Справа №652/444/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Високопільський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді - Дригваль В.М.,

за участю секретаря - Гапич В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференціїї, в смт.Високопілля, цивільну справу за позовом представника позивача, ОСОБА_1, за договором про надання правової допомоги, адвоката ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, -

В С Т А Н О В И В:

До Високопільського районного суду Херсонської області звернувся представник позивача, ОСОБА_1, за договором про надання правової допомоги, адвокат ОСОБА_2 із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, зазначивши в позовній заяві про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17 червня 2014 року, актовий запис №123. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою за адресою вул.Гвардійська буд.37 смт Архангельське Високопільського району Херсонської області. Відповідач на утримання дитини кошти не надає, тому у неї склалося важке матеріальне становище. Позивачці відомо, що відповідач проходить службу за контрактом, має постійну заробітну плату, яка становить близько 12000 грн., а також те, що відповідач сплачує аліменти в розмірі близько 3000 грн. на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу. Також відповідач ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права, передбачені ч.2, ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на утримання позивачки, в розмірі 2000 грн., щомісячно, до виповнення дитиною 3-х років, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1, та її представник, адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд задовольнити їх в судовому порядку. При цьому представник позивача, адвокат ОСОБА_2, в режимі відео конференції, мотивує можливість сплати аліментів на неповнолітню дитину та дружину відповіідачем, саме тим, що відповідач, крім отримання грошової винагороди, як військовослужбовець та учасник бойових дій має пільги відповідно до чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав частково та не заперечує проти сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, надавши письмове заперечення. Щодо вимог про стягнення утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, відповідач заперечував, при цьому пояснив, що він за рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. Таким чином при задоволенні даного позову із його заробітної плати буде проводитися утримання по аліментам в розмірі 50% заробітної плати. Так, при задоволенні вимоги про стягнення утримання дружини це призведе до більшого відрахування із його заробітної плати, що суперечить вимогам ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» де зазначено, що максимальний розмір аліментів, який стягується з боржника він не повинен перевищувати 50% заробітної плати. Щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., зазначив, що відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, таким чином у 2017 році встановлено прожитковий мінімум в розмірі 1600,00 грн., а вартість витрат на правову допомогу становить 1000,00 грн., що перевищує встановлені Законом 40%, а тому така вимога не може бути задоволена. Просить суд, позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено:

- Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 17.06.2014 року в Відділі ДРАЦС по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що складено відповідний актовий запис №123. Після реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище «Маліцька».

- Із копії свідоцтва про народження (а.с.4) вбачається, що ОСОБА_4 народився 23 липня 2015 року в м.Володимир-Волинський Волинської області та його батьками зазначено: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_1.

- Із копії довідки Архангельської селищної ради Херсонської області (а.с.6) зясовано, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та до складу її сімї входить: син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3; мати ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та брат ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5, що також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.7).

- Із копії паспорту громадянина України (а.с.8-9) вбачається, що ОСОБА_1 народилася 18.02.1990 року в селищі Архангельське Високопільського району Херсонської області, зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_6. Та має ІПН- (а.с.10).

- Із довідки управління праці та соціального захисту населення (а.с.29) вбачається, що ОСОБА_1 отримує одноразову допомогу при народжені однієї дитини щомісяця в розмірі 860,00 грн.

- Із копії довідки (а.с.35 на звороті) вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_3 (ІПН-) за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року, за винятком аліментів, складає 58803,67 грн., із яких 16849,04 грн. утримано на сплату аліментів, відповідно до виконавчого листа №2-733/2011 Жовтневого районного суду Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2011 року і до повноліття дитини (а.с.36 на звороті).

- Із копії довідки (а.с.35 на звороті) вбачається, що ОСОБА_3 в період з 23.12.2015 року по 29.02.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, у звязку з чим має статус учасника бойових дій, що також підтверджується копією посвідчення серії УВД №056447 від 31.03.2016 року (а.с.36).

- Із довідки Архангельської амбулаторії №378 від 02.11.2017 року (а.с.60) вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8, знаходиться на «Д» обліку в Архангельській амбулаторії ЗПСМ з діагнозом «Часто хворіючий», що підтверджується копією Історії розвитку дитини (а.с.50-57).

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3) від якого мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Позивач проживає разом зі своєю матірю у помешканні останньої та отримує лише одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн., щомісяця (а.с.29), яких, на час розгляду справи, не вистачає на виховання та належне утримання дитини. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина часто хворіє, в звязку з чим знаходиться на «Д» обліку в Архангельській амбулаторії ЗПСМ Високопільського центру первинної медико-санітарної допомоги, з діагнозом «Часто хворіючий» (а.с.50-57, 60). Крім того, відповідач офіційно працевлаштований, а саме: проходить службу за контрактом в лавах Збройних Сил України та отримує грошове забезпечення, а також є учасником бойових дій (а.с.35 на звороті, 36), має відповідні пільги, згідно чинного законодавства, як по сплаті комунальних та інших послуг, так і на віднаймання житла, а тому на думку позивача та її представника має можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмір 1/3 частини від усіх видів його заробітку та на дружину в розмірі 2000 грн., щомісяця, з чим суд погодитися в повній мірі не може, виходячи з наступного.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний утримувати свого малолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги. Як вважає суд, відповідно до ч.1 ст.182 СК України, враховуючи його матеріальний стан, фізично здоровий, офіційно працює (проходить службу за контрактом в лавах ЗСУ), отримує постійний дохід, є учасником бойових дій, у звязку з чим має пільги передбачені чинним законодавством України, а також судом враховано той факт, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу за рішенням суду в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (а.с.36 на звороті), а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5, щомісячно в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку(доходу), крім того, що відповідач у справі не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина в такому розмірі (а.с.35). За таких обставин, як вважає суд, позовна заява в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, на користь позивача, у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача допомоги(аліментів) на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 2000,00 грн., суд вважає, що така вимога має бути задоволена, але частково, виходячи з наступного.

Статтею 75 Сімейного Кодексу України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ст.84 СК України, ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України, регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно працює, крім того, останній пояснив суду, що він наразі сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, а також не заперечує проти сплати аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку за даним позовом, а тому не має можливості сплачувати допомогу на утримання дружини в розмірі 2000,00 грн., чим просив суд відмовити в задоволенні даної вимоги, так як це призведе до того, що з його грошового забезпечення будуть утримувати 50% на двох дітей від першого та другого шлюбів та враховуючи допомогу на утримання дружини не залишить йому достатніх коштів для існування.

З такими твердженнями відповідача суд погодитися не може, оскільки із довідки про грошове забезпечення вбачається що відповідач за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року отримав коштів в розмірі 68422,46 грн., з яких 16849,04 грн. утримано аліментів на утримання дитини від першого шлюбу за рішенням суду (а.с.35 та 36 на звороті). А тому суд вважає, що відповідач матеріально забезпечений, проживає на даний час один, та має змогу сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000,00 грн., щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини (ніде не працює, отримує лише одноразову допомогу при народженні дитини), можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000,00 грн., щомісячно.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу (за послуги адвоката) в розмірі 1000,00 грн., яка підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року становить 1600 грн., тому за кожну годину компенсації підлягає 640 грн.

Із договору на правову допомогу та акту виконаних робіт, які підписані позивачем та її адвокатом 08.08.2017 року, вбачається, що за період з 08 серпня 2017 року по 25 вересня 2017 року, адвокатом витрачено на надання правової допомоги позивачу 3 години, що на думку суду, заявлена сума витрат в розмірі 1000,00 грн. за три години надання правової допомоги, ніяким чином не перевищує встановлений ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому такі витрати слід стягнути з відповідача. Крім того, такі витрати документально підтверджено, а саме: копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №429 від 27.11.2008 року (а.с.12), Договором про надання правової допомоги від 08.08.2017 року (а.с.13) підписаний сторонами, квитанцією про одержання гонорару за надання юридичних послуг в розмірі 1000,00 грн. від 10.08.2017 року, підписаний сторонами (а.с.14) та Акт виконаних робіт підписаний сторонами, згідно якого адвокатом ОСОБА_2 витрачено 3 години для надання правової допомоги (а.с.15).

Крім того, твердження відповідача про те, що стягнення з нього витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., не відповідає вимогам ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», де зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, таким чином у 2017 році встановлено прожитковий мінімум в розмірі 1600,00 грн., а вартість витрат на правову допомогу становить 1000,00 грн., що перевищує встановлені Законом 40%, суд до уваги не приймає, оскільки такі твердження спростовуються наведеними вище нормами чинного законодавства України, так як за кожну годину компенсації підлягає 640 грн., а витрати за надання правової допомоги заявлені в розмірі 1000,00 грн. за три години роботи адвоката, що не суперечить вимогам Закону.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони у справі звільнені від сплати судового збору, а саме: позивач за п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідач за п.13 ч.1 ст.5 Закону, а тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст.75, 84, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»,керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву представника позивача, ОСОБА_1, за договором про надання правової допомоги, адвоката ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, (ІПН-), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_12, на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_13, щомісячно, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 10 серпня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, (ІПН-), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_12, допомогу (аліменти) на утримання дружини в розмірі 1000 (ОСОБА_8 тисяча) грн. 00 коп., починаючи з 10 серпня 2017 року до досягнення дитиною трьох років.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, (ІПН-), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_12, витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (ОСОБА_8 тисяча) грн. 00 коп.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

В іншій частині розміру позовних вимог позивачу відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів, починаючи з дня проголошення рішення, через Високопільський районний суд Херсонської області.

Суддя В.М.Дригваль