Справа № 350/1603/16-ц
Провадження № 2/350/150/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь його неповнолітнього сина ОСОБА_3 у відшкодування суми заподіяних збитків 46680 гривень матеріальної шкоди та судові витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він подарував своєму синові ОСОБА_3 золотий ланцюжок вагою 46,68 грам, який останній носив на шиї. 25 червня 2016 року приблизно о 14 годині його син разом зі своїм товаришем ОСОБА_4 знаходились на річці Лімниця в смт. Перегінськ, де купались у воді. Перебуваючи на річці його син ОСОБА_3 віддав свій ланцюжок ОСОБА_4, так як син плавав під водою і боявся його загубити. ОСОБА_4 взяв лацюжок та почепив собі на шию, так як знаходився на мілкій воді неподалік від берега і не занурювався під воду. В той час повз нього пропливав ОСОБА_5, який стрибнув на ОСОБА_4 та схопивши останнього за шию занурив під воду зірвавши таким чином з шиї ОСОБА_4 золотий ланцюжок вагою 46,68 грам, який впав у воду, а його пошуки результатів не дали. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5, його синові завдано матеріальної шкоди у розмірі 46680 гривень, яка виразилась у вартості золотого ланцюжка з розрахунку 1000 гривень за 1 грам золотого виробу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини та просять позов задоволити. Крім цього, позивач ОСОБА_1 додатково суду пояснив, що про втрату сином ланцюжка він дізнався від свого сина через тиждень часу. Син йому повідомив про те, що вони були на річці Лімниця із хлопцями. Оскільки син йшов купатись у воду тому віддав ланцюжок ОСОБА_4, який останній почепив собі на шию. Через деякий час йому ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_5 під час купання накинувся на нього, внаслідок чого ланцюжок розірвався і впав у воду. Його син разом із друзями та ОСОБА_5 почали шукати ланцюжок, однак не змогли знайти. Також шукали ланцюжок за допомогою металошукача, однак не знайшли. Позивач вважає, що саме ОСОБА_5 зірвавши із шиї ОСОБА_4 ланцюжок, таємно вкрав його і розпорядився ним на власний розсуд. Через деякий час він пішов до матері ОСОБА_2 з вимогою повернути золотий ланцюжок, на що остання відповіла відмовою. З приводу даних подій він звернувся у поліцію, однак поліція відмовила у порушенні кримінальної справи.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 заперечили проти позову. Відповідачка суду пояснила, що літом 2016 року до неї додому прийшов позивач і заявив що її син ОСОБА_5 перебуваючи на річці Лімниця, що в смт. Перегінськ, зірвав з шиї ОСОБА_4 належний його синові ОСОБА_3 золотий ланцюжок, на що вона відповіла що це питання обговорить із сином. Син їй повідомив, що він знає про втрату ОСОБА_3 ланцюжка, однак він його не брав. Крім цього, чи це був золотий ланцюжок вона не знає.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 11 Цивільного кодексу України, встановлює підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Позивач пред'явивши даний позов мотивував заподіяння матеріальної шкоди тим, що саме протиправними діями ОСОБА_5, його синові заподіяна матеріальна шкода, яка виражається у вартості золотого ланцюжка, що становить 46680 грн. Золотий ланцюжок вагою 46,68 грам, він придбав у ТзОВ «Сапфір», що в м. Івано-Франківськ вул. Дудаєва, 13 у 2002 році. (а.с. 7, 9).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 25.06.2016 року перебував разом зі своїми друзями ОСОБА_4, ОСОБА_8, Шляхтичем та Стрижаком на річці Лімниця у смт. Перегінськ. На шиї в нього був золотий ланцюжок, який йому подарував батько. Він боявся, що може його загубити, так як йшов купатись у глибоку воду, а тому зняв його та почепив на шию своєму другові ОСОБА_4. Купаючись у воді хлопці дурачились, занурюючи один одного у воду. Через деякий час ОСОБА_4 повідомив його, що пропав ланцюжок та розповів що коли він плив, то на нього ззаді наскочив ОСОБА_5 і занурив його у воду, в цей час він відчув, що ОСОБА_5 взяв його за ланцюжок. Коли він винирнув то побачив, що ланцюжок відсутній. Після цього він з друзями та разом із ОСОБА_5 почали шукати ланцюжок, спочатку він пірнав в окулярах, пізніше шукав за допомогою металошукача, однак ланцюжок не змогли знайти. Вважає, що саме ОСОБА_5 міг собі забрати золотий ланцюжок, оскільки останній купався в шортах та міг приховати його. Коли він повідомив про даний випадок батькові, останній пішов до матері ОСОБА_5, та повідомив щоб останній повернув ланцюжок. На що мати відповіла що поверне гроші за загублений ланцюжок, однак пізніше повідомила, що не буде нічого відшкодовувати, і вони з батьком звернулися із заявою у поліцію.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 25 червня 2016 року пішов разом зі своїми друзями ОСОБА_3, ОСОБА_8, Шляхтичем та Стрижаком на річку Лімниця, що в смт. Перегінськ. Перебуваючи на річці вони почали купатись і через деякий час він звернув увагу ОСОБА_3, що у нього на шиї є золотий ланцюжок, який він може загубити у воді. Після цього, ОСОБА_3 зняв із шиї ланцюжок та почепив йому на шию і вони разом пішли купатись. Він переплив на інший беріг річки на якому і купався. В той час коли він знаходився у воді, повз нього пропливав ОСОБА_5, якого хтось із хлопців занурив під воду. Коли останній винирнув з води, то подумав що це він, а тому ОСОБА_5 вискочивши на нього і схопивши руками за шию та ланцюжок занурив його також у воду. Коли він винирнув з води то відчув, що на шиї немає ланцюжка, а тому повідомив ОСОБА_5, що він зірвав із шиї ланцюжок. Він одразу покликав ОСОБА_3 і повідомив останньому, що ОСОБА_5 своїми діями зірвав із шиї ланцюжок. Після цього вони всі разом із друзями почали шукати ланцюжок, однак не змогли його знайти. ОСОБА_5 також шукав ланцюжок разом з ними, однак через деякий час вийшов на беріг. Пізніше того ж дня ОСОБА_3 шукав ланцюжок за допомогою металошукача, однак ланцюжок та і не знайшли. Ввечері ОСОБА_3 йому говорив, що ланцюжок міг взяти ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 25 червня 2016 року він перебував зі своїми друзями на річці Лімниця. На річку також прийшли ОСОБА_3 з ОСОБА_4 На березі ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 ланцюжок, який останній почепив собі на шию. Після чого вони зняли одяг та зайшли у воду. ОСОБА_4 перепливши на інший беріг річки також купався. Він бачив, як ОСОБА_5 підпливши ззаду до ОСОБА_4, занурив останнього у воду. Коли ОСОБА_4 винирнув то сказав, що на шиї немає ланцюжка. В цей час він та ще декілька хлопців, які купалися підпливли до ОСОБА_4, зробили півколо і почали шукати ланцюжок, однак не знайшли. ОСОБА_5 також із ними шукав ланцюжок. Пізніше хтось із друзів сказав, що ОСОБА_3 шукав ланцюжок з металошукачем, однак також не знайшов.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 25 червня 2016 року близько обіду прийшов на річку Лімниця купатись. Через деякий час на річку прийшла компанія знайомих хлопців, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та інші, які зупинились неподалік від нього. ОСОБА_3 сказав ОСОБА_4 чи той не потримає ланцюжок, і передав його ОСОБА_4 в руки. ОСОБА_4 почепив собі ланцюжок на шию, після чого всі пішли купатись. Приблизно через одну годину він пропливав поблизу ОСОБА_4 і хтось із хлопців занурив його у воду. Винирнуши із води він подумав що це ОСОБА_4, оскільки останній був поблизу нього, тому також занурив останнього у воду. Через декілька секунд ОСОБА_4 винирнув із води та щось сказав, однак він його не зрозумів, а тому поплив далі. Приблизно через 5-6 хв. ОСОБА_4 покликав своїх друзів допомогти йому знайти ланцюжок. Також вони покликали і його на допомогу. Вони всі разом шукали ланцюжок, однак не знайшли. Через 10-15 хвилин він вийшов на беріг а ОСОБА_3 і ОСОБА_4 залишились шукати. Ввечері того ж дня він питався у ОСОБА_4 чи знайшли ланцюжок, однак останній повідомив йому що не знайшли. Приблизно через тиждень чи півтора до них додому приходив батько ОСОБА_3 та вимагав повернути ланцюжок. Через деякий час він викликався у поліцію разом з матір'ю та з приводу вказаних подій давав пояснення. Вказаного ланцюжка він не брав та з шиї ОСОБА_4 не зривав.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що 25 червня 2016 року близько 14:00 год. ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували на річці Лімниця в смт. Перегінськ Рожнятівського району Івано-Франківської області. ОСОБА_3 мав на шиї ланцюжок, який він передав для зберігання ОСОБА_4 Вказаний ланцюжок ОСОБА_4 почепив собі на шию. Купаючись у річці, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 занурили один одного у воду, внаслідок чого ланцюжок було втрачено.

З висновку старшого інспектора Рожнятівського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 23.08.2016 року за результатами перевірки матеріалів по заяві ОСОБА_1, зареєстрованих в ЖЕО № 1466 від 30.07.2016 року вбачається, що в діях ОСОБА_5 відсутня подія кримінального правопорушення (а.с.8)

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи».

Із встановлених в ході розгляду справи обставин жодним чином не встановлено того, що саме протиправними діями ОСОБА_5 було заподіяно шкоду позивачу.

Фактичний аналіз змісту досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про те, що позивачем не доведено факту заподіяння його синові ОСОБА_3 шкоди майнового характеру, внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_5, причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою останнього та шкодою майнового характеру.

Відсутність цих обовязкових елементів, виключає наявність складу цивільного правопорушення, за наявності якого можуть бути задоволенні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

Статтею 57 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довів перед судом, що саме протиправними діями ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду його синові ОСОБА_3, яка виражається у втраті ланцюжка, який був на шиї ОСОБА_4

Також, позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що ланцюжок, який був на шиї ОСОБА_4 25.06.2016 року, був саме із золота а не з іншого металу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає недоведеною вину ОСОБА_5 у спричиненні матеріальної шкоди синові позивача ОСОБА_3, а тому вважає необхідним відмовити у позові.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1179 ЦК України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 46680,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Максимів І.В.