Справа №601/1896/17
Провадження № 2/601/1025/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

при секретарі Бончик А.П.,

розглянувши під час попереднього судового засідання в залі суду в м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа - Служба у справах дітей Кременецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, свідомо нехтує ними, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавиться життям, станом здоров`я та його розвитком, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача. 14 серпня 2015 року Кременецьким районним судом Тернопільської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та на утримання матері у розмірі 200 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Однак, відповідач від виконання рішення суду ухилявся та ухиляється по даний час.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов підтримує та просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про визнання позову, просить справу слухати у його відсутності.

Представник Служби у справах дітей Кременецької районної державної адміністрації Молінський О.В. в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про визнання позову, просить справу слухати у його відсутності.

Суд, дослідивши представлені докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних міркувань.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 року. Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблений відповідний актовий запис № 04.

З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2016 року слідує, що 11 серпня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 06 вересня 2014 року в Ридомильській сільській раді Кременецького району Тернопільської області, актовий запис № 06.

З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2015 року вбачається, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково та вирішено: стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно кошти на її утримання, в розмірі 200 гривень, до досягнення дитиною трьохрічного віку.

З розрахунків заборгованості, виданих Кременецьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 03 листопада 2017 року за № 10293 слідує, що станом на 01.11.2017 року заборгованість по сплаті аліментів гр. ОСОБА_2, згідно виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/960/15-ц від 25.08.2015 року становить - 5 974, 19 гривень; станом на 01.11.2017 року заборгованість по сплаті аліментів гр. ОСОБА_2, згідно виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/960/15-ц від 23.08.2015 року становить - 14 639,38 гривень.

Згідно висновку органу опіки та піклування Кременецької районної державної адміністрації в Тернопільській області від 03.10.2017 року за № 02-1169/02-16 вбачається, що Кременецька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 по відношенню до малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1, проведеного депутатом Ридомильської сільської ради по виборчому округу № 5 ОСОБА_5 вбачається, що в будинку, де проживає сім`я ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_2 зареєстровані слідуючі особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тато ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та мама ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6. Умови проживання малолітньої дитини задовільні. Сім`я проживає в будинку, який належить на праві власності ОСОБА_6. Опалення в будинку пічне. Матеріально сім`я забезпечується за рахунок пенсії та доходів з особистого селянського господарства, інших видів доходу немає. Зі слів ОСОБА_1 шлюб з чоловіком ОСОБА_2 розірвано рішенням суду від 11 серпня 2016 року, він з сім`єю не проживає з часу народження сина, ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає, в село не приїжджає та де він зараз знаходиться вона не знає. Викладене в акті підтверджують сусіди: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п.16 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд вважає, доведеним факт умисного ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно свого малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зокрема, маючи реальну можливість, відповідач не спілкується з дитиною, не цікавився його життям, фізичним та духовним розвитком, не проявляє інтересу до внутрішнього світу свого сина, не приймає жодної участі у його вихованні, не проявляє батьківської турботи та любові, не надає матеріальної допомоги.

Відтак, зважаючи на поведінку батька стосовно свого сина ОСОБА_3 суд вважає, що позбавлення батьківських прав є для ОСОБА_2 саме тим крайнім заходом, на застосування якого він справедливо заслуговує, оскільки фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, щодо виховання та утримання дітей, хоча має реальну можливість спілкуватися з сином.

Таким чином, суд, при доведеній винній поведінці батьків в ухиленні від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей лише у виняткових випадках може відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих осіб батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей.

В судовому засіданні не встановлено виняткових випадків, які б при встановлених обставинах справи та винній поведінці відповідача давали б підстави для відмови в задоволенні позову.

З квитанції № 4 від 03.11.2017 року слідує, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 640 грн..

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 61, 62, 88, 203 ЦПК України, ст.ст.164, 165 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: