Справа № 369/7107/17
Провадження №4-с/369/75/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа ОСОБА_3, про визнання неправомірними дій і скасування постанови про арешт майна боржника,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа ОСОБА_3, про визнання неправомірними дій і скасування постанови про арешт майна боржника.

Свої вимоги заявник обгартовував тим, що згідно виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 22 червня 2005 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмір ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше половини неоподаткованого мінімум доходів громадян, до досягнення дитиною 18- річного віку, починаючи з 01 червня 2005 року.

15 лютого 2008 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про накладення арешту на ? частину його квартири № 60, що знаходиться по вул. Полковника Потєхіна, 12 в м. Києві.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2008 року вищезгадану постанову про накладення арешту було скасовано, а дії відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві визнано такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

В подальшому, згідно рішень Києво-Святошинського районного суду України від 30 червня 2014 року та від 05 грудня 2014 року було змінено розмір аліментів та присуджено їх виплату на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, які сплачуються до даного часу.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 08 грудня 2014 року було знято арешт з його майна та заборону на його відчуження.

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 369/1207/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Відділ ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про припинення стягнення аліментів.

Станом на 13 березня 2017 року державним виконавцем Кондратюк Я.А. особисто було надано представнику позивача лист № 806, у якому було викладено правову позицію Голосіївського відділу ДВС м. Києва щодо предмету спору.

20 лютого 2017 року державним виконавцем Кондратюк Я.А. було винесено постанову ВП № 12570796 про арешт усього його майна в інтересах стягувача ОСОБА_3.

Про вказану обставину йому стало відомо під час особистого прийому у відділі ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови ВП № 12570796 слугувало те, що боржником не виконуються аліментні зобовязання згідно виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області за № 2-1826 від 22 червня 2005 року.

Згідно довідок-розрахунків заборгованості по аліментам від 13 березня 2017 року № 750/10 та від 06 квітня 2017 року № 4735 вбачається, що він регулярно сплачував відповідну грошову суму, поступово зменшуючи її. Вказана обставина державним виконавцем Кондратюк Я.А. не була врахувала при накладенні обтяжень на належне йому майно.

Дії державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 під час винесення постанови № 12570796 є упередженими, необєктивними такими, що випереджають результат судового розгляду справи по припиненню аліментних зобовязань.

В червні 2017 року він звертався до державного виконавця зі скаргою, в якій просив зупинити виконавче провадження до завершення розгляду справи.

За результатами розгляду цієї скарги у червні він отримав відповідь про те, що на сьогодні відділ ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві не вбачає підстав для зупинення дії постанови № 12570796.

Заявник зазначив, що на даний час він перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 та має двох неповнолітніх дітей дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ІНФОРМАЦІЯ_3. Дані обставини підтверджують зміну його матеріального стану.

Виконання органами державної виконавчої служби постанови ВП № 12570796 може призвести до того, що він ризикує остаточно втратити майно. Арешт цього майна спричинив його сімї значних матеріальних збитків.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 просив визнати дії державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 неправомірними та скасувати постанову ВП № 12570796 про арешт майна.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розгляд скарги провести за його відсутності. При наданні пояснень у судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

У судове засідання представник відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві не зявився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, суду надано заяву про розгляд скарги без участі представника.

У судове засідання державний виконавець відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_3 не зявилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, зясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2005 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною 18-річного віку, починаючи з 01 червня 2005 року.

На виконання вказаного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 30 червня 2005 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною 18-річного віку, починаючи з 01 червня 2005 року.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2005 року по справі № 2-1826/05 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини з усіх його видів заробітку до 450 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки-розрахунку головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 05 квітня 2017 року зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 21 грудня 2015 року становить 10374,52 грн., заборгованість станом на 01 квітня 2017 року становить 12 624,00 грн..

Згідно довідки-розрахунку головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві № 745/10 від 28 грудня 2015 року зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 19 січня 2016 року становить 12 798,25 грн..

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за № 104153902 станом на 17 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 від 20 лютого 2017 року накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 14 744,52 грн..

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 12 вересня 2017 року Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві були надані належним чином завірені копії матеріалів зведеного виконавчого провадження № 12570796, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-1826 від 22 червня 2005 року.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, або у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. За правилами ч. 2 вказаної статті пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у липні 2017 року.

Як зазначив сам заявник у поданій скарзі, про оскаржувану ним постанову йому стало відомо лише 26 квітня 2017 року на особистому прийомі у відділенні ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Звертаючись зі скаргою до суду ОСОБА_1 зазначив, що в червні 2017 року він звертався до державного виконавця зі скаргою, в якій просив зупинити виконавче провадження до завершення розгляду цивільної справи № 369/1207/17, яка перебуває в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області. За результатами розгляду цієї скарги у червні 2017 року він отримав відповідь про те, що на даний час відділ ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві не вбачає підстав для зупинення дії постанови № 12570796.

З викладеного вбачається, що заявник ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження № 12570796 та йому було відомо про оскаржувану постанову про арешт майна боржника від 20 лютого 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1, оскаржив до суду постанову державного виконавця про арешт майна боржника від 20 лютого 2017 року, звернувшись до суду лише в липні 2017 року, пропустивши тим самим строк звернення до суду, встановлений ст. 385 ЦПК України. Клопотань щодо поновлення строку звернення до суду від заявника чи його представника не надходило.

Згідно вимог ст. 67 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом-встановлюються судом.

Відповідно до вимог ст. 68 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями, і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно вимог ст. 69 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня пісдя відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до вимог ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Згідно вимог ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обовязковою. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовного якого заявлено клопотання. З питань, зазначених у цій статті, судом постановлюється ухвала.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, звертаючись до суду із скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про арешт майна боржника від 20 лютого 2017 року, не подавав до суду клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження постанови про арешт майна боржника від 20 лютого 2017 року, як такого, що пропущений з поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, вказана скарга ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про арешт майна боржника підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 67-73, 383-387 ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа ОСОБА_3, про визнання неправомірними дій і скасування постанови про арешт майна боржника залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ковальчук Л.М.