Справа № 283/399/17-ц
Провадження №6/283/20/2017
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Міхненка С.Д.

секретаря - Ільніцької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині подання старшого державного виконавця Малинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Малинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1, 09 березня 2017 року звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, посилаючись на те, що у відділі державної виконавчої служби знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження № 34321201 про стягнення з комунального житлово - ремонтного експлуатаційного підприємства ( далі ВК ЖРЕП) заборгованості на користь юридичних та фізичних осіб за виконавчими документами на загальну суму 2326011,10 грн.

Керівником підприємства є ОСОБА_2

Боржник у строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконав, борг не сплатив. Державним виконавцем було перевірено майновий стан підприємства, джерела отримання доходів, не дивлячись на це ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязання, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Представник Малинського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області у судове засідання не з'явився, про час та місце його розгляду був повідомлений належним чином.

В заяві, яку направив до суду просить розглянути подання без участі державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього документи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України « Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України », встановлені обмеження щодо виїзду за межи України, згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 якого, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

У відповідності до ч. 1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження », виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у ньому є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що на виконані у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ВК ЖРЕП на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості в загальному розмірі 2326011,10 грн.

Керівником підприємства є ОСОБА_2

З метою перевірки майнового стану підприємства державним виконавцем здійснені запити щодо наявного у нього нерухомого , рухомого майна та транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження , виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак державним виконавцем не надано суду доказів того, що ним було вичерпано весь передбачений зазначеним Законом перелік заходів щодо примусового виконання судових рішень або всі вони виявилися безрезультатними.

Також державним виконавцем не надано достатніх доказів в підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання ОСОБА_2 своїх обов'язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобов'язань шляхом виїзду на постійне місце проживання до іншої країни та його приховування від виконавчих органів, а відділом державної виконавчої служби вжито ряд необхідних заходів для своєчасного і повного примусового виконання зазначеного виконавчого документу.

Застосування обмежень, які просить встановити державний виконавець, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, а подання державного виконавця є безпідставним.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, на підставі Закону України Про виконавче провадження , Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України , суд , -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Малинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про обмеження у праві виїзду за межи України ОСОБА_2 - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3