РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1759/17

07 грудня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Відповідач є фізично здоровою людиною, офіційно не працевлаштований, однак має неофіційний заробіток.

Позивач в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково, подали суду письмові заперечення на позов. В своїх поясненнях відповідач покликався на те, що неодноразово приїздив до дитини та привозив речі першої необхідності, продукти харчування, одяг, іграшки, однак позивачка та її батьки не допускають його до дитини. Крім того, пояснив, що немає постійного місця роботи, на даний час створив нову сімю та має на своєму утриманні малолітню дитину, тому немає матеріальної змоги сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм правову оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони від подружнього життя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ГЮ №238454, видане Виконавчим комітетом Постійненської сільської ради Костопільського району Рівненської області від 12.10.2015 року. З дослідженого судом свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що його батьком є відповідач ОСОБА_2

Малолітній ОСОБА_3 проживає разом із матірю ОСОБА_1 і перебуває на повному її утриманні.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із пояснень відповідача та його представника, вбачається, що відповідач на утриманні має малолітню дитину, офіційно не працює.

Однак, згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року діючої в Україні з 27.09.1991року, держави учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком матері і батька. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1492 грн., тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання сина необхідно стягнути аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 750 (сімсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 30.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер НОМЕР_1, в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5