Справа № 214/7393/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2017 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності

Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст. 197 ЦПК України, не здійснюється.

Суд встановив, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2011 року. Шлюб зареєстрований Довгинцівським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 266, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4) Від спільного подружнього проживання мають спільних дітей, які на час розгляду справи є повнолітніми. Шлюбні відносини між сторонами були припинені, сторони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо.

Спір про поділ майна між сторонами відсутній.

Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається - ч.1 ст.24 СК України.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4 ст.56 СК України.

Ст.ст. 105 ч.3, 110,112 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

За змістом ст. 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З огляду на те що, позивачі втратили почуття кохання один до одного, взаєморозуміння , суд вважає, що сім'я ОСОБА_4 розпалася остаточно і відновлена бути не може, а отже позовна заява ОСОБА_3 про розірвання шлюбу повинна бути судом задоволена.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються документально підтверджені судові витрати в розмірі 551 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 10, 57, 60, 130 п.4, 212, 214-215ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 08 липня 2011 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 266 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н.Г.Гринь