Номер провадження: 22-ц/785/212/17
Головуючий у першій інстанції Семаніва Ю. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.02.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Кравець Ю.І., розглянувши питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 18.12.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа - реєстраційна служба Болградського районного управління юстиції в Одеській області про визнання недійсним свідоцтв про визнання недійсним свідоцтв про право власності, визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 18.12.2015 року у задоволені позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржує в апеляційному порядку позивач ОСОБА_2 В скарзі ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 15.12.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху у зв'язку з тим, що відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» апелянтом не сплачено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги у повному розмірі.

До апеляційної скарги додана квитанція №89 від 25.12.2015 року про сплату судового збору у розмірі 1750,00 грн.

Встановлено, що предметом позову було чотири вимоги немайнового характеру:

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 09.10.2015 року Реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції в Одеській області на ОСОБА_4;

- скасувати державну реєстрацію запису про право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно, а саме, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, здійснену 09.10.2014 року, номер запису 7268857;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер - НОМЕР_1, видане 06.10.2014 року Реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції в Одеській області на ім'я ОСОБА_4;

- скасувати державну реєстрацію запису про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер - НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, здійснену 09.10.2014 року, № запису 7268857.

Крім того, були заявлені вимоги майнового характеру:

- визнати за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, яке залишилось після померлого батька ОСОБА_5;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 2, 61 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Криничне» Болградського району Одеської області, яка залишилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 від 05.11.1997 року;

- визнати за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 2, 61 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Криничне» Болградського району Одеської області, яка залишилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 05.11.1997 року.

Відповідно п.3 ч.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Так як предметом позову була майнова вимога, а саме: про визнання права власності на нерухоме майно, ціна позову відповідно до п.2 ч.1 ст. 80 ЦПК України визначається вартістю майна.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діяла на час подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та за подання до суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (від 243,60 грн. до 3654,00 грн.)

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (тобто в даному випадку - 267,96 грн. за кожну вимогу немайнового характеру).

Таким чином, апелянту необхідно було визначити вартість спірного майна та сплатити несплачену суму судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер та надано строк для усунення зазначених недоліків.

Із матеріалів справи вбачається, що неодноразово, а саме 15.12.2016 року та 01.02.2017 року копія ухвали апеляційного суду Одеської області від 15.12.2016 року направлялася ОСОБА_2 за адресою, вказаною ним в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлений цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином є всі правові підстави вважати доставленою апелянту копії ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Згідно із п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Не вручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання.

Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.

До суду повернулись поштові повідомлення за різні періоди (2 шт.) форми Ф-119 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що ОСОБА_2 до операторів поштового зв'язку не звертався.

Звертаю увагу на те, що ухвала апеляційного суду Одеської області від 15.12.2016 року внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень, перебуває є у вільному доступі та будь-яка особа, яка цікавиться ходом розгляду справи, у тому числі й ОСОБА_2, мала можливість з нею ознайомитися.

Не реагування апелянта на залишення працівниками пошти повідомлення про необхідність отримання ухвали апеляційного суду Одеської області від 15.12.2016 року та не усунення недоліків зазначених в ухвалі суду, свідчить про небажання останнього та втрату інтересу ним до розгляду його апеляційної скарги.

Про що також свідчить те, що апелянт не цікавиться своєю апеляційною скаргою, яка на протязі тривалого часу знаходиться в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з зазначеними порушеннями та втрату інтересу ним до розгляду його апеляційної скарги, приходжу до висновку що останній зловживає своїми процесуальними правами на оскарження з метою затягування розгляду цивільної справи.

Відповідно до положення ст. 121, 297 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

На підставі викладеного, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно вважати неподаною і повернути апелянту. Апелянт не позбавлений права після усунення недоліків повторно звернутись до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 18.12.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа - реєстраційна служба Болградського районного управління юстиції в Одеській області про визнання недійсним свідоцтв про визнання недійсним свідоцтв про право власності, визнання права власності - вважати неподаною та повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Ю.І.Кравець