АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого- судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чебуришкіна Н. Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача,

встановила

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача.

Посилається на те, що 29 травня 2008 року уклав із ЗАТ «Альфа-Банк» кредитний договір №800004067, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 180 000 доларів США зі сплатою 13,80 %, з кінцевим терміном повернення 29 травня 2018 року..

Зазначає, що в липні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до нього з позовом до Садгірського районного суду м. Чернівці про стягнення заборгованості за кредитним договором і до позовної заяви банк надав розрахунок заборгованості, який не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Позивачу неправильно нараховувались відсотки. На думку позивача, відповідач застосовує до нього нечесну підприємницьку практику, а саме, оман та обрахунок, який виявився в тому, що в додатку №1 графіку погашення заборгованості, що є невід'ємною частиною кредитного договору вбачається, що платежі, які нараховуються банком позивачу не відповідають умовам кредитного договору.

№ 22ц/794/244/17 р. Головуючий у 1 інстанції Байцар Л.В.

Категорія 57 Доповідач Кулянда М.І.

Крім того, посилався на те, що в розрахунку заборгованості не правильно вказана відсоткова ставка, замість 13,80 % річних, зазначена 17% річних, з 29 серпня 2008 року.

Вважає, що вказані дії відповідача містять в собі ознаки нечесної підприємницької практики, які виявилися у введені його в оману щодо умов договору, що є порушенням ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Просив суд захистити його права, як споживача, шляхом визнання недійсним додатку №1 «Графік погашення кредиту» до кредитного договору №800004067 від 29 травня 2008 року, що був укладений між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2

Зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, а саме, за кожний період нарахування платежів та за кожний період сплати заборгованості, з моменту укладення кредитного договору та у відповідності до визначеної сторонами процентної ставки 13,8% річних та нового узгодженого сторонами графіку погашення.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 26 грудня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами кредитний договір не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, доводи позивача, що його було введено в оману щодо умов договору не відповідають дійсності.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №800004067, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 180 000 доларів США зі сплатою 13,80 % з кінцевим терміном повернення 29 травня 2018 року.

Договір чи його частина можуть бути визнані недійсними у випадках, передбачених ст. 215 ЦК України.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 посилається на невідповідність змісту кредитного договору вимогам ст.ст.11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1, 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»(в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Пункти 2.1.-2.8., кредитного договору містять наступні умови: мета надання кредиту; сума кредиту, валюта кредиту; процентна ставка; дата остаточного повернення кредиту; порядок надання кредиту; порядок повернення кредиту та сплати процентів; сукупна вартість.

Пункт 9.1. передбачає можливість дострокового повернення кредиту. Невід'ємною частиною до оспорюваного договору є графік погашення кредиту.

Підписанням оспорюваного кредитного договору без будь-яких застережень та отриманням кредитних коштів ОСОБА_2 підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.

Як встановлено у справі підписанню сторонами договору передувала процедура погодження його умов, вивченню банком даних про платоспроможність позичальника.

Позивач до отримання кредиту був ознайомлений із щомісячними платежами, які повинні сплачуватись після отримання кредиту, власноручно підписавши графік погашення кредиту та відсотків, із якого видно сукупну вартість належного до повернення кредиту разом з відсотками за його користування (а.с.9-14).

Отже, наведене свідчить про те, що при укладенні кредитного договору ОСОБА_2 було надано необхідну інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Доводи апелянта про те, що відповідач ввів його в оману щодо суми кредиту, щомісячних платежів, які він повинен сплачувати є помилковими.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України « Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація для здійснення свідомого вибору.

Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Проте позивач не надав суду доказів на підтвердження факту обману, наявності обставин, щодо яких його введено в оману відповідачем.

Зі змісту кредитного договору та графіку погашення кредиту вбачається, що вказані документи підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд у своєму рішенні не дав правову оцінку висновку судово-економічної експертизи №56 від 30 листопада 2016 року заслуговують на увагу, однак це не впливає на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2016 року, за клопотанням представника позивача ОСОБА_1, призначено по справі судову бухгалтерсько-економічну експертизу.

Колегія суддів вважає, що висновок експертизи, а саме, відповідь на поставлені судом питання не можуть змінити чи спростувати висновки суду першої інстанції, оскільки питання правомірності збільшення відсотків врегульовані умовами договору і повинні вирішуватись судом. Правомірність дій банку щодо збільшення відсотків по кредиту з 13,80 до 17 підтверджується наданими в справі документами. Крім того, боржник визнав умови додаткової угоди та нового графіку погашення кредиту, які викладені в додатковій угоді до кредитного договору від 26 серпня 2014 року, який підписано у встановленому порядку сторонами (а.с.16-18).

Отже, висновок експертизи є необґрунтованим та суперечить обставинам встановленим у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст . ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Кулянда М.І.

Судді: (підписи) Половінкіна Н.Ю.

Одинак О.О.

З оригіналом згідно: