Справа № 541/2950/16-ц
Номер провадження 2-о/541/20/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 лютого 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 просив суд встановити факт батьківства померлого ОСОБА_2 відносно нього. В обґрунтування заяви посилається на те, що в свідоцтві про його народження запис про батька відсутній. Його батьком був ОСОБА_2, а матір'ю ОСОБА_3, але батьки до та після його народження, -ІНФОРМАЦІЯ_1, - спочатку проживали разом без реєстрації шлюбу. Шлюб батьками був зареєстрований 28 серпня 1959 року. При житті ОСОБА_2 визнавав його своїм сином, опікувався та виховував, не ухилявся від виконання батьківських обов'язків. Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, він його поховав. Після його смерті залишилося спадкове майно, але оформити його на себе через нотаріальну контору він позбавлений можливості, оскільки батьки при його народженні між собою не перебували в шлюбі. Просить суд встановити факт батьківства померлого ОСОБА_2 відносно нього, тому що він дійсно є його рідним сином.

Заінтересована особа -Попівська сільська рада Миргородського району свого представника до суду не направила, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи.

Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9) відкрилася спадщина на належне йому майно.

В свідоцтві про народження заявника в графі «батько» запис відсутній, а матір'ю зазначена ОСОБА_4(а.с.6).

28 серпня 1959 року між матір'ю заявника ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб (а.с.7).

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що судам при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір»ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу.

В ст. 53 КпШС України зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Той факт, що померлий ОСОБА_2 визнавав своє батьківство відносно заявника, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснювали, що живуть в с. Попівка, були особисто знайомі з ОСОБА_2, який за життя називав заявника сином. Заявник опікувався ОСОБА_2, доглядав його до смерті та поховав. Інших дітей у ОСОБА_2 не було.

Зазначені показання свідків є послідовними, узгодженими, відповідають іншим доказам та матеріалам справи.

З довідки Попівської сільської ради Миргородського району вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з нею були зареєстровані на проживали: чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 (а.с.11).

З довідки Попівської сільської ради Миргородського району вбачається, що на момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним був зареєстрованим та проживав син ОСОБА_1 (а.с.12).

Суд приходить до переконання, що зазначені докази доводять факт батьківства ОСОБА_2 щодо заявника, оскільки вони свідчать про те, що той від народження сина визнавав себе його батьком, та доводять об'єктивність пояснень заявника про те, що його батьки проживали однією сім'єю. У достовірності зазначених доказів сумніву немає.

Будь-яких доказів, які б спростовували доводи заявника та показання зазначених свідків не надано, не містять їх і матеріали справи.

Оцінюючи надані заявником докази у сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 дійсно визнавав себе за життя батьком заявника, брав участь у його вихованні та утриманні разом з матір'ю дитини, з якою проживав однією сім'єю та вів спільне господарство.

Встановлення вказаного факту для заявника має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 213-215, 234, 256, 294 ЦПК України, ст. 53; 55 КпШС 1969 року , суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт про те, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Попівка Миргородського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко