Провадження № 2/520/5560/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року

15 лютого 2017 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

Встановив:

ПАТ ОСОБА_1 «ПриватБанк» звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором від 05.11.2011 року у сумі 11416,15 грн., стверджуючи, що відповідач не виконав свої зобовязання за кредитним договором. Представник банку до судового засідання не зявився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідач позов не визнав і стверджував, що 20.11.2013 року на вимогу банку сплатив 600 грн. на погашення існуючої на той час заборгованості за спірним кредитом, банківська картка була знищена за закінченням строку її дії, будь-яких інших договір з ПАТ «Приватбанк» він ОСОБА_2 не укладав, відкритих рахунків в установах ПАТ «Приватбанк» не має, тому з 20.11.2013 року не отримував від банку кредитних коштів і не робив ніяких внесків до банку. Крім того, відповідач вимагає застосувати строки позовної давності до вимог банку.

Суд вислухав відповідача, вивчив надані до позову документи і встановив наступне:

5 листопада 2011 року ОСОБА_2 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складався з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.2.3Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Пункт 1.1.2.6 Умов та Правил надання банківських послуг визначає, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Згідно п. 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Відповідно до тарифів банку комісія за несвоєчасне внесення мінімального щомісячного платежу стягується в останній дінь звітного місяця мін. 50 грн. Стягується при порушенні строку платежу більш ніж на 5 днів та суми простроченої заборгованості більше 50 грн.

Дослідивши надані сторонами докази суд дійшов висновку, що позов Банку не підлягає задоволенню:

Відповідно до ст.1054 ЦК України, на яку посилається сторона позивача в обґрунтування своїх позовних вимог, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтями 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050 ЦК України, на які посилається сторона позивача, встановлено, що зобов'язання мають виконуватися сторонами згідно умов договору, наслідки невиконання зобов'язань.

Так, статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями 629 та 630 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов певного виду, оприлюднених в установленому порядку.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобов'язань, виконання яких захищене законом; визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобов'язань.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін i погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч.1 ст. 638).

Договір є видом правочину і для його укладення та чинності сторонами необхідно дотримуватись усіх тих вимог, які визначені у ст. 203 ЦК України для всякого правочину.

По даній справі встановлено та не оспорено стороною відповідача, що він ОСОБА_2 підписував Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 05.11.2011 року. Встановлено та підтверджено, що в Анкеті-заяві є єдина умова (притаманна договору) - це бажаний кредитний ліміт - 500 грн. Будь-яких інших умов, в тому числі істотних, які є притаманні договору, в даній Анкеті-заяві не вказані.

Посилання сторони позивача на те, що в Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що підписана ним Анкета-заява разом з Довідкою про Умовами та правила надання банківських послуг а також Тарифами, становлять між ним та банком "Договір надання банківських послуг" та те, що відповідач визнав, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, - суд не може прийняти як належний та допустимий доказ. Ознайомлення з будь-яким документом може бути підтверджений підписом особи. Крім цього, коли мова іде в документі про істотну умову, притаманну договору, підпис особи засвідчує не лише ознайомлення з документом, а і згоду на викладені в документі умови, обов'язки, наслідки невиконання зобов'язань, розміри штрафних санкцій, розміри та порядок нарахування процентів, право банку на зміну умов в односторонньому порядку, збільшення розміру ліміту тощо. Крім того, зазначення в Анкеті-заяві про розміщення вказаних документів на сайті банку, додатково свідчить про те, що відповідачу їх на ознайомлення при підписанні Анкети-заяви не надавали.

Суд враховує, що стороною позивача додано до справи Довідку про умови кредитування (без дати), в якій зазначені тарифи, однак доказів того, що саме ці тарифи були на час підписання Анкети-заяви суду не було надано. Наданий стороною позивача до справи Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг також не містить даних про час їх прийняття, що в свою чергу позбавляє суд перевірити чи діяли саме вони на момент підписання Анкети-заяви відповідачем.

Таким чином, в суді встановлено, що відповідач підписав Анкету-заяву, в якій визначено лише бажаний ліміт кредитування - 500 грн., відповідач користувався кредитною карткою, вносив грошові кошти на повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом.

Банк не надав до позову виписку з карткового рахунку відповідача, тому суд не має можливості перевірити відповідність розрахунку заборгованості з дійсними фінансовими операціями відповідача по спірному картковому рахунку. Надана відповідачем квитанція від 20.11.2013 року свідчить про повернення ОСОБА_2 суми кредиту

Стосовно нарахованих процентів, штрафних санкцій, як зазначалося вище, відповідач такі умови з банком не погоджував, не підписував, що свідчить про відсутність обов'язку їх сплати.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не довів.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Суд не отримав належних доказів щодо строку дії банківської картки, отриманої ОСОБА_2 05.11.2011 року, тому суд дійшов висновку, що правові підставі для застосування строків позовної давності до вимог банку відсутні.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.