ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1243/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

28.12.2016 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 19 листопада 2016 року о 09:40 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц 508 Д н.з. АЕ3026АО, що належить ОСОБА_3, в смт. Петриківка по вул. Народній навпроти будинку № 26, в порушення вимоги п. 2.3.б Правил дорожнього руху України не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно до якої мав реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого відпало праве заднє колесо, перекотившись через проїзну частину, вдарилося на припаркований на лівому узбіччі у зустрічному напрямку автомобіль ОСОБА_4 н.з. АЕ8012СА, що належить йому від чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження.

Спричиненою ДПТ позивачу завдано матеріальні збитки в розмірі 14886,99 грн. та вартість визначення розміру матеріального збитку становить 1200 грн.

За рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 8 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - зазначеної ДТП.

Крім того, позивач зазначає, що йому заподіяно моральну шкоду, розмір якої він визнає у 10000 грн. та яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням власності автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих звязків, певним ударом по його престижу, відповідач ОСОБА_2 не вчинив жодних дій спрямованих на відшкодування завданих йому збитків і відмовляється в добровільному порядку їх відшкодовувати.

ОСОБА_2 керував автомобілем Мерседес-Бенц 508 Д н.з. АЕ3026АО, що належить ОСОБА_3, без полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь грошові кошти у сумі 14886,99 грн. в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, кошти у сумі 10000 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди, витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого моєму автомобілю у сумі 1200 грн. і понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої вимоги. ОСОБА_1 доповнив, що він зазнав значних моральних страждань та незручностей, оскільки до вказаної події його автомобіль в ДТП не потрапляв, крім того, він значний період часу змушений був користуватися іншим транспортом так як його автомобіль ремонтували і такий ремонт проведено за його власні кошти так як відповідачі не вжили жодних дія направлених на відвернення завданих збитків.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що сам факт заподіяння шкоди потерпілому він визнає, але розмір відновлюваного ремонту автомобіля ОСОБА_1 можна було здійснити за 5000 грн. При цьому жодних доказів на підтвердження вказаного ним розміру шкоди суду не надав, клопотання про проведення іншої експертизи з визнання розміру завданих позивачу збитків не заявив.

Крім того, ОСОБА_2 надав до суду письмові заперечення на позов де зазначив, що він не погоджується з висновком з визначення матеріальних збитків, вважаючи його неналежним доказом, так як позивачем не підтверджено наявність у ФОП ОСОБА_5 відповідного свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України, за видом судової експертизи, що надає можливість їй здійснювати дослідження визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля. Крім того, субєктом оціночної діяльності не визначено коефіцієнт фізичного зносу деталей КТЗ на момент ДТП (у відсотковому значенні). У даному звіті про оцінку КТЗ не зазначено про наявність втрати товарної вартості транспортного засобу, проте нараховано вартість робіт із фарбування окремих деталей, наведено вартість ремонтних робіт, проте без посилання не джерело інформації, взято вартість нової двері, враховуючи вік автомобіля (2007 рік виписку) без можливості проведення відповідних відновлювальних робіт. З наведеного позовні вимоги про стягнення витрат з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю у сумі 1200 грн. задоволенню також не підлягають. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився та надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує.

Суд, зясувавши позиції сторін та дослідивши надані суду докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 10.01.2008 РП 1-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області позивачу ОСОБА_1, на праві приватної власності, належить автомобіль марки ОСОБА_4 номер шасі JTNBV58EX02064604, 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області, від 8 грудня 2016 року, у справі про адміністративне правопорушення № 187/1121/16-п, встановлено, що 19 листопада 2016 року о 09:40 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц 508 Д н.з. АЕ3026АО, що належить ОСОБА_3, в смт. Петриківка по вул. Народній навпроти будинку № 26, в порушення вимоги п. 2.3.б Правил дорожнього руху України не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно до якої мав реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого відпало праве заднє колесо, перекотившись через проїзну частину, вдарилося на припаркований на лівому узбіччі у зустрічному напрямку автомобіль ОСОБА_4 н.з. АЕ8012СА, що належить ОСОБА_1 Внаслідок ДТП постраждалих немає. Транспортний засіб отримав механічні ушкодження.

Зазначеною постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнений до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з висновком з визначення матеріальних збитків спричинених власнику колісного транспортного засобу № 0091/12 від 01.12.2016, величина матеріальних збитків, завданих автомобіль ОСОБА_4 н.з. АЕ8012СА становить 14886 гривень 99 копійок.

Згідно товарного чеку № 91 вартість проведення експертного дослідження та складання зазначеного вище звіту становить 1200 грн.00 коп.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, але не обмежуючись цим: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8,9 статті 16 Цивільного кодексу України).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними. Між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, довіреність, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно частини 4 статті 61 Цивільного процесуального Кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП, яке мало місце 19 листопада 2016 року між автомобілями Мерседес-Бенц 508 Д н.з. АЕ3026АО та ОСОБА_4 н.з. АЕ8012СА, останній автомобіль отримав механічні ушкодження вартість яких становить 14886 гривень 99 копійок, винною особою у скоєнні ДТП є ОСОБА_2, вартість проведення експертного дослідження та складання зазначеного звіту становить 1200 грн., а тому вважає за необхідне стягнути з останнього зазначені матеріальні збитки.

Відповідально до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Твердження відповідача ОСОБА_2 щодо неналежності та недостовірності висновку з визначення матеріальних збитків спричинених власнику колісного транспортного засобу № 0091/12 від 01.12.2016 який був проведений суб'єктом оціночної діяльності Фонду Держмайна України ПП ОСОБА_5, суд вважає безпідставними, оскільки визначаючи розмір матеріального збитки оцінщик визначив, а в подальшому врахував: ринкову вартість автомобіля на час, передуючий події в цінах на момент оцінки; коефіцієнт фізичного зносу; вартість відновлюваного ремонту; втрату товарної вартості.

При цьому ПП ОСОБА_5 має сертифікат субєкта оціночної діяльності, виданий 18 квітня 2016 року Фондом Державного майна України та у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» має право здійснювати діяльність з проведення оцінки обєктів оцінки, розгляду та підготовки висновків щодо їх вартості.

Суд також констатує, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, тому суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Разом з тим, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

У звязку з вищезазначеним, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 не має відповідати за даним позовом, оскільки, відповідач ОСОБА_2 під час ДТП мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та реєстраційний документ на керований ним транспортний засіб, що відповідає вимогам пункту 2.2 Правил дорожнього руху України, а тому позовні вимоги в частині стягнення шкоди з відповідача ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п.п. 4, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що протиправними діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням власності автомобіля, неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, що повязано з необхідністю відновлюваного ремонту автомобіля за власний кошт, та відмовою винних в спричиненні йому шкоди осіб добровільно відшкодовувати збитки.

При цьому, беручи до уваги обставини спричинення відповідачу збитків, їх розмір, ступінь порушення життєвих стосунків позивача, повязаного із необхідність відновлення належного йому майна, час та зусилля, необхідні для такого відновлення,виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн. завищеними та можливим задовольнити дані вимоги часткового, вважаючи достатнім відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10,11,60,61, 88,212-215ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду в розмірі 14 886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 99 копійок, моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, витрати з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6