Справа № 523/3577/16-ц
Провадження №2/523/1639/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Плахута А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 у м.Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся 25.03.2016 року до суду з вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман» та ОСОБА_1 у солідарному порядку боргу за договором фінансового лізингу №00008815 від 15.10.2013 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Постман» був укладений вказаний договір, за яким ОСОБА_1 виступив поручителем, з ним укладено договір поруки, згідно якого останній зобовязався сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор, у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за договором, тому позивач вимагав стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму.

Ухвалою суду від 07.02.2017 року провадження у справі в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» закрито.

У судове засідання представники сторін заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому представник відповідача заперечував проти задоволення позову в частині вимог до його довірителя з підстав, викладених у письмових запереченнях, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до поручителя з такими вимогами, та вважав припиненим договір поруки у відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» був укладений договір фінансового лізингу №00008815 від 15.10.2013 року, об'єктом лізингу є транспортний засіб легковий автомобіль VW Caddy GP Kasten 1.2 I TSI.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» в період з 15.10.2012 року по 02.02.2015 року повністю виконав зобов'язання по сплаті 15-ти лізингових платежів, однак під час дії контракту допускались порушення умов договору, що стало підставою для нарахування відповідної заборгованості, яка станом на 01.02.2016 року, у відповідності до наданих розрахунків, становить 13884,16 грн. Інші нарахування здійснено виходячи із вказаної суми заборгованості за лізинговими платежами.

При цьому, позивач зазначає, що кінцева дата сплати згідно графіку 15.04.2015 року, заборгованість виникла 15.02.2015 року.

Умовами Договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за договором. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за кредитним договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. У випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за кредитним договором, кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги з зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручитель зобовязаний сплатити заборгованість.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, з 15.02.2015 року припинив сплачувати кошти, і саме з цієї дати позивачем здійснено розрахунок.

Таким чином, станом на 15.02.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» вже допустило грубе порушення умов договору неповернення кредиту, процентів та комісії по управлінню кредиту, оскільки вказані платежі вони не сплачували.

Факт невиконання зобовязань по договору, відповідно до умов договору, давав право позивачеві одразу ж звернутись до суду із вимогою про дострокове стягнення заборгованості за договором.

Проте, позивач скористався своїм правом на судовий захист своїх порушених прав та інтересів лише 25.03.2016 року, тобто через тринадцять місяців після їх порушення, що підтверджується реєстрацією позовної заяви, не повідомивши при цьому в досудовому порядку поручителя.

Вказана обставина підтверджується відсутністю в матеріалах справи будь-яких доказів повідомлення відповідача.

Будь-яких доказів на спростовування стверджень представника відповідача позивачем до суду не надано.

Згідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Така позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 вересня 2014 року по справі №6-53цс14, а також №6-1265цс16 від 19.10.2016 року, які згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень та має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги до поручителя не підлягають задоволенню, оскільки порука припинилась внаслідок прострочення строку звернення до них із позовом про стягнення заборгованості за договором.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57 - 60, 64, 79, 88, 158, 197, 209, 212 - 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків відмовити повністю.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: