаборанта лабораторного відділення амбулаторної допомоги клініки лабораторної діагности, що підтверджується її особистим підписом.

Доводи позивача про відсутність саме її підпису в зазначеній інструкції та те, що підпис вписано почерком відмінним від її, не заслуговують на увагу, оскільки ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, ОСОБА_4 не зверталась із заявою про призначення почеркознавчої експертизи.

Судами правильно зазначено й те, що дисциплінарне стягнення до позивача застосовано в межах строку, передбаченого ст. 148 КЗпП України, оскільки дисциплінарний проступок було виявлено під час проведення службового розслідування та зафіксовано актом від 15 січня 2016 року.

З огляду на наведені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К.Гримич

І.М. Фаловська