Провадження № 2/127/131/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Олійника А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці про стягнення недоплаченого відшкодування втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат і стягнення компенсації втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з порушенням термінів його виплати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці про стягнення недоплаченого відшкодування втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат і стягнення компенсації втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з порушенням термінів його виплати, мотивуючи свої вимоги тим, що він, з 2 червня 1969 року по 20 березня 2003 року працював за робочими спеціальностями та на інженерно-технічних посадах у Вінницькому державному підприємстві «Виробниче об'єднання «Хімпром».

Працюючи у ВДП «ВО «Хімпром», позивач отримав профзахворювання (серцево-легеневі захворювання). Внаслідок професійного захворювання з 24 червня 1996 року він втратив 40% професійної працездатності, з 16 червня 1997 року - 50%, а з 21 червня 2001 року - 70%.

З 25 червня 2003 року позивачу безстроково встановлено 2-гу групу інвалідності, причиною якої є профзахворювання. Кабінет Міністрів України постановою № 449 від 4 липня 1994 року дозволив державним підприємствам з 1 липня 1994 року підвищити до 2 раз верхню межу коефіцієнтів співвідношень тарифних ставок (місячних окладів) робітників і мінімального розміру заробітної плати . У відповідності з цією постановою адміністрація і профком Вінницького державного підприємства «Виробниче об'єднання «ХІМПРОМ» постановили здійснити в серпні 1994 року підвищення мінімальних розмірів заробітної плати (посадових окладів) із застосуванням коефіцієнту 1,2.

Також адміністрація і профком Вінницького державного підприємства «Виробниче об'єднання «ХІМПРОМ» постановили підвищити з 1 квітня 1996 року тарифні ставки і посадові оклади на коефіцієнт 1,73. Проте, як виявилось, при нарахуванні відшкодування за втрату професійної працездатності з серпня 1994 року не застосовувався коефіцієнт 1,2, а з квітня 1996 року застосовано коефіцієнт 1,5 замість встановленого - 1,73.

Внаслідок цього позивач недоотримав відповідних сум відшкодування. Таким чином, сума заборгованості відшкодування шкоди за ушкодження здоров'я у зв'язку з професійним захворюванням під час роботи на державному підприємстві становить за період з серпня 1994 року по лютий 2016 року включно 221434 грн. 41 коп. Також розмір щомісячних страхових виплат станом на 1 січня 2015 року мав би становити 2686 грн. 38 коп. з подальшим перерахунком у відповідності з Законом України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування». 12 червня 2001 року по акту приймання-передачі № 65 відділенням ВД ФССНВ у м. Вінниці від ВДП «ВО «Хімпром» прийняті документи з особовою справою для продовження страхових виплат ОСОБА_1 ВДП «ВО «Хімпром» допущено помилки в нарахуванні розмірів відшкодування за втрату професійної працездатності, що призвело до заниженого розміру відшкодування. Зокрема, ВО «Хімпром» не врахувало коефіцієнту підвищення окладів та тарифних ставок в серпні 1994 року в 1,2 та у квітні 1996 року в розрахунках враховано коефіцієнт 1,5 замість фактичного - 1,73. Відповідач своєчасно не визначив розміру страхової виплати, внаслідок чого виникла зазначена вище заборгованість.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 12 квітня 2016 року, в якій просив виправити допущені в свій час ВДП «ВО «Хімпром» помилки. Відповідач надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що встановлення правильності нарахування суми відшкодування втраченого заробітку можливе тільки в судовому порядку. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, просив суд Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці на його користь недоплачене відшкодування в розмірі 59048, 43 грн. та 162 385, 98 грн. - компенсацію втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Олійник А.М. в судовому засідання позовні вимоги визнав частково, а саме недоплачене відшкодування в розмірі 59048, 43 грн. та компенсацію втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку за період з 01.01.1998 року по березень 2001 року включно в розмірі 19 470, 18 грн.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 з 2 червня 1969 року по 20 березня 2003 року працював за робочими спеціальностями та на інженерно-технічних посадах у Вінницькому державному підприємстві «Виробниче об'єднання «Хімпром». Працюючи у ВДП «ВО «Хімпром», він отримав профзахворювання (серцево-легеневі захворювання).

Внаслідок професійного захворювання з 24 червня 1996 року ОСОБА_1 втратив 40% професійної працездатності, з 16 червня 1997 року - 50%, а з 21 червня 2001 року - 70%.

З 25 червня 2003 року позивачу безстроково встановлено 2-гу групу інвалідності, внаслідок профзахворювання.

Вінницьке державне підприємство «Виробниче об'єднання «Хімпром» постановило здійснювати з серпня 1994 року підвищення мінімальних розмірів заробітної плати (посадових окладів) із застосуванням коефіцієнту 1,2, а з 1 квітня 1996 року тарифні ставки і посадові оклади на коефіцієнт 1,73, фактично ж позивачу ОСОБА_1 при нарахуванні відшкодування за втрату професійної працездатності з серпня 1994 року не застосовувався коефіцієнт 1,2, а з квітня 1996 року застосовано коефіцієнт 1,5 замість встановленого - 1,73.

12.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача по справі з заявою про проведення виплати йому компенсації за несвоєчасне відшкодування втраченого заробітку за період з 1994 по 2016р.р. (а.с. 26).

Відповідно до листа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м. Вінниці від 25.04.2016 року № 164-06-25-01 з посиланням на ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ОСОБА_1 відмовлено у виплаті такої компенсації у зв'язку з тим, що підприємство ВО «Хімпром» ліквідовано та знято з державної реєстрації, а тому встановити правильність нарахування суми відшкодування втраченого заробітку у відділення немає. (а.с. 27).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві навів відповідний розрахунок суми заборгованості відшкодування шкоди за ушкодження здоров'я у зв'язку з професійним захворюванням за період з серпня 1994 року по лютий 2016 року на суму 221 434,41 грн.

Як було встановлено в ході розгляду справи підприємство, на якому позивач отримав профзахворювання, а саме ВДП ВО «Хімпром», було ліквідовано без правонаступника, та з 01.06.2001 року страхові виплати ОСОБА_1 виплачуються відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці.

В ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» наведено, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати ця сума виплачується без обмеження протягом будь - якого строку та підлягає корегуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці» (редакція від 01.04.2001 року).

Порядок нарахування, перерахунку та виплати щомісячних сум відшкодування шкоди до 11 липня 2001 року визначався Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472.

Відповідно до п. 4 Правил, відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров'я складається з: виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам сім'ї та утриманцям померлого); компенсації витрат на медичну та соціальну допомогу (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Згідно п. 9 Правил розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я; визначений розмір втраченого заробітку або відповідна його частина залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності коригуванню у бік зменшення не підлягає.

Пунктом 22 Правил визначено, що середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку, або відповідної його частини визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву,а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності; середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я, або індексації доходів відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України від 26 травня 1992 року № 276 «Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України від 29 квітня 1992 року «Про підвищення соціальних гарантій для населення» передбачено підприємствам, установам і організаціям визначити розмір виплат, які відповідно до чинного законодавства обчислюються із середнього заробітку (допомога у разі тимчасової непрацездатності, вихідна допомога, відпустка тощо), з урахуванням нових тарифних ставок і посадових окладів у порядку, встановленому постановою КМУ від 21.03.1992 року № 140 «Про додаткові заходи у зв'язку з підвищенням заробітної плати» провести з 1 травня 1992 року перерахування розмірів відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємств, установ, організацій за січень - квітень 1992 року, відкоригованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів; установити, що при визначенні розмірів відшкодування шкоди у випадках трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, які призначатимуться після 1 травня 1992 року, середньомісячний заробіток обчислюється за три місяці, що передували каліцтву або встановленню втрати працездатності; сума заробітної плати до 1 травня 1992 року збільшується на величину підвищення на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів.

Виробничим об'єднанням «Хімпром» з 1992 року належним чином не виконувалися положення постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 1992 року № 276 «Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України «Про підвищення соціальних гарантій для населення», постанови Кабінету Міністрів України від 21 березня 1992 року № 140 «Про додаткові заходи у зв'язку з підвищенням заробітної плати», Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472, внаслідок чого Жиров В.М. отримував занижений розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат.

Пунктом 3 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено, що весь обсяг заборгованості потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим законом, підприємства, установи, організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами та організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до уточненого розрахунку відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання ОСОБА_1 становить 59 048,43 гривень, що підлягає на думку суду до задоволення. Що також визнається сторонами та спору з даного приводу немає.

Як встановлено ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації і періоду, за який компенсація повинна бути виплачена відповідачем позивачу, суд виходить з наступного.

Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 затверджено «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати».

Згідно ч. 2 даного Положення, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (компенсація) проводиться за певні періоди роботи, починаючи з 01.01.1998 року.

Враховуючи наведене нарахування компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати має проводитись, починаючи з 01.01.1998 року.

Частина 3 Перехідних положень Закону встановлено, що на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в разі ліквідації підприємства покладається обов'язок по виплаті заборгованості потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом, підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Враховуючи те, що відповідач здійснював нарахування та виплату щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до довідки про розмір страхових виплат, наданої роботодавцем ВДП ВО «Хімпром» після його ліквідації, що не заперечувалось сторонами, тобто безпосередньої вини щодо визначення розміру відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з втратою працездатності внаслідок профзахворювання ОСОБА_1 у відповідача немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме за період з 01.01.1998 року по березень 2001 року включно (початок діяльності фонду) в розмірі 19470,18 грн., розмір якої визнано відповідачем в ході судового розгляду.

Вказана сума компенсації також відповідає розрахунку позивача за вказаний період.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах Закону.

Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судовий збір компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16 ЦК України; ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»; ст. 34 Закону України «Про оплату праці»; Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427, ст.ст. 3, 6, 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці на користь ОСОБА_1 недоплачене відшкодування в розмірі 59 048, 43 грн. та компенсацію втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку за період з 01.01.1998року по березень 2001року включно, в розмірі 19 470,18 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя: