Справа № 161/3466/17
Провадження № 2-о/161/87/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

народних засідателів Пастерука П.О., Панасюка П.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

з участю: прокурора Іванісік Т.С.,

представника психіатричного закладу ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою завідувача відділення № 2 лікаря-психіатра Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька ОСОБА_1 про продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі, -

В С Т А Н О В И В :

Волинська обласна психіатрична лікарня № 1 м. Луцька через завідувача відділення № 2 лікаря-психіатра ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про продовження госпіталізації у психіатричному закладі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтний перебіг, емоційно-вольовий дефект, параноїдний синдром. Зазначає, що ОСОБА_3 05 червня 2016 року о 10:40 була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря - психіатра та письмовою заявою брата - законного представника, опікуна ОСОБА_2 та оглянута комісією лікарів - психіатрів, які дійшли висновку, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вчиняє дії, що становлять безпосередню небезпеку для життя та здоровя її та оточуючих, неспроможність задовольнити свої основні життєві потреби на необхідному рівні.

Рішенням Луцького міського місцевого суду від 26 вересня 2003 року ОСОБА_3 визнана недієздатною її опікуном призначено брата ОСОБА_2, який проживає у м. Ківерці на вул. Воровського,12. Поступила на стаціонарне лікування у Волинську обласну психіатричну лікарню м. Луцька 05.06.2016 року за заявою опікуна ОСОБА_2 і госпіталізована з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, емоційно-вольовий дефект, параноїдний синдром. Наступної доби 06.06.2016 року о 9:00 оглянута комісією лікарів-психіатрів, які дійшли висновку, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтного перебігу в стані вираженого загострення у вигляді параноїдного синдрому на тлі емоційно - вольового дефекту.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.06.2016 року надано дозвіл Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька на лікування ОСОБА_3 в психіатричному закладі в примусовому порядку.

За період лікування стан суттєвим чином не поліпшився.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.09.2016 року вирішено продовжити госпіталізацію недієздатної ОСОБА_3 в психіатричному закладі - Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька строком на 6 місяців.

За період лікування стан суттєво не поліпшився, продовжує залишатись імпульсивною, збудливою, сварливою, зі схильністю до агресивних спалахів і наявним маячним переслідуванням, не критична, а тому потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару терміном 6 місяців.

Просить суд, продовжити лікування недієздатної ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у психіатричному закладі - Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька строком до 6 (шести) місяців.

В судовому засіданні представник психіатричного закладу, лікар-психіатр ОСОБА_1 заяву підтримав, з підстав в ній зазначених, просив суд, заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Прокурор Іванісік Т.С. в судовому засіданні суду пояснила, що заяву лікаря-психіатра Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька про продовження госпіталізації ОСОБА_3 у психіатричному закладі в примусовому порядку вважає такою, що підлягає до задоволення, продовження лікування останньої у психіатричному закладі буде відповідати її інтересам.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міського місцевого суду від 26.09.2003 року ОСОБА_3 визнано недієздатною, а рішенням Луцької міської ради від 11.12.2003 року № 529 призначено опікуном брата ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

З висновку комісії лікарів психіатрів за № 968/2-06.17 від 01.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 05 червня 2016 року о 10:40 була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря - психіатра та письмовою заявою брата - законного представника, опікуна ОСОБА_2 та оглянута комісією лікарів - психіатрів, які дійшли висновку, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вчиняє дії, що становлять безпосередню небезпеку для життя та здоровя її та оточуючих, неспроможність задовольнити свої основні життєві потреби на необхідному рівні. ОСОБА_3 перебуває на диспансерному спостереженні у ВОПЛ № 1 м. Луцька з 06.02.1986 року. Неодноразово лікувалася стаціонарно з параноїчною симптоматикою (маячні ідеї стосунку, переслідування), галюцинаторною симптоматикою та розладами поведінки. На підставі вказаного комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розладом у вигляді Параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтного перебігу в стані вираженого загострення у вигляді параноїдного синдрому на тлі емоційно-вольового дефекту, яке позбавляє її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок чого вона вчиняла та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а також внаслідок вираженого емоційно-вольового зниження неспроможна самостійно задовільнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність (а.с. 3).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.06.2016 року надано дозвіл Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька на лікування ОСОБА_3 в психіатричному закладі в примусовому порядку (а.с. 8-9).

За період лікування стан суттєвим чином не поліпшився.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.09.2016 року вирішено продовжити госпіталізацію недієздатної ОСОБА_3 в психіатричному закладі - Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька строком на 6 місяців (а.с. 10-11).

За період лікування стан суттєво не поліпшився, продовжує залишатись імпульсивною, збудливою, сварливою, зі схильністю до агресивних спалахів і наявним маячним переслідуванням, не критична, а тому потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару терміном 6 місяців.

Відповідно до рішення Конституційного суду України прийнятого 01 червня 2016 року визнано неконституційними положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням ч. 2 цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та продовжити госпіталізацію недієздатної ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у психіатричному закладі - Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька строком до 6 (шести) місяців.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 209, 210, 212, 213, 214, 215, 235, 281, 282 ЦПК України, на підставі ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Продовжити подальше лікування недієздатної ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у психіатричному закладі - Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька строком до 6 (шести) місяців.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_4

Народні засідателі Пастерук П.О.

ОСОБА_5