Справа № 279/3542/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді Коваленко В.П.
при секретарі Комаровій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 « Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5, Служба в справах дітей Коростенської міської ради, про виселення , -
Позивач ПАТ КБ « ПриватБанк » звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , в якому просить виселити їх з квартири 1,2 будинку 21 по вулиці Жмаченка в м. Коростень Житомирської області.
В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 04 серпня 2006 року відповідно до укладеного договору № ZRFWGK00000108 ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 104505,50 гривень.
В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 04 серпня 2006 року укладено договір іпотеки № ZRFWGK00000108, згідно якого ОСОБА_5
передав в іпотеку нерухоме майно 4/5 частини житлового будинку - квартира 1,2 в будинку № 21 по вулиці Жмаченка в м. Коростень Житомирської області.
Оскільки ОСОБА_5 порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, то рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 червня 2009 року в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - 4/5 частини житлового будинку . Заочним рішенням цього ж суду від 09.11.2015 року ухвалено виселити ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1.
Відповідачам направлялись письмові повідомлення про звільнення вказаного будинку, але добровільно вони не виселились.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на неодноразові виклики до суду не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий курєр» №18 від 31 січня 2017 року . За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами.
Судом встановлено , що 04 серпня 2006 року укладено кредитний договір № ZRFWGK00000108 між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанком». Відповідно до умов договору ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 104505,50гривень.
В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором в цей же день 04 серпня 2006 року укладено договір іпотеки № ZRFWGK00000108, згідно якого ОСОБА_5 передав в іпотеку нерухоме майно 4/5 частини житлового будинку - квартира 1,2 в будинку № 21 по вулиці Жмаченка в м. Коростень Житомирської області.
Оскільки ОСОБА_5 порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, то рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 червня 2009 року (а.с.11) в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - 4/5 частини житлового будинку №21 по вулиці Жмаченка в м. Коростень Житомирської області загальною площею 65,5 кв. м. житловою площею 50,60 кв.м. шляхом його продажу закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі продажу.
Заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.11.2015 року ухвалено виселити ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_2.
12 травня 2016 року відповідачам направлялись письмові повідомлення (а.с. 13- 19) про звільнення вказаного будинку, але добровільно вони не виселились.
Спірна квартира є предметом іпотеки і належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_6 02.08.2006 року за реєстровим номером 6701. (а.с. 8 зворот).
Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання , згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Кодексом.
За правилами статті 589 ЦК України , частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до висновків Верховного Суду України викладених у постановах по справах №№6-2947цс15,6-477цс15, в яких зазначено, що за змістом статей 39,40 Закону України « Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбано не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132- 2 ЖК УРСР.
Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (частина четверта статті 109 ЖК УРСР).
У матеріалах справи відсутні докази того, що кредит надавався для купівлі саме цієї квартири. Банк не вказав іншого житла з фондів для тимчасового проживання.
Крім того, відповідач ОСОБА_4 не значиться зареєстрованою в спірній квартирі.
Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про виселення відповідачів із спірної квартири.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 109 ЖК УРСР , суд, -
В позові Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , про виселення відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуто Коростенським міськрайонний судом за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії, а в разі відмови в його перегляді в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в десятиденний строк з дня отримання його копії, а в разі відмови в його перегляді і відповідачем в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя В.П. Коваленко