Провадження № 2/161/4433/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.01.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, останній отримав кредит в розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Однак, відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 27.09.2017 року загальна сума його боргу становить 12014,51 грн.

У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати, повязані з розглядом справи.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення заборгованості, однак в меншому розмірі, оскільки у звязку з важким матеріальним становищем, не має можливості погасити кредит, а розмір штрафних санкцій є надто великим.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.01.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, останній отримав кредит в розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 7-22).

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав взяті на себе зобовязання і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг станом на 27.09.2017 року за кредитним договором нараховано в сумі 12014,51 грн., з яких: 837,81 грн. заборгованість за кредитом, 1297,05 грн. проценти, 8831,34 грн. пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 548,31 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 5, 6).

Разом з тим, як вбачається із представленого розрахунку суми боргу, відповідачу нарахована пеня в розмірі 8831,34 грн., тобто штрафні санкції, які значно перевищують суму основного боргу, а тому зважаючи на викладене, у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, вона підлягає зменшенню до розміру основної суми боргу 837,81 грн.

Водночас, на думку суду є безпідставним та як таким, що не відповідає вимогам закону одночасне нарахування пені і штрафу за невиконання зобовязань, оскільки внаслідок цього застосовуватиметься подвійна цивільно-правова відповідальність за одне і те саме порушення, що суперечить ст. 61 ч. 1 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути на користь позивача 2972,67 грн. заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 551, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.01.2015 року в сумф 2972 (дві тисячі девятсот сімдесят дві) грн. 67 коп. та 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк