Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/682/17 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: відділ по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, служба у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю, відібрання дитини від батька, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_4. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю, відібрання дитини від батька.

В позові зазначено, що 10.04.2010 між нею та відповідачем укладено шлюб. У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.04.2016 шлюб між сторонами розірвано, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5.

Наприкінці весни 2016 року, батько дитини самовільно забрав дитину з дитячого садка у м. Запоріжжі, який дитина відвідувала за місцем проживання матері, та з того часу утримує дитину у себе, за місцем свого мешкання у селі Вільноандріївка, при цьому перешкоджає їй, як матері в спілкуванні з дитиною, що відображається на розвитку дитини, навчання, лікування й відпочинок дитини організовуються батьком без її участі.

Посилаючись на ці обставини, просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_4 та відібрати дитину від батька.

Не погоджуючись з позовом, ОСОБА_3 у вересні 2016 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.04.2010 зареєстровано шлюб, який рішенням суду розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу він та ОСОБА_4 мешкають окремо, малолітня дитина проживає з ним. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд, визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, разом з матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відібрано малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження від батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зобов'язано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, передати малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, матері дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 551,21грн.

Рішення в частині відібрання дитини та її передачі матері звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та задоволення його позовних вимог, просив суд зупинити викоання рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Клопотання щодо зупинення виконання рішення також задоволенню не підлягає, оскільки чинним ЦПК України не передбачено такої процесуальної дії апеляційною інстанцією.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження уклали шлюб 10.04.2010 року (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі в них народився син ОСОБА_5 (а.с. 6).

28.04.2016 рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.04.2016 шлюб між сторонами розірвано, та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 (а.с. 7-9).

Між сторонами виник спір з приводу місця проживання їх спільної дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, з лютого 2016 року ОСОБА_4 та її малолітній син ОСОБА_5, проживали в АДРЕСА_1, де хлопчик відвідував дитячий садок № 271 «Рушничок» АТ «Мотор Січ», як вбачається з довідки наданої завідуючою цього закладу, претензій до матері ОСОБА_4 вони не мають, дитина завжди була охайно вдягнута, одяг був чистий (а.с. 141).

Наприкінці весни 2016 року відповідач ОСОБА_3 самовільно забрав дитину з дитячого садочка в м. Запоріжжі, і з цього часу ОСОБА_5 став проживати у нього в селі Вільноандріївка Вільнянського району Запорізької області.

Відповідно до актів обстеження умов проживання було виявлено належні умови для проживання дитини за місцем проживання як матері, так і батька (а.с. 124, 164)

І позивач, і відповідач мають постійне місце роботи та дохід (а.с. 19, 177).

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.04.2016, яке набуло законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. (а.с. 7-9).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо можливості розв'язання спору між батьками ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 07.10.2016 за 01-15/0907, орган опіки просить врахувати Декларацію прав дитини, а також те, що малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю (а.с. 125).

Як вбачається з матеріалів справи, обидві сторони спору працюють та мають постійний дохід. Під час вирішення справи судом не було виявлено будь-яких фактів зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами когось з батьків, фактів аморальної (неналежної) поведінки сторін під час виховання дитини або фактів того, що своїми діями ОСОБА_4 і ОСОБА_3 можуть зашкодити розвитку свого сина. Напроти, обома сторонами спору було доведено, що кожен з батьків дбайливо ставиться до свого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносяться до нього з любов'ю та турботою, бажаючи брати активну участь у його вихованні та всебічному розвитку. Сторони створили за місцем свого проживання усі необхідні умови для зростання та виховання сина.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що сторони можуть у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з принципом 5 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина може бути розлучена з матірю лише у винятковій ситуації.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду про те, що оскільки не було встановлено виняткової ситуації для розлучення дитини з матірю, тому місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженняслід визначити разом із матір»ю ОСОБА_4, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Посилання у апеляційній скарзі на умови проживання ОСОБА_4та її образу життя, а також психічний стан дитини не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зазначені доводи були досліджені судом у ході розгляду справи, з цих питань наведені відповідні висновки, які підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 314/5877/16

Провадження №22ц/778/682/17 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

09 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: відділ по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, служба у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю, відібрання дитини від батька, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: