Справа № 466/7136/15 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/735/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ЖБК «Винники-1» про стягнення коштів за прострочення виконання зобов'язання та витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ЖБК «Винники-1» про стягнення коштів за прострочення виконання зобов'язання та витрат на правову допомогу - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що не погоджується з висновками суду про те, що на дані правовідносини поширюється Закон України «Про кооперацію», оскільки ОСОБА_4 ніколи не був членом ЖБК «Винники 1», оскільки не подавав жодних заяв про вступ до кооперативу. Апелянт зазначає, що ЖБК «Винники 1» є неприбутковою організацією, стосується виключно відносин відповідача з фіскальними органами і жодним чином не стосується відносин які виникли між сторонами даного судового спору, а та обставина, що відповідач не сплачує податки, не може бути підставою для обмеження прав позивача як споживача. Також апелянту є не зрозумілою позиція суду, чому не може Закон України «Про захист прав споживачів» застосовуватися до відносин між позивачем і відповідачем.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2016 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України , під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що на підставі рішення №9/2 від 20.08.14 р. голови ЖБК «Винники-1» ОСОБА_4 було прийнято до складу асоційованих членів ЖБК.

Протоколом загальних зборів членів ЖБК від 20.08.14 р. було визначено попередній розмір пайовою внеску асоційованого члена ЖБК ОСОБА_4 у розмірі 204 100 грн. зі строком внесення не пізніше 20.03.15 р. та вирішено питання укладення договору про порядок сплати пайових внесків. (а.с. 129)

Як вбачається із договору № 8/2 про сплату пайових внесків у ЖБК «Винники-1» від 20 серпня 2014 року, такий було підписано між ЖБК «Винники-1» та асоційованим членом кооперативу ОСОБА_4 (а.с. 4-7)

Відповідно до умов даного договору, ЖБК зобов'язується організувати будівництво житлового будинку за адресою м. Винники, вул. Івасюка, здати його експлуатацію, передати у власність квартиру, обумовлену цим договором учаснику. Учасник здійснює оплату пайового внеску по спорудженню квартири і може отримати її лише за умови оплати у розмірі 100 (сто) відсотків внеску.

Згідно Статуту ЖБК» Винники-1» кооператив створений для задоволення економічних, соціальних, житлових потреб його членів на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів. (а.с. 135-139)

Рішенням № 12 від 22.01.15 р. ДПІ у Галицькому районі м. Львова вбачається, що ЖБК «Винники-1» є неприбутковою організацією (а.с. 142 ).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 районний суд виходив з того, що внесені позивачем кошти є пайовим внеском, а не платою за отримані послуги чи товар, а відтак вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 627 ЦК України не поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію» пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Згідно ст. 10 Закону України «Про кооперацію», членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 при отриманні квартири не виступав в статусі споживача, а виступав в статусі асоційованого члена житлово-будівельного кооперативу. Внесені ним грошові кошти, за своєю правовою природою не оплатою за продукцію (товари роботи, послуги), а є пайовим внеском, який сплачений членом кооперативу на виконання його обов'язків передбачених статутом, що чітко видно із розрахункового документа та довідки про сплату.

Колегія суддів не бере до уваги покликання в апеляційній скарзі на ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає відповідальність виконавця у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), оскільки жодних договорів про виконання робіт чи надання послуг між позивачем та відповідачем не укладалося. Відносини між сторонами є відносинами між асоційованим членом кооперативу та кооперативом та дані відносини засновані на членстві ОСОБА_4 в кооперативі. Грошові кошти сплачені позивачем не є оплатою за товари чи послуги, що їх надає кооператив, а є паєм, що їх вніс ОСОБА_4, у зв'язку із набуттям статусу асоційованого члена житлово-будівельного кооперативу. Отримання квартири у власність ОСОБА_4 є наслідком виключно господарської діяльності кооперативу, асоційованим членом якого є ОСОБА_4, а не виконання договору з ним як зі споживачем.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином за приписами цього закону статус споживача набуває особа, яка замовляє певний товар, роботу чи послугу в його виробника чи продавця. Підставою для виникнення відносин між споживачем та продавцем є відповідний договір. Натомість у випадку, якщо певні матеріальні блага особа отримує не у зв'язку із укладеним договором, а з інших підстав, в тому числі у зв'язку із членством особи в кооперативі, а оплата, яку ця особа проводить не є платою за товари та/або послуги, а є паєм (членським внеском такої особи), який сплачується саме у зв'язку із відносинами членства - то така особа не виступає в якості споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, отримання позивачем квартири не є наслідком укладення чи виконання та сплати ним на виконання укладеного з ним як зі споживачем договору про реалізацію йому продукції (товарів, робіт, послуг), а є наслідком відносин його асоційованого членства в кооперативі.

Окрім того представник позивача ОСОБА_2 не зміг довести які послуги отримував ОСОБА_4 як споживач та не довів суду належними доказами те, що договір № 8/2 про сплату пайових внесків у ЖБК «Винники-1» від 20 серпня 2014 року є споживчим.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Покликання в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_4 ніколи не був членом ЖБК «Винники 1» колегія суддів не бере до уваги, оскільки таке спростовується матеріалами справи, а саме рішенням №9/2 від 20.08.14 р. голови ЖБК «Винники-1», згідно якого ОСОБА_4 було прийнято до складу асоційованих членів ЖБК. (а.с. 130)

Доводи в апеляційній скарзі про те, що відповідач прострочив виконання своїх обов'язків на 55 днів, а тому позивач має право на стягнення пені в розмірі 3% річних, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки укладеним між сторонами договором № 8/2 від 20 серпня 2014 року не передбачено такої відповідальності для сторін. Окрім того умовами даного договору не передбачена відповідальність за прострочення виконання зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді