Справа № 275/52/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року смт Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого -судді Лівочки Л.І.,

при секретарі Дубчак Н.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Брусилів Житомирської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа- орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виселення.

В позовній заяві позивач вказав, що 17 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №ZRCWGA00004282, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 56075,00 доларів США строком до 16.03.2018 року.

З метою забезпечення своєчасного погашення кредитних коштів, а також відсотків за користування ними, був укладений договір іпотеки від 17.03.2008 року. Згідно з договором іпотеки ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 був наданий в іпотеку будинок № 12 по вул. Дружби , в смт. Брусилів , Брусилівського району, Житомирської області.

Свої зобов"язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач зобов"язання не виконує. Рішенням суду від 04.08.2011 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок № 12 по вул. Дружби в смт.Брусилів, Брусилівського району, Житомирської області, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Але виконати дане рішення та захистити свої інтереси шляхом повернення коштів, наданих у кредит, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, банк не має можливості, так як в вказаному будинку зареєстровані відповідачі.

На письмову вимогу банку звільнити передане в іпотеку жиле приміщення, відповідачі ніяких дій по звільненню не приймають.

Просив виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 та солідарно стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

03.08.2016 року позивачем подано заяву про зміну позовних вимог у зв"язку з отриманими відомостями про реєстрацію осіб в будинку № 12 по вул. Дружби в смт. Брусилів, Брусилівського району, Житомирської області, в якій просив залучити до участі в справі як відповідачів- Пузенко В.І. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як третю особу- орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації, та виселити з вищевказаного будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 08.08.2016 року до участі в справі як співвідповідачі залучені - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмете спору - орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області.

Представник позивача - ОСОБА_1, діючий за дорученням, в суді позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі в суд повторно не з"явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, від них заяв до суду не надходило.

Представник третьої особи- органу опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації в Житомирській області ОСОБА_6, діюча за дорученням, до суду не з"явилась,будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи; від неї поступила заява про розгляд справи за її відсутності, просила в задоволенні позовних вимог відмовити, так як будинок був придбаний не за кредитні кошти і в будинку проживає неповнолітня дитина.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановленого, що між ЗАТ КБ " Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №ZRCWGA00004282 від 17 березня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 56075,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.03.2018 року ( а.с. 8-10).

На забезпечення кредитного договору між позивачем та ОСОБА_2,ОСОБА_5, ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки від 17.03.2008 року, відповідно до якого був наданий в іпотеку належний ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві власності будинок № 12 , що розташований по вул. Дружби в смт.Брусилів, Брусилівського району, Житомирської області( а.с.11-13).

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.08.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ " ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZRCWGA00004282 від 17.03.2008 року було звернуто стягнення на будинок, який розташовано за адресою: Житомирська область Брусилівський район , смт. Брусилів, вул. Дружби, 12, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем ( а.с.14-15) .

Відповідно до довідки Брусилівської селищної ради Житомирської області від 12.04.2016 року № 157, в будинку № 12 по вулиці Дружби в смт. Брусилів, Брусилівського району, Житомирської області зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4,2013 р.н.( а.с.34).

Судом встановлено, що предмет іпотеки-будинок № 12 по вул. Дружби в смт. Брусилів , Брусилівського району, Житомирської області придбано не за кошти отримані ОСОБА_2 за кредитним договором № ZRCWGA00004282 від 17 березня 2008 року( а.с. 13).

На виконання вимог Закону України " Про іпотеку" в 2015 році позивачем були направлені ОСОБА_2 та ОСОБА_7 повідомлення про добровільне виселення з будинку, що є предметом іпотеки, однак вимоги повідомлень, відповідачами виконано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та статті 1 Закону України " Про іпотеку" іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно- це вид забезпечення виконання зобов"язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов"язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторапми цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України " Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 39 Закону " Про іпотеку" в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного приміщення , є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першої якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини 2 статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частини 3 статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов"язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк дробровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповаідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту ( позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Відповідно до рішення Верховного Суду України по цивільній справі № 6-1892 цс 15 від 30.09.2015 року, яке є обов"язковим для всіх судів України, зроблено висновок про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України " Про іпотеку" застосовується як положення ст.40 цього Закону , так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Таким чином, встановивши, що в іпотеку передано будинок, який не був придбаний за рахунок отриманих ОСОБА_2 кредитних коштів, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців будинку-відповідачів по справі, без надання їм іншого постійного житла.

На підставі ст.ст. 1,12,33, 39, 40 Закону України " Про іпотеку", ст.109 Житлового кодексу України, рішення Верховного Суду України № 6-1892 цс15 від 30.09.2015 року та керуючись ст.ст. 10,11,15,60, 209,213-215 ЦПК , суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, про виселення- відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення, яке виготовлене 20.02.2017 року.Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. І. Лівочка