Провадження № 2/127/1072/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 15.09.2013 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позику в розмірі 51000 доларів США строком до 31.11.2013 року, що підтверджується розпискою,в якій зазначається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичили у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 51000 доларів США зі строком повернення до 31.11.2013 року.

Після закінчення строку на повернення коштів відповідачами не вчинено жодних дій, спрямованих на повернення боргу.

Неодноразові звернення до боржників з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості не принесли жодного результату, що стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала. Згідно з її запереченнями індексації внаслідок знецінення підлягає грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору позики індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Оскільки, між сторонами виникли правовідносини на підставі розписки, за змістом якої відповідачі позичили у позивача грошові кошти в іноземній валюті 51000 доларів США, є помилковим застосування до таких грошових зобов'язань положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях. Тобто, на думку відповідача ОСОБА_2 вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів індексу інфляції у розмірі 1191641 грн. є незаконними та такими, що задоволенню не підлягають.

Належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач ОСОБА_3 до суду не з»явився.

Заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

15.09.2013 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позику в розмірі 51000 доларів США, строком до 31.11.2013 року, що підтверджується розпискою,в якій зазначається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичили у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 51000 доларів США зі строком повернення до 31.11.2013 року.

З настанням строку кошти позичальниками не повернуто.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно зі ст. 524 ЦК України валюта зобов'язання має бути виражена у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Статтею 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Станом на день подачі позовної заяви курс валют Національного Банку України становив 25,57 грн. за 1 долар США.

Тому, заборгованість за договором позики, згідно з розрахунком позивача станом на 08.11.2016 року становить:

-основна сума боргу - 1304070 грн.;

-збиток від інфляції - 1191641,74 грн.;

-3 % річних - 115008 грн.

Всього заборгованість становить 2610719,74 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк для його виконання.

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язання у встановлений строк не виконано, позику не повернуто.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості з основної суми боргу 1304070 грн., що еквівалентно 51000 доларів США та трьох відсотків річних 115008 грн. В частині позовних вимог щодо нарахування індексу інфляції на суму боргу суд відмовляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» від 3 липня 1991 року за № 1282-XII, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний рівень інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Тобто, норми частини 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Оскільки, між сторонами виникли правовідносини на підставі розписки, за змістом яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичили у ОСОБА_1 грошові кошти саме в іноземній валюті - доларах США, вимоги позивача про стягнення з відповідачів індексу інфляції у розмірі 1191641 грн. є такими, що задоволенню не підлягають.

При вирішенні справи судом враховано правову позицію Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.01.2016 р. в справі №6-771цс15.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідачів у рівних частках на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3748, 16 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових коштів населення», ст. ст. 525, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, та з ОСОБА_3, НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, НОМЕР_5, суму основного боргу в розмірі 1304070 грн., що еквівалентно 51000 доларів США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, та з ОСОБА_3, НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, НОМЕР_5, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 115008 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, та з ОСОБА_3, НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, НОМЕР_5, у відшкодування витрат зі сплати судового збору 3748, 16 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя