Справа № 350/1622/16-ц
Номер провадження 2/350/161/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться в с.Креховичі по вул.22 Січня,38 Рожнятівського району Івано-Франківської області та на земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,0908 га, кадастровий № 26248826:01:01:002:0134.

В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що 29.04.1983 року на основі договору купівлі-продажу, який посвідчений державним нотаріусом Рожнятівської державної нотаріальної контори, вона придбала незакінчене будівництво житлового будинку без господарських споруд в селі Креховичі, Рожнятівського району, готовність якого складала 50%. У договорі купівлі-продажу було передбачено обов'язки ОСОБА_1 щодо придбаного незавершеного будівництва, а саме виконання рішень виконкому Креховицькоїї сільської ради №51 від 23.03.1983 року та № 82 від 27.04.1983 року щодо закінчення будівництва та реєстрацію домоволодіння за вказаною адресою, що було і зроблено. Вона, придбавши вказаний недобудований будинок на законних підставах, закінчивши будівництво даного будинку стала повноправним його власником. Однак, на даний час вона не може зареєструвати за собою право власності, оскільки згідно рішення виконавчого комітету Креховицької сільської ради Рожнятівського району від 19.12.2004 року власником даного домоволодіння було вказано ОСОБА_2, про що йому було видано відповідне свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно. Вона оскаржувала вказане рішення, і на даний час таке скасоване. За таких обставин, державний реєстратор відмовляє їй у видачі свідоцтва на право власності.

При таких обставинах, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів.

У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить заслухати справу в її відсутності.

В судове засідання відповідач не прибув, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу заслухати у його відсутності.

За таких обставин суд вважає необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін.

Згідно з ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до п.2 ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на нерухоме житлове майно, житловий будинок, будівлі, споруди тощо, виникає з моменту завершення будівництва, створення майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а відповідно до ч. 5 цієї ж статті на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29 квітня 1983 року згідно договору купівлі продажу купила у ОСОБА_3 незакінчений будівництвом жилий будинок без господарських споруд, готовністю 50 процентів ( а.с.6-7).

Згідно технічного паспорта на садибний житловий будинок (а.с.10-13) ОСОБА_1 у 1995 році закінчила будівництвом житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в селі Креховичі по вул. 22 січня № 38 Рожнятівського району. На даний час будинковолодіння складається з житлового будинку, площею - 108,6 кв. м, вартістю 359 155 грн.; гаражу - 23,4 кв. м., вартістю - 42 883 грн., літньо кухні з підвалом - 19,5 кв. м, вартістю 27198 грн., сараю площею - 27,0 кв. м, вартістю 31 010 грн.; криниці, вартістю 5405 грн., воріт - 7,2 кв. м. вартістю 4710 грн., огорожі - 127,1 кв. м., вартістю 20 736 грн., огорожі - 11,3 кв. м. 2 317 кв. м., всього - загальною вартістю 493 414 грн.

Будинок не зданий в експлуатацію.

На даний час ОСОБА_1 не може отримати документ власності на належний їй будинок, оскільки державний реєстратор відмовляє їй у реєстрації домоволодіння.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка у позасудовому порядку свої права захистити не може, тому право власності за нею необхідно визнати у судовому порядку.

Що стосується вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, то суд приходить до висновку, що така до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Згідно зі ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За визначенням ст. 120 чинного ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщеній на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За таких обставин позивачка не позбавлена права отримання відповідних правовстановлюючих документів на земельну ділянку у встановленому законом порядку шляхом звернення до органу місцевого самоврядування.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст.116,120 ЗК України, ст.ст. 331, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на домоволодіння, що знаходиться в с.Креховичі по вул.22 Січня № 38 Рожнятівського району Івано-Франківської області.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд на протязі десяти днів з часу його проголошення.

Суддя: