РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/1116/16-ц

Провадження № 2/700/3/17

01 березня 2017 року

Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

при секретарі Кравець І.О.,

адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка, цивільну справу №700/1116/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: відділ Державної виконавчої служби в Лисянському районі Черкаської області про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів.

Позивач зазначила, що згідно рішення Лисянського районного суду від 12.05.2015 року у цивільній справі №700/261/15-ц ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для одної дитини відповідного віку починаючи з 26.03.2015 року.

Відповідач, рішення Лисянського районного суду від 12.05.2015 року у цивільній справі №700/261/15-ц добровільно не виконує. За весь період протягом двох років ОСОБА_3 заборгував 17534,75 грн, що підтверджується довідкою про заборгованість по сплаті аліментів.

Разом з тим, позивач зазначила що, відповідач має підсобне господарство з якого отримує прибуток, працює по найму у людей та отримує прибуток. Також, має земельні паї, з яких також отримує прибуток.

Враховуючи той факт, що відповідач не сплачує аліменти позивачу, її матеріальне становище значно погіршилося, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сімї, відтак, враховуючи ці обставини, вона змушена звернутися до суду про стягнення з відповідача пені у розмірі 5848,17 грн за прострочення сплати аліментів.

Представник позивача в судове засідання зявився, подав до суду уточнену позовну заяву та остаточно просив суд, стягнути із відповідача пеню в розмірі 4941,10 грн, а також просив стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у справі в розмірі 5000 грн та стягнути витрати зі сплати судового збору.

Відповідач в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Подав до Лисянського районного суду 23.01.2017 року заперечення в яких проти позову заперечував та просив суд звільнити його від сплати пені. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що після розлучення продовжували проживати однією сімєю, вели спільне господарство та разом працювали на орендованій земельній ділянці. За таких обставин, він не сплачував аліменти, а всі кошти витрачав на утримання позивача та дочки.

Представник Лисянського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій проти задоволення заявлених вимог не заперечує та просить справу розглянути без участі третьої особи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

23.01.2017 року до Лисянського районного суду надійшла зустрічна позовна заява за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заробітної плати.

Ухвалою Лисянського районного суду від 21.02.2017 року на підставі ст. ст. 119, 122, 123, 124, 209 ЦПК України було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви про стягнення заробітної плати.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом також встановлено, що рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 12.05.2015 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 прийнято рішення про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в ј частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для одної дитини відповідного віку починаючи з 26.03.2015 року (законної сили рішення набрало 01.07.2015 року).

Статтями 180,196 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину та відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки заборгованість виникає поступово і розраховується за кожен місяць, то і неустойка (пеня) розраховується за кожен місяць окремо.

Обчислення суми неустойки повинно проводитися із визначеного державним виконавцем розміру нарахованих аліментів за місяць, суми несплачених відповідачем аліментів саме за той місяць , в якому не проводилося стягнення аліментів, та кількості днів прострочення до сплати певної суми заборгованості, починаючи з часу невиконання рішення суду.

Факт невиконання ОСОБА_3 рішення Лисянського районного суду від 12.05.2015 року у справі №700/261/15-ц про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними помісячно державним виконавцем Згідно довідки-розрахунку складеного Лисянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області заборгованість за сплати аліментів станом на 01.01.2017 року становить 16186 грн 97 коп.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-81цс13 від 11.09.2013 року, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць розраховується: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи із помісячного розрахунку заборгованості платника аліментів ОСОБА_3, складеного державним виконавцем станом на 01.01.2017 року за період з березня 2015 року по грудень 2017 року, з прохальної частини уточнених позовних вимог, сума неустойки (пені) складає 4941,10 (чотирі тисячі девятсот сорок одна) грн, яка обчислюється у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за кожен місяць прострочки.

Відповідно на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за період з березня 2015 року по 31.12.2016 року в розмірі 4941 (чотирі тисячі девятсот сорок одна) грн 10 коп.

За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного.

Належних та допустимих доказів щодо відсутності вини ОСОБА_3, щодо виникнення заборгованості зі сплати аліментів в судовому засіданні надано не було.

Положеннями ч.2 ст. 196 СК України передбачено право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд з врахуванням встановлених у справі обставин, доводів, не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки, що складає 4941 (чотирі тисячі девятсот сорок одна) грн 10 коп. за період з березня 2015 року по 31.12.2016 року.

Враховуючи, що позивачем позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, а відповідачем дані вимоги не спростовані, а також не наведено жодних обставин, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, відтак позовні вимоги, з наданим розрахунком позивача та представником позивача, підлягають до задоволення.

Також, позивачем заявлялися вимоги про стягнення витрат про надання правової допомоги у сумі 5000 грн.

Згідно з п.2. ч.3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач понесла витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 01.03.2017 року на підставі договору від 28.12.2016 року без номеру про надання правової допомоги укладений між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 31.08.2012 року №502).

Суд, дослідивши надані документи, а саме: квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 01.03.2017 року, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 01.03.2017 року та договір про надання правової допомоги від 28.12.2016 року без номеру, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог у цій частині у сумі 3840 грн, з урахуванням наступного.

З наданих документів та матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено адвокату ОСОБА_1 за вивчення та правовий аналіз матеріалів, документів, доказів та обставин щодо предмету позову у сумі 2560 грн (витрачено 2 години часу), за надання правової інформації, консультацій і розяснень з правових питань у сумі 2560 грн (витрачено 2 години часу), складення позовної заяви, завірення копії документів 2560 грн (витрачено 2 години часу), представництво інтересів цивільного позивача у Лисянському районному суді 2560 грн. (витрачено 2 години часу), складення уточненої позовної заяви 2560 грн. (витрачено 2 години часу), всього 12800 грн, фактично сплачено ОСОБА_4 5000 грн.

Щодо надання консультацій та інші сплачені суми за правову допомогу, з наданих документів не можливо встановити чи стосуються дані витрати саме правової допомоги по цій справі та дати надання відповідних консультацій, який об'єм виконання роботи на вказані суми.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З урахуванням даної норми закону, підлягають позовні вимоги про стягнення витрат про надання правової допомоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 3840 грн.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі у розмірі 551 грн (пятсот пятдесят одну) 21 коп судового збору .

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 60, 88, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа відділ Державної виконавчої служби в Лисянському районі Черкаської області про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4) неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів у сумі 4941 грн (чотири тисячі девятсот сорок одна) 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4) витрати про надання правової допомоги в сумі 3840 грн (три тисячі вісімсот сорок) 00 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4) 551 грн (пятсот пятдесят одну) 21 коп на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4) сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд.

Суддя Г.М. Яценко