Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1524/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 27 Доповідач Широкова Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2016 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 19.05.2008 між банком та ОСОБА_2 було укладено договір № 283/1-232 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 25000,00 доларів США зі сплатою 14 % річних на поточні потреби.

Цього ж дня на забезпечення даного договору між банком та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки щодо квартири АДРЕСА_1, а також між банком, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та між банком, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 були укладені договори поруки № 41 та № 42, відповідно.

Згідно вказаних договорів поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобовязалися перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту.

Оскільки ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання належним чином не виконував станом на 29.01.2016 утворилась заборгованість у сумі 434322,26 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2016 року позов задоволено. Солідарно стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору № 283/1-232 від 19.05.2008 у сумі 17268,06 дол. США або в у гривневому еквіваленті 434322,26 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог банку за необґрунтованістю, припинити договори поруки № 41 та № 42 від 19.05.2008.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що банк без погодження із ним і поручителями, у порушення умов договору та вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України з 09.12.2008 підвищив процентну ставку по кредиту з 14 % до 15 %.

Зазначає, що жодних повідомлень чи пропозицій від банку щодо внесення змін до умов спірного кредитного договору йому не надходило, а сам договір взагалі не містить умов про порядок його припинення.

У своїх доводах також посилається на норми ЦК України, ЦПК України та на ЗУ «Про захист прав споживачів».

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також просять скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про припинення поруки, посилаючись на те, що без їх згоди банк з грудня 2008 збільшив проценти за користування кредитом із 14% до 15%. Дана зміна умов призвела до збільшення обсягу їх відповідальності.

У своїх доводах посилаються на норми ЦК України, ЦПК України, на ЗУ «Про захист прав споживачів» та постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2- частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.05.2008 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № 283/1-232 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 25000,00 доларів США зі сплатою 14 % річних на поточні потреби (а. с. 4-10,17).

Того ж дня ПАТ «Укрсоцбанк» із ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 були укладені окремі договори поруки № 41 та № 42 відповідно (а. с. 13-16).

Висновок суду першої інстанції про наявність боргу у ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором колегія суддів вважає правильним. Проте, не може погодитись із сумою, яку було визначено із врахуванням встановленої процентної ставки з грудня 2008 - 15%, а також покладенням обовязку по його поверненню, крім як на позикодавця ОСОБА_2 і на поручителів ОСОБА_4, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти.

Стаття 554 ЦК України передбачає солідарну відповідальність поручителя та боржника перед кредитором, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 свої зобов'язання згідно кредитного договору належним чином у відповідності з умовами договору і графіком платежів не виконує, унаслідок чого згідно розрахунком банку станом на 29.01.2016 року утворилась заборгованість в сумі 17268, 06 доларів США (еквівалент 434322, 26 грн.), з яких: 12867, 54 доларів США заборгованість по кредиту (еквівалент 323641, 39 грн.), 2513,77 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом (еквівалент 63225,74 грн.), 1482, 45 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором (еквівалент 37286,35 грн.), 404,30 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків (еквівалент 10168,78 грн.).

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно із п. 3.1.2 кредитного договору банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також в разі настання іншої події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Кредитора. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки за 10 днів до вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Із матеріалів справи убачається, що згідно із графіком повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг процентна ставка складає за кредитним договором 14% на рік, проте з грудня 2008 розрахунок проведений із суми 15 %.

Матеріали справи не містять доказів щодо дати прийняття банком рішення про підвищення відсоткової ставки, її розміру, дотримання кредитором процедури підвищення розміру ставки у відповідності до укладеного договору між сторонами, у той час як суд першої інстанції виходив із правомірності підвищення відсоткової ставки.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року №661-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.214 ЦК України на вищенаведені норми закону уваги не звернув та не правильно визначив розмір заборгованості виходячи із 15 процентної ставки за кредитним договором.

Доказів про те, що ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про підвищення процентної ставки з урахуванням умов, визначених кредитним договором банк суду не надав. Відтак, колегія суддів вважає, що борг за відсотками ОСОБА_2 перед банком буде становити 1251,77 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ буде становити 31484,24 грн.

Пунктом 2.1.2 договору поруки, укладеного як із ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 передбачено, що останні взяли на себе зобовязання як поручителі за вищевказаним кредитним договором зі сплатою процентів за його користування у розмірі 14%.

Згідно чинного законодавства кредитор має право змінити умови кредитного договору без згоди поручителя тільки якщо внаслідок цього не збільшується обсяг відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи у грудні 2008 року банк без згоди поручителів збільшив відсоткову ставку з 14% до 15% річних (а.с.19-20). Доказів на підтвердження погодження такої зміни із поручителями банк суду як першої інстанції, так і апеляційної інстанції не надав.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 25 вересня 2013 року (справа № 6-97 цс 13), за змістом частини першої статті 559 Цивільного кодексу України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

У зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком і тягне припинення поруки.

За таких обставин порука ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед банком є припиненою і підстави для покладення на них обовязку по виконанню кредитного договору відсутні. Рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про стягнення боргу з ОСОБА_2 Також на нього слід покласти і судові витрати відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () заборгованість по кредитному договору № 283/1-232 від 19.05.2008 у сумі 16006,06 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 402580,74 грн.), з яких: 12867, 54 доларів США заборгованість по кредиту (еквівалент 323641, 39 грн.), 1251,77 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом (еквівалент 31484,21 грн.), 1482, 45 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором (еквівалент 37286,35 грн.), 404,30 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків (еквівалент 10168,78 грн.), а також судовий збір у сумі 6514,83 грн.

У позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: