Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/398/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, третя особа Головне управління юстиції у Кіровоградської області про визнання права забудовника,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, третя особа Головне управління юстиції у Кіровоградської області про визнання права забудовника.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, що 06 грудня 2002 року померла її мати ОСОБА_6 та 11 березня 2013 року помер її батько ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвами про смерть.

Після смерті батьків відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що знаходяться за адресою: провулок Новоселівський, 2 м. Кіровоград.

Зазначає, що вищевказаний будинок належав її батькам на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 27 травня 1968 року, затвердженим виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради.

ОСОБА_5 посилається на те, що відповідно до ст. 1261 ЦК України , вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_6

07 жовтня 2009 року ОСОБА_5 звернулася до державного нотаріуса Першої Кіровоградської державної нотаріальної кантори ОСОБА_8 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових споруд, розташованих за адресою: провулок Новоселівський, 2, м. Кіровоград. Однак державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок, який належав її батькам.

26 грудня 2014 року позивач звернулася до державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної кантори № 1 ОСОБА_9 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищевказаного житлового будинку.

Державним нотаріусом ОСОБА_5 видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на частку житлового будинку № 2, що знаходиться у місті Кіровограді, по провулку Новоселівському,не зареєстровано за ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, ОСОБА_5 має право на спадкове майно та майнові права з приводу даного спадкового мана за законом після смерті її батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 06 грудня 2002 року, ОСОБА_7, померлого 11 березня 2013 року, всі права забудовника, в тому чисті право здачі на введення обєкту нерухомого майна до експлуатації, реєстрації прав власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, провул. Новоселівський, 2.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, яка не приймала участь в суді першої інстанції, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Оскільки оскаржуване судове рішення порушує права неповнолітньої ОСОБА_4, яка є спадкоємцем за заповіту, складеного ОСОБА_10.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_5 її представника ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представника ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 27 травня 1968 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку площею 558 кв. м. в м., яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград, провулок Новоселівський, 2 (а.с. 13-14).

В матеріалах справи міститься архівна довідка № 106918 від 05 березня 2014 року, яка видана ОКП «Кіровоградське ООБТІ», згідно якої право на забудову земельної ділянки за адресою: м. Кіровоград, провулок Новоселівський, 2, за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградського обласного обєднаного бюро технічної документації» належало ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ціле ( приватна спільна сумісна) на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 27.05.1968 року, посвідченого Першою Кіровоградською нотаріальної конторою за реєстровим № 2-5184 від 24.08.1968 року. Державна реєстрація права власності не проводилась (а.с. 12).

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, провулок Новоселівський, 2, за ОСОБА_7, не зареєстровано.

06 грудня 2002 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.12.2002 року, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 3504 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про народження УН-УР № 0506220, виданого 22.08.1966 року міським бюро РАЦС Кіровоградської області, батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та в графі батько прочерк (а.с. 8).

11 березня 2013 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.08.2012 року, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 квітня 2012 року встановлено, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_12 (а.с. 9).

Після смерті батьків ОСОБА_5 прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги за законом , відповідно до ст. 1261 ЦК України, а саме: житловий будинок з господарсько побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, провулок Новоселівський, 2.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно ст. 376 ЦК України, регулюючої самочинне будівництво, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 7 від 30.05.2008р. розяснив, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво ( частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Суд першої інстанції в порушення ст. 57 ЦПК України, при винесені рішення врахував відсутність реєстрації права власності але не перевірив відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, оскільки на час вирішення справи існувало свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 надала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_10 була власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Кіроворгад, провулок Новоселівський, 2-а (а.с. 87).

Судом встановлено, що ОСОБА_10 померла 30 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції від 30 грудня 2014 року серія І-ОЛ № 197512 (а.с. 84).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12 лютого 2015 року № 61 вбачається, що ОСОБА_13, яка мешкає за адресою: м. Кіровоград, пров. Новоселівський, 2, призначена піклувальником над племінницею, що позбавлена батьківського піклування, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 83).

Крім того, за життя ОСОБА_10 складено заповіт, згідно якого спадкоємцем всього належного їй майна на праві особистої приватної власності майна, де б воно не було і з чого воно не складалось і, взагалі, всього того, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, призначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і зобовязано їй надати право довічного проживання у житловому будинку, який знаходиться за адресою: місто Кіровоград, провулок Новоселівський2а, який вона успадкує після її смерті, її дочці ОСОБА_13, 18 лютого 1987 року (а.с. 85).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору порушив норми процесуального права, внаслідок чого невірно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам, що згідно з п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. На час ухвалення рішення судом першої інстанції у неповнолітньої ОСОБА_4 виникли права щодо частини земельної ділянки і будинку за адресою провулок Новоселівський, 2-а. За таких обставин неповнолітня ОСОБА_4 повинна була бути залучена до участі у справі в якості сторони або третьої особи, крім того у подальшому частина земельної ділянки по провулку Новоселівському, 2 була вилучена та увійшла складовою частиною у ділянку за адресою провулок Новоселівський, 2-а разом із розташованим на ній житловим будинком не введеним в експлуатацію.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, третя особа Головне управління юстиції у Кіровоградської області про визнання права забудовника.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: