Провадження № 2/761/2917/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - Фонд, позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 145 376 грн. 12 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем укладено договір № 299/11 від 26 жовтня 2006 року (далі - Договір), відповідно до якого надано кредит в розмірі 21 646,30 дол. США у тимчасове користування до 26 жовтня 2012 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за Договором, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється.

Згідно із п. 2.5.1 Договору позивальник зобов'язується щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших виплат, відповідно до умов Договору.

18 травня 2010 року у зв'язку із змінами у діючому законодавстві ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було перейменовано на ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», який є повним правонаступником.

06 червня 2012 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалено рішення по цивільній справі № 2-12773/2011 про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість станом на час подачі до суду позову за Договором в розмірі 143 793 грн. 91 коп., а саме по тілу кредиту - 15 124, 54 дол. США, відсоткам - 1358 дол. США, комісії за РО -4411 грн. 43 коп., неустойку - 7769,40 грн.

Незважаючи на рішення суду, зобов'язання за кредитним договором до цього часу не виконано, що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на 28 листопада 2016 року загальна сума заборгованості за Договором становить - 463 263 грн. 40 коп., з них: по тілу кредиту - 10 999, 41 дол. США, відсоткам - 6738,68 дол. США, комісія за РО - 1 421 грн. 10 коп., штраф за пропуск платежів нарахований за останній рік - 5540 грн. 12 коп.

Різниця по відсотках, комісії РО і штрафу за пропуск платежів по Договору за період з 17 квітня 2012 року по 28 листопада 2016 року становить - 145 376 грн. 12 коп., що складається із суми відсотків за користування кредитом по вказаний період, комісії за РО та штрафу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Пояснив, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 6 червня 2012 року вже було стягнуто з нього на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» суму заборгованості за Договором. Строк дії договору вже закінчився, що унеможливлює нарахування та виникнення будь-яких нових зобов»язань відповідача перед банком. Визначені судом суми не оплатив за відсутністю коштів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 26 жовтня 2006 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 299/11, згідно з яким Банк надав відповідачу кредит у сумі 21 646,30 дол. США строком до 26 жовтня 2012 року із сплатою 10 % річних. (а. с. 9 - 15).

Видача банком кредитних коштів у сумі 21 646,30 дол. США відповідачем не заперечується.

Відповідно до п. 2.4.1. Договору проценти розраховуються виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами із розрахунку рік рівний - 360 дням, місяць рівний календарній кількості днів та сплачується позивальником згідно п. 2.5. цього Договору.

Згідно п. 2.5.1. Договору позичальник зобов'язується щомісячно до дати, встановленої в графіку, наведеному у додатку № 1 до цього Договору, поповнювати свій Поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не менш суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших плат, встановлених в Графіку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У той же час, відповідно до п. 2.7.1 Договору незважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим Договором (у тому числі, але не виключно встановлених п.п. 2.5. цього Договору) та/або умов Договору застави.

Згідно п. 3.2.4. Договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором та/або за договором/ами застави.

У зв'язку із допущеною заборгованістю відповідача зі сплати чергових платежів, позивач у 2011 році скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. Наслідком такого звернення стало ухвалення 06 червня 2012 року Шевченківським районним судом міста Києва рішення, яким з відповідача було стягнуто заборгованість станом на той час за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року № 299/11 у загальному розмірі - 143 793 грн. 91 коп., з яких: тіло кредиту в сумі - 15 124,54 дол. США, що становить еквівалент 120 769 грн. 45 коп., 1358 дол. США, що в еквіваленті становить 10 843 грн. 63 коп. - заборгованість за відсотками, 4411 грн. 43 коп. - комісія за розрахунково-касове обслуговування, 7769 грн. 40 коп. - неустойка.

При цьому, як на підставу для задоволення позову суд послався на п. 3.2.4. Договору про дострокове виконання зобов'язання за цим договором.

Таке свідчить про те, що термін виконання зобов'язання за цим договором банком було змінено і цей термін необхідно визнати таким, що настав з моменту звернення банку до суду з таким позовом.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив суд стягнути виниклу за новий період станом на 28 листопада 2016 року заборгованість за Договором в загальній сумі - 145 376 грн., що включає в себе нараховані відсотки за користування кредитом - 5380,68 дол. США, що становить еквівалент - 138 414,90 грн., комісія за РО - 1 421 грн. 10 коп., штраф за пропуск платежів нарахований за останній рік - 5540 грн. 12 коп.

Між тим, як зазначено вище, договірні відносини між позивачем та відповідачем виникли 26 жовтня 2006 року із строком дії по 26 жовтня 2012 року (п.1.2 договору).

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

При цьому, за умовами п.п.2.4.1, 2.4.2 кредитного договору визначено порядок нарахування процентів, а при їх розрахунку враховується день видачі кредитних коштів та включається останній день терміну повернення кредитних коштів, згідно п.1.2 цього договору.

Також, пунктами 4.2.-4.5 кредитного договору визначено порядок нарахування неустойки та штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення зобов»язань є договори та інші правочини.

Таким чином, зобов»язання є ширшим поняттям, ніж договір, а договір є лише однією із підстав виникнення зобов»язання.

За змістом вказаних норм вбачається, що нарахування банком відсотків за користування кредитом на інших платежів за цим договором можливе лише за визначений у ньому термін його дії, оскільки це є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконувати обов»язки за договором, а нарахування відсотків після закінчення строку його дії, положеннями договору не передбачено та суперечить ст..631 ЦК України.

Відтак, позовні вимоги про стягнення визначеної позивачем заборгованості поза межами строку дії договору задоволенню не підлягають за необґрунтованістю.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що закінчення строку дії договору не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання умов договору з огляду на положення ч. 1 ст. 625 і ч. 4 ст. 631 ЦК України.

Разом з тим, зобов'язання за кредитним договором з повернення кредиту, відсотків та інших платежів, нарахованих за період дії договору, не припинилось і підлягає виконанню.

Зокрема, із урахуванням стягнутих рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 6 червня 2012 року коштів, право банку на отримання процентів та інших платежів за кредитним договором підлягає судовому захисту шляхом стягнення нарахованих коштів по вказаним платежам, але виключно по 26.10.2012 року.

Між тим, в судовому засіданні представником відповідача було заявлено про застосування строків позовної давності до усіх вимог.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Зважаючи на звернення банку до суду із цим позовом 22.12.2016 року, то нарахуванні кошти відсотків за користування кредитом та інші платежі, що підлягають стягненню виключно в межах строку дії договору як до 26.10.2012 року, не підлягають стягненню у зв»язку з закінченням 3-х річного строку на звернення до суду із цим позовом, тобто позовної давності.

У зв»язку із викладеним, позовні вимоги в цілому задоволенню не підлягають, наслідком чого є відмова у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 252, 509, 524, 598-601, 604-611, 625, 631, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити у повному обсязі в задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 299/11 від 26 жовтня 2006 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: