Провадження № 4-с/161/10/17
У Х В А Л А

01 березня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 скаргу мотивує тим, що 05.12.2016р., отримавши копії виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження в державного виконавця ЛМУЮ, їй стало відомо, що державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_2, на виконання виконавчого листа №161/13610/13-ц, виданого 11.03.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2015року. Відповідно до даної постанови з неї, ОСОБА_3, в користь ПАТ «Кредобанк» стягується заборгованість в розмірі 5292,36грн. та судових витрат 3 441,00грн. Дану постанову державного виконавця ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 вважає незаконною та такою, що не відповідає чинному законодавству, оскільки 11.03.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист № 161/13610/13-ц, за яким суд вирішив стягнути з неї в користь ПАТ «Кредобанк» за додатковим договором від 16.04.2008р. до договору банківського рахунку №659 від 12.12.2007р. заборгованість в розмірі 5292 (пять тисяч двісті девяносто дві) гривні 36 коп. та 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн. судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 16 грудня 2013 року. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2015р. заява про примусове виконання виконавчого листа була подана 02.12.2015року, чим було порушено чинне законодавство, зокрема, ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. Вважає, що позивачем було пропущено строк подачі виконавчого листа до виконання, всупереч цьому та ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р державний виконавець Цимбалюк М.Ю. 03.12.2015р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, а тому його дії вважає незаконними і такими, що суперечать чинному законодавству.

Посилаючись на наведене, заявник просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49532280 від 03.12.2015р., видану державним виконавцем Другого відділу виконавчої служби ЛМУЮ, ОСОБА_2; зобовязати державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_2 зняти арешт з її майна та банківських рахунків.

Заявник в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник субєкта оскарження подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення скарги заперечує, подавши суду письмове заперечення.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників судового розгляду.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, під час виконання рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Як слідує із статті 1 цього Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Законута інших законів.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 1ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного встатті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як слідує із змісту ст. 25 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2015року на адресу Другого відділу ДВС Луцького МУЮ було надіслано заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження з оригіналом виконавчого листа №161/13610/13-ц від 11.03.2013року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Як встановлено судом, 03.12.2015року, державним виконавцем на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України Про виконавче провадження, відкрито виконавче провадження та надіслано боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі.

Згідно з ч. 1 п. 2 ст. 22 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 22.12.2006 року), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Судом встановлено, що виконавчий лист №161/13610/13-ц від 11.03.2013 року, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, раніше пред'являвся на виконня до відділу (02.04.2014р. вх.№ 4159/04-31).

В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем 27.10.2015 року, на підставі п. 2 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, повернуто виконавчий документ стягувачу, що підтверджується відміткою на виконавчому документі.

Судом встановлено, що повторно стягувачем виконавчий лист пред'явлений до виконання 02.12.2015року, а тому ним не пропущено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про відсутність в діях субєкта оскарження порушень законодавства.

Керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, ст.ст. 17, 19, 22, 25 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення, а для осіб, які були відсутні в судовому засіданні, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта