Справа № 464/106/13 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/535/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 11 липня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У січні 2013 року публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» (далі ? ПАТ «Фольксбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі ? ПАТ «ВіЕс Банк»), звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 17 липня 2008 року ОСОБА_4 отримав кредитні кошти у розмірі 60 тис. доларів США. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк 15 травня 2012 року уклав із ОСОБА_5 та ОСОБА_3. окремі договори поруки. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору станом на 24 грудня 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 58688 доларів США, яку позичальник та його поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів зазначену заборгованість.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2013 року позов ПАТ «Фольксбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фольксбанк» 469094 грн. 62 коп. заборгованості за кредитним договором від 17 липня 2012 року. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

Справа в апеляційному порядку розглядалася неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11.07.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2014 року скасовано, а справу передано на новий апеляційний розгляд.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11.02.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11.07.2013 року в частині часткового задоволення позову та стягнення судового збору скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та в межах вартості майна одержаного у спадщину із спадкоємців померлого ОСОБА_4 - малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ "ВіЕс Банк" 469094,62 грн. заборгованості за кредитним договором за №KF 50902 від 17 липня 2012 року; стягнуто також солідарно з ОСОБА_3 та в межах вартості майна одержаного у спадщину та спадкоємців померлого ОСОБА_4 - малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ "ВіЕс Банк" 469094,62 грн. заборгованості за кредитним договором №KF 50902 від 17 липня 2012 року.

Крім того, стягнуто із ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ "ВіЕс Банк" по 804,75 грн. судового збору. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.02.2015 року стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1720,50 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11.07.2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.11.2015 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 11.02.2015 року скасовано, а справу передано на новий апеляційний розгляд.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2013 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фольксбанк» 469094 грн. 62 коп. заборгованості за кредитним договором № KF5092 від 17 липня 2012 року скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Врешті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_3 покликається на те, що після ухвалення рішення судом першої інстанції основний боржник ОСОБА_4, її колишній чоловік - помер. Вона у встановленому законом порядку в інтересах своїх малолітніх дітей відмовилась від прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_4 ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався, і у встановленому законом порядку її не прийняв.

Апелянт та ОСОБА_5 (батько боржника) виступали поручителями за борговими зобов'язаннями ОСОБА_4

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_5, визнано припиненими договори поруки, укладені між ними та ПАТ "ВіЕс Банк". Рішення суду в цій частині набрало законної сили.

Відтак вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 17 липня 2008 року між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 60 тис. доларів США.

На забезпечення виконання умов кредитного договору банк 15 травня 2012 року уклав із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 окремі договори поруки.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У зв»язку із невиконанням умов кредитного договору станом на 24.12.2012 року утворилася заборгованість на загальну суму 58688,18 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на час розгляду справи в суді першої інстанції складало 469094,62 грн., з яких 56019,48 дол. США (еквівалент 447763,70 грн.) - заборгованість по кредиту, 2628,70 дол. США (еквівалент 21011,20 грн.) - заборгованість по відсотках.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, який був позичальником за кредитним договором, тобто після ухвалення районним судом рішення, помер.

Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є його малолітні діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч. 2-4 ст. 1273 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу.

Скасовуючи рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року суд касаційної інстанції в ухвалі від 05.10.2016 року прийшов висновку, що апеляційний суд передчасно прийняв до уваги заяву ОСОБА_3., подану 12 лютого 2015 року в інтересах малолітніх: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4, оскільки у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не врахував, що строк на подання такої заяви закінчився 21 березня 2014 року, а ОСОБА_3. пропустила цей строк.

При цьому суд апеляційної інстанції дійшовши висновку, що строк на звернення ОСОБА_3. в інтересах малолітніх дітей із заявою про відмову від спадщини пропущений з поважних причин, не вказав, на підставі якої норми матеріального права такий строк може бути поновлено, зокрема й у межах розгляду спору про стягнення кредитної заборгованості.

Крім того, висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_3. пропустила строк звернення із заявою в інтересах малолітніх дітей про відмову від спадщини через те, що дізналася про смерть ОСОБА_4 із запізненням є передчасним, оскільки взагалі не навів доказів та не встановив коли саме вона дізналася про смерть ОСОБА_4, та чи є це предметом позову.

Також, суд апеляційної інстанції не встановив періоду часу, протягом якого орган опіки і піклування розглядав питання про надання згоди на відмову ОСОБА_3., яка діє в інтересах малолітніх спадкоємців ОСОБА_4, на відмову від спадщини після смерті останнього, хоча послався на те, що строк подання заяви пропущено, зокрема, і з причини необхідності отримання дозволу органу опіки і піклування.

Крім того, апеляційний суд не виконав вимог ст. 37 ЦПК України, яка визначає, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Проте, установивши, що ОСОБА_4 після ухвалення рішення судом першої інстанції помер, не здійснив процесуального правонаступництва, а вирішив спір і ухвалив судове рішення щодо померлого, який вже не має цивільної процесуальної правосуб'єктності і не може бути стороною у справі (ст. ст. 28-30 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 ЦК України.

З матеріалів справи встановлено, що за претензією банку про пред'явлення вимог до спадкоємців 11.10.2013 року Шостою Львівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 186).

Ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звернувся.

Натомість, 12 лютого 2015 року відповідач ОСОБА_3 склала заяву про відмову її синів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 від спадкових прав після смерті їхнього батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 128).

Вказана заява складена після отримання ОСОБА_3 дозволу Сихівської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, підписати від імені малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_8, викладеної у розпорядженні № 27 від 27.01.2015 року (т. 2 а.с. 127).

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку. Встановленого ст. 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Оскільки спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, окрім його малолітніх синів, немає, відтак, відсутні підстави отримувати згоду інших спадкоємців, в розумінні ч. 2 ст. 1272 ЦК України, на подання заяви про відмову у прийнятті спадщини поза пропуском встановленого строку.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи зверталася відповідач ОСОБА_3, як законний представник неповнолітніх спадкоємців померлого ОСОБА_4, із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в межах якого вона могла б на законних підставах подати у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини в інтересах неповнолітніх дітей.

Відтак, беручи до уваги те, що заява ОСОБА_3 про відмову від спадщини в інтересах неповнолітніх дітей подана після шести місячного терміну з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, вказана заява не несе правового навантаження, оскільки подана поза межами строків, передбачених ст. 1270 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що неповнолітні діти ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті їх батька ОСОБА_4.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи,припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов"язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Враховуючи те, що відповідно до положень ст.ст. 1281, 1282 ЦК України кредитні правовідносини допускають правонаступництво, колегією суддів Апеляційного суду Львівської області ухвалою судового засідання від 09.07.2014 року (т. 1 а.с. 246) залучено до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_4, його неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_8, від імені яких діє їх мама ОСОБА_3.

Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, залучені до участі у справі спадкоємці ОСОБА_4 - його неповнолітні діти ОСОБА_9 та ОСОБА_8, в силу приписів ч. 1 ст. 1282 ЦК України, повинні задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що на забезпечення виконання умов кредитного договору банк 15 травня 2012 року уклав із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 окремі договори поруки.

З долученого до матеріалів справи рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року, встановлено, що вказаним рішенням задоволено позов ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і визнано окремі договори поруки, укладені між "Фольксбанк" та ОСОБА_3. і ОСОБА_5 - припиненими.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що основний боржник ОСОБА_4, за якого поручалися ОСОБА_5 та ОСОБА_3, помер, позов до останніх пред'явлено як до поручителів, за інших осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не поручалися, тому така порука є припиненою.

Відтак, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «ВіЕс Банк», яким стягнути з спадкоємців ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, його неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені яких діє законний представник мама ОСОБА_3, в межах вартості майна, одержаного у спадщину на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Баанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KF 50902 від 17 липня 2008 року 58688,18 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 469094 (чотириста шістдесят дев»ять) грн. 62 коп., з яких 447763 грн. 70 коп. заборгованість по кредиту, 21011,20 грн. - заборгованість по відсотках.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відмовити у зв»язку із припиненням поруки.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ПАТ «ВіЕс Банк» задовольнити частково.

Стягнути з спадкоємців ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, його неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені яких діє законний представник мама ОСОБА_3, в межах вартості майна, одержаного у спадщину на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KF 50902 від 17 липня 2008 року 58688,18 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 469094 (чотириста шістдесят дев»ять) грн. 62 коп., з яких 447763 грн. 70 коп. заборгованість по кредиту, 21011,20 грн. - заборгованість по відсотках.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

Т.І. Приколота