Справа № 183/5534/16
№ 2/183/398/17
14 лютого 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря Макаренко А.О..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом,
05.10.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
06.12.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилалася на те, що 05 квітня 2002 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_4.
03 листопада 1998 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купив нерухоме майно квартиру, жилою площею 29,3 кв.м. загальною площею 43,58 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу був укладений на Товарній біржі «Новомосковська» та не був посвідчений нотаріально.
Позивач зазначила в заяві, що 19 лютого 2016 року її чоловік ОСОБА_4 помер.
Вона у встановлений законодавством строк звернулася до Приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини після чоловіка, але постановою нотаріуса від 14 вересня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4, померлого 19 лютого 2016 року на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально.
Вулиця Комсомольська м. Новомосковська рішенням Новомосковської міської ради була переіменована у вул. Паланочна.
В звязку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_3 просила суд:
-визнати дійсним договір купівлі-продажу який укладений 03 листопада 1998 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4;
-визнати за нею право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після чоловіка - ОСОБА_4, померлого 19 лютого 2016 року.
В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлені, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 05 квітня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_6, актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про одруження.
У відповідності до свідоцтва про одруження, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 було присвоєне прізвище ОСОБА_3.
Встановлено, що 03 листопада 1998 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купив нерухоме майно квартиру, жилою площею 29,3 кв.м. загальною площею 43,58 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу був укладений на Товарній біржі «Новомосковська» та не був посвідчений нотаріально.
Позивач зазначила в заяві, що 19 лютого 2016 року її чоловік ОСОБА_4 помер.
Згідно до матеріалів спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_5, з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4, померлого 19 лютого 2016 року звернулася дружина спадкодавця - ОСОБА_3, наявності інших спадкоємців судом не встановлено.
Встановлено, що постановою нотаріуса від 14 вересня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4, померлого 19 лютого 2016 року на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально.
У відповідності до рішення Новомосковської міської ради, вулиця Комсомольська м. Новомосковська була переіменована у вулицю Паланочна.
В частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд приходить до наступного.
Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений у 1998 році, до правовідносин суд застосовує норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який діяв на зазначений період часу.
У відповідності до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно до вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу)
У відповідності до ч.1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
В той же час, у відповідності до ч.2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
В судовому засіданні встановлено, що сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договорів, що підтверджується письмовими доказами, фактично, виконали повністю умови договору: ОСОБА_4 оплатив вартість нерухомого майна квартири, прийняв зазначене майно у власність, ОСОБА_2 в свою чергу, отримала оплату вартості обєкту нерухомості, передала майно покупцю ОСОБА_4, тому, суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу дійсним.
Стосовно вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд приходить до наступного.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена невідповідністю договору купівлі-продажу, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити..
Визнати дійсним договір купівлі-продажу, який укладений 03 листопада 1998 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купив нерухоме майно квартиру, жилою площею 29,3 кв.м. загальною площею 43,58 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_7, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Паланочна (колишня вул. Комсомольська)АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після чоловіка - ОСОБА_4, померлого 19 лютого 2016 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.І. Городецький