АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/658/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій В.С.

за участю: позивача ОСОБА_3

представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Голосіївськогорайонного суду міста Києва від 6 травня 2016року у справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, треті особи без самостійних вимог: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_8 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в грудні 2015 року до суду з вищевказаним позовом просив визнати за ним право власності на 2/9 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він позбавлений можливості у інший спосіб оформити своє право на спадщину. А також вказував, що батько позивача - ОСОБА_10 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_3, а брат позивача не прийняв у визначений строк спадщину та не мав наміру її приймати, а подання заяви після вирішення даного спору Апеляційним судом м. Києва про включення до кола спадкоємців було зумовлено лише бажанням оформити права власності на частину майна, яка залишилась не оформленою, однак така заява не може бути подана після видачі свідоцтва про право на спадщину іншим спадкоємцям.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 6 травня 2016 року позов було задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/9 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 (як особа, яка не приймала участі у справі) подала апеляційну скаргу. Де ставила питання про його скасування та ухвалення нового рішення за яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Обґрунтовуючи порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт та її представник у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представники не визнали подану апеляційну скаргу, заперечували проти її задоволення.

Київська міська рада та треті особи по справі про день і розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності вказуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 та в нього відсутні оригінали правоустановлюючого документу про право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій, які б дозволяли йому отримати свідоцтво про право власності у нотаріальній конторі.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_6 вказувала на те, що судовим рішенням порушені як її права так і права померлого ОСОБА_10 Незважаючи на це, суд першої інстанції відмовив їй в участі у справі як в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог так і в якості третьої особи за її позовом.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, так як особа, що подала апеляційну скаргу не довела, що постановленим судовим рішенням порушені її права. Вказуючи в апеляційній скарзі про те, що вона є співвласником 2/3 частин спірної квартири, будь-яких належних доказів в розмінні вимог ст. 58 - 59 ЦПК України до суду не надала.

Наявні в матеріалах справи копії заповіту складеного ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 , а також копія договору довічного утримання укладеного між ОСОБА_10 та апелянтом свідчать лише про наявність волевиявлення власника майна щодо його розпорядження на користь інших осіб.

У той же час апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_10 саме вона в установленому законом порядку оформила документи на підтвердження її права власності на 2/3 частини спірної квартири ( в порядку спадкування за заповітом, чи у відповідності до умов договору довічного утримання).

Також апелянтом не надано доказів на підтвердження її особистого звернення до нотаріальної контори з приводу прийняття ( перерозподілу) спадкового майна ( частки власності, що належала матері позивача ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_1) що вказувало б на наявність спірних відносин між сторонами по даній справі.

Що ж до ОСОБА_10, то звертаючись 31.08.199 року до нотаріальної контори із заявою він вказував на те, що на день смерті його дружини ( ОСОБА_9 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1) залишилось спадкове майно, від належної йому частки спадщини він відмовлявся на користь сина померлої - ОСОБА_3. Інших спадкоємців, передбачених ст. 529 ЦК України ( в редакції 1964 року) не має. Зміст ст. 22 КпШС йому нотаріусом було роз'яснено, на видачу свідоцтва про право власності на Ѕ частину він не претендував ( а.с 82).

Згідно діючих норм матеріального права, заяву ОСОБА_10 не можна розцінювати як відмову лише в якійсь частині від спадкового майна, що належало б йому після смерті дружини на користь свого сина.

Така відмова вчинена відповідно до всього майна яке належало б спадкодавцю на час її смерті, в тому числі і на 1/3 частину спірної квартири, що належала на праві власності ОСОБА_9.

Крім того статтею 553 ЦК УРСР ( в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) скасування спадкоємцем заяви про відмову від прийняття спадщини не допускалося, аналогічні положення містяться і в чинному ЦК України - ст. 1273.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції проігноровано висновки суду апеляційної інстанції ( рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.05.2016 року), також не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Так як на відновлення своїх порушених прав позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті матері.

На заяву позивача державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що у спадкоємця ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3, оригінал документа, який би свідчив про належність спадкового майна на праві приватної власності померлій - відсутній.

Згідно наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'ясняє йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку за правилами позовного провадження як зазначено в п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування ».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем була дотримана процедура звернення до суду з позовом за відсутності у нього документів на підтвердження належності на праві приватної власності майна спадкодавцю.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду не порушує права особи що звернулася з апеляційною скаргою, постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307,308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 6 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: