ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3050/17
провадження № 2-о/753/150/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа - Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява в порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених уст.119 в тому числі, щодо її обгрунтування, а також судовий збір не було сплачено за подання вказаної заяви в порядку окремого провадження, розмір сплати якого встановлено у сумі 320 грн. за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої заявник отримав16 лютого 2017 року (згідно з розпискою).

Проте, недоліки заяви були усунуті не у повному обсязі.

Так, до Дарницького районного суду м.Києва надійшла заява ОСОБА_2 від 17.02.2017 року "На виконання вимог ухвали...", проте саме вказана заява з додатковим обгрунтванням була подана лише в одному примірнику - всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України (згідно з актом).

Крім того, щодо не надання для заінтересованої особи копії вказаної заяви, то заявником не враховано, що відповідно до положень ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України: справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду; інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Крім того, відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Крім того, всупереч Закону України "Про судовий збір", заявником не сплачено вказаний судовий збір за подання вказаної заяви в порядку окремого провадження, оскільки в наявному витягущодо квитанції вбачається, що в ньому зазначено про те, що судовий збір сплачено за позовом (а не за заявою), при цьому, його сплачено за позовом "Рудик"- згідно з безпосереднімзмістом вказаноговитягу .

Так, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, стороною заявника не надано належних та допустимих доказів щодо сплати вказаного судового збору за подання вказаної заяви в порядку окремого провадження.

А отже, і на даний час з поданих документів не вбачається, що Рудиком було сплачено судовий збір за подання до суду вищевказаної заяви в порядку окремого провадження цивільного судочинства, враховуючи, зокрема, що твердження останнього щодо сплати судового збору за подання вказаної заяви в порядку окремого провадження суперечить безпосередньому змісту квитанції щодо сплати судового збору, в якій з графи щодо призначення платежу зокрема вбачається, що вказана сума це судовий збір саме за позовом. Отже, вказані дані зокрема суперечать заявленій формі процесуального звернення щодо фактичної сплати збору саме за подання позову, що згідно з Розділом ІІІ ЦПК України є окремою та індивідуально визначеною формою процесуального звернення в порядку саме позовного провадження цивільного судочинства, яка законодавчо відокремлена від форми звернення у виді заяви, яка також є окремою та індивідуально визначеною формою процесуального звернення проте в порядку окремого провадження цивільного судочинства - згідно з розділом IV ЦПК України.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_2 про встановлення факту.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: