Справа №359/8844/16-ц
Провадження №4-с/359/10/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову старшого дер-жавного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві,

встановив:

В листопаді 2016 року АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з вказаною скаргою та об-ґрунтовує її тим, що в Шевченківському РВ ДВС м. Києва перебувало виконавче проваджен-ня №33325149 з виконання виконавчого листа №2-4521/09, виданого 24 лютого 2011 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення зі ОСОБА_3 на користь АТ «Ощад-банк» боргу за кредитним договором в розмірі 751305 гривень 19 копійок. 4 жовтня 2016 року старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_2 ви-несла постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві у звязку з тим, що за-ходи щодо розшуку майна ОСОБА_3 виявились безрезультатними, а на його квартиру не-можливо звернути стягнення у звязку з набранням чинності Законом України «Про мора-торій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Однак боржник є власником не однієї, а одразу двох квартир: квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2. Ця об-ставина свідчить про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на майно ОСОБА_3 Старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_2 не вжила заходи, спрямовані на відшукання іншого майна боржника: його доходів (за-робітної плати), цінних паперів та грошових коштів на рахунках в банківських установах. Зокрема, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про перевірку нею стану виконання постанови про розшук автомобілів боржника: автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo», номерний знак НОМЕР_1, та автомобіля марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_2. Ці обставини свідчать про те, що старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_2 не вжила всі заходи, спрямовані на виконання рішення суду. Крім того, вона повернула виконавчий документ стягувачеві під час зупинення виконавчого про-вадження. Це додатково свідчить про порушення ч.4 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Тому АТ «Ощадбанк» просить суд скасувати постанову від 4 жовтня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязати старшого держав-ного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_2 відновити виконавче про-вадження №33325149.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримує заяву та просить суд задовольнити її.

Старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_2 не зявилась у судове засідання. Вона була завчасно у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду скарги. Ця обставина підтверджується штампом Шевченківського РВ ДВС м. Києва на копії повістки про виклик до суду (а.с.39).

ОСОБА_3 також не зявився у судове засідання. Він неодноразово завчасно у вста-новленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду скарги. Ця обставина під-тверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.43, 44).

Вислухавши пояснення представника заявника та дослідивши письмові докази, суд дій-шов до таких висновків.

Встановлено, що 10 липня 2012 року державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_4 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №33325149 з виконання виконавчого листа №2-4521/09, виданого 24 лютого 2011 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення зі ОСОБА_3 на користь АТ «Ощад-банк» боргу за кредитним договором в розмірі 751305 гривень 19 копійок (а.с.9).

10 грудня 2014 року державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 винесла постанову про розшук майна боржника: автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo», номерний знак НОМЕР_1, та автомобіля марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_2 (а.с.10).

В той же день державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_6 винесла постанову про зупинення виконавчого провадження №333 25149 (а.с.11).

4 жовтня 2016 року старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_2 винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.12).

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною до 5 жовтня 2016 року, державний виконавець був зобовязаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в доку-менті на примусове виконання рішення (виконавчому документі).

Згідно з п.2 ст.47 цього ж Закону виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, повертався стягувачу у випадку, якщо у боржника було відсутнє майно, на яке могло бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що заходи щодо розшуку автомобілів ОСОБА_3 виявились безрезультатними, а на його квартиру неможливо звер-нути стягнення у звязку з набранням чинності Законом України «Про мораторій на стягнен-ня майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Як вбачається з п.1 цього ж Закону, не допускається звернення стягнення на квартиру (житловий будинок), якщо у позичальника відсутнє інше житлове нерухоме майно. Однак з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №696 02611 від 3 жовтня 2016 року (а.с.14-18) вбачається, що ОСОБА_3 є власником одночасно двох квартир: квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_3. Ця обставина свідчить про те, що заборона, передбачена Зако-ном України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечен-ня кредитів в іноземній валюті», не поширюється на майно боржника.

Крім того, старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_7 не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що вона перевіряла інфор-мацію про стан виконання постанови про розшук автомобілів боржника. Відсутні також докази на підтвердження того, що у ОСОБА_3 відсутнє інше майно, на яке може бути звернуто стягнення: цінні папери та грошові кошти на рахунках в банківських установах.

Аналіз цих обставин свідчить про те, що старший державний виконавець Шевченків-ського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_2 не вжила всіх заходів, необхідних для виконання рішення суду, та передчасно повернула виконавчий документ стягувачеві.

Відповідно до ч.4 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною до 5 жовтня 2016 року, протягом строку, на який виконавче провадження було зупинено, виконавчі дії не проводились. Державний виконавець мав право тільки вживати заходи щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Згідно з ч.5 цієї ж статті після усунення обставин, які були підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, був зобовязаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача.

З роздрукованих відомостей про виконавче провадження (а.с.13) вбачається, що стар-ший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_2 не поновлю-вала виконавче провадження та повернула виконавчий документ під час зупинення виконав-чого провадження. Це свідчить про порушення ч.4 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною до 5 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного вико-навця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, вико-навче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Встановлено, що оскаржувана постанова суперечила ч.2 ст.11, ч.4 ст.39 та п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною до 5 жовтня 2016 року, а також порушує право АТ «Ощадбанк» на отримання грошових коштів, призначених за рішенням суду.

З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права належить скасувати постанову від 4 жовтня 2016 року про повернення виконавчого доку-мента стягувачеві та зобовязати старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ОСОБА_2 відновити виконавче провадження №33325149.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії). Необґрунтована затримка у виконанні обовязко-вого для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Встановлено, що виконавче провадження тривало понад 4 роки. Його закінчення шля-хом повернення виконавчого документу стягувачеві призвело до невиправданого невиконан-ня остаточного та обовязкового рішення суду на шкоду АТ «Ощадбанк». Ця обставина свід-чить про порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає, що припинення такого порушення є додатковою, але не менш важливою підставою для задоволення скарги.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.208, ч.4 ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задо-вольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного від-ділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_2 від 4 жовтня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Зобовязати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу дер-жавної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_2 відновити виконавче про-вадження №33325149 з виконання виконавчого листа №2-4521/09, виданого 24 лютого 2011 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення зі ОСОБА_3 Миколайо-вича на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» боргу за кредитним договором в розмірі 751305 гривень 19 копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом по-дачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд: заявником протягом 5 днів з дня оголошення ухвали суду, іншими учасниками цивільного процесу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_8