Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1672/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 січня 2017 року

за матеріалами позовної заяви ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання правочину (кредитного договору) недійсним,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання правочину (кредитного договору) недійсним. Посилаючись на ст.22Закону України «Про захист прав споживачів», просила звільнити її від сплати судового збору.

Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 січня 2016 року позовну заяву повернуто позивачеві.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, порушує питання про скасування зазначеної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для відкриття провадження. На думку апелянта, судом безпідставно постановлено оскаржувану ухвалу та не враховано, що вона звернулася з позовом на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживача», а тому звільняється від сплати судового збору.

Розглянувши справу в межах визначених ст.303 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Радомишльського районного суду від 23 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху і надано строк для сплати судового збору.

Згідно з ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскаржуваною ухвалою судді Радомишльського районного суду від 23 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання правочину (кредитного договору) недійсним визнано неподаною та повернуто позивачеві у зв'язку із тим,що позивач не виконала вимоги законодавства, які передбачено ст.119 ЦПК України, у повному обсязі.

Проте, погодитися з такими висновками суду неможливо.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільнені від сплати судового збору.

Закон України «Про захист прав споживачів» у цій частині у зв'язку із прийняттям Закону України «Про судовий збір» (у редакції від 8 липня 2011 року) не змінений, з нього не виключена вказівка про звільнення споживачів від сплати судового збору.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах випливає, оскільки стаття 5 Закону №3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року №226/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів".

За таких обставин, за умови чинності Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлені права споживача, визначені механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, серед яких право на звернення до суду, складовою забезпечення якого є звільнення споживача від сплати судового збору, саме по собі не зазначення споживачів у переліку осіб, що згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо сплати судового збору, не може свідчити про те, що споживачі не мають такої пільги, встановленої відносно них спеціальним Законом, який гарантує захист їх прав.

Крім того, помилковими є висновки суду в тій частині, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивач на підставі ст.ст.31,130,131 ЦПК України може змінити підстави та предмет позову, уточнити позовні вимоги, а також може надати докази після відкриття провадження у справі.

За наведених обставин та відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання про прийняття позовної заяви на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,311-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 січня 2017 року скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: