Справа № 372/21/16-ц Головуючий у І інстанції Болобан В. Г.
Провадження № 22-ц/780/1232/17 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 46 28.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Обухівське міськрайонне управління юстиції Київської області, Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на землю,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю (кадастровий номер НОМЕР_1) серії НОМЕР_2, виданий 24.05.2000 року на ім'я ОСОБА_3 і зареєстрований Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2549.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є членом СТ «Арсеналець-6», відкрито і законно користується належною їй садовою ділянкою НОМЕР_3, що розташована в зазначеному товаристві на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області. Зазначена садова ділянка межує з ділянкою НОМЕР_4, яка належить відповідачу ОСОБА_3

Під час приватизації своєї земельної ділянки, на стадії проведення кадастрової зйомки та погодження меж, в межі земельної ділянки відповідача протиправно була включена частина її земельної ділянки (позивачки), а саме відповідач підробив підпис ОСОБА_4, чоловіка позивачки. Такі дії відповідача в сукупності порушили її право суміжного землекористувача, так як наявність оспорюваного державного акту відповідача, отриманого незаконно, фактично обмежує право позивачки на володіння, користування і розпорядження спорудами, що перебувають у її власності, і розташовані на відповідній частині земельної ділянки.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд вважав недоведеними під час судового розгляду обставин порушення прав чи законних інтересів ОСОБА_2, які б підлягали захисту в судовому порядку. Достатніх правових та фактичних підстав для визнання недійсним державного акту на право власності на землю відповідача судом не встановлено і переконливих доказів для задоволення позову не подано.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково і зобов'язано ОСОБА_2 звільнити частину земельної ділянки, розташованої на території СТ «Арсеналець-6» Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, належної ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області 24.05.2000 року від паркану та сараю, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 107 грн. 30 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області 24.05.2000 року ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,055 га в СТ «Арсеналець-6» на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області з цільовим призначенням для колективного садівництва.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 21.04.2006 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,0485 га на території Обухівського району Підгірцівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення садівництва.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на вказаній земельній ділянці знаходиться належний відповідачу садовий будинок, сарай, огорожа, колодязь.

За ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28.03.2016 року призначено по цивільній справі інженерно-технічну (земельно-технічну) експертизу.

Згідно з висновком за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №13/17-16 від 09.08.2016 року: 1. Не відповідає фактичний розмір земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_5) розмірам, зазначеним у державних актах на ці земельні ділянки. Різниця розмірів досліджуваних земельних ділянок зазначена у порівняльних таблицях 1 і 2;

У зв'язку з ненаданням судом за клопотанням експерта даних з Державного земельного кадастру України на спірні земельні ділянки (витяги із Поземельної книзі, що є складовою Державного земельного кадастру) не було можливості порівняти фактичні розміри спірних земельних ділянок з цими даними.

2. За рахунок земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 (за державним актом надана площа у розмірі 0,055 га, а.с.145) відбувається її зменшення на 0,0051 га, у зв'язку з розміщенням на ній огорожі, господарських будівель, належних ОСОБА_2, яка фактично користується земельною ділянкою площею 0,0527 га, замість наданої площі 0,0485 га за державним актом, кадастровий номер НОМЕР_5 (а.с.37).

3. Існує різниця у фактичному розмірі користування земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_5 і даними, що містяться у державних актах на ці земельні ділянки, відповідно для земельної ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 (наведено у таблиці 1), для земельної ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_5 (наведено у таблиці 2).

У зв'язку не ненаданих судом даних з Державного земельного кадастру України на спірні земельні ділянки (витяги із Поземельної книзі, що є складовою Державного земельного кадастру), не було можливості порівняти фактичні розміри спірних земельних ділянок з цими даними.

За умовами розміщення зовнішніх меж на місцевості земельної ділянки НОМЕР_4 (кадастровий номер НОМЕР_1), якою володіє ОСОБА_3 у відповідності до каталогу координат точок поворотів цих меж (а.с.108 на звороті), що міститься на кадастровому плані, виготовленого ПП "Фокус- 20021 у 2011 році по відношенню до фактичного розташування (встановлених) існуючих огорож та господарських споруд між земельними ділянками НОМЕР_3 і НОМЕР_4, ОСОБА_2 частково займає площею 0,0051 га (51 м) земельну ділянку НОМЕР_4, належну на праві власності ОСОБА_3

4. На території земельної ділянки НОМЕР_4 за кадастровим НОМЕР_1 площею 0,055 га, власником якої є ОСОБА_3, розташовані господарські будівлі, належні ОСОБА_2: сарай: літ. Б, що займає цю територію площею 13,57 м.?, нежитлова будівля - площею 4,4 м.?, цегляна огорожа довжиною 9,10 м.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що під час судового розгляду не доведено порушення прав чи законних інтересів ОСОБА_2, які б підлягали захисту в судовому порядку.

Крім того, достатніх правових та фактичних підстав для визнання недійсним державного акту на право власності на землю відповідача не встановлено і переконливих доказів для задоволення позову суду не надано. Також суд вірно взяв до уваги невиконання позивачкою рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2012 року, яким її було зобов'язано звільнити частину земельної ділянки, розташованої на території Садового товариства «Арсеналець-6» Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, належної ОСОБА_3 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, виданого Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області 24 травня 200 року від паркану та сараю.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції вірно не вбачав підстав для застосування строків позовної давності за заявою представника третьої особи Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, оскільки позов не підлягає задоволенню.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: