АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/541/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 23 Баранов О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівГончар Н. І., Пономаренка В. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В. , Наконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Хлібороб" на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Хлібороб" до ОСОБА_7 про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ПСП "Агрофірма "Хлібороб" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною, посилаючись на те, що 1 серпня 2011 року між ПСП «Агрофірма «Хлібороб»» та ОСОБА_7 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років, який зареєстрований у Державному реєстрі земель 4 серпня 2011 року за № 00646.

Позивач стверджує, що 1 липня 2016 року надіслав відповідачу додаткову угоду та лист-повідомлення про поновлення договору оренди, реалізувавши тим самим, своє переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки на строк до 4 серпня 2023 року.

Просили суд визнати додаткову угоду до договору оренди від 1 серпня 2011 року, зареєстровану у Державному реєстрі земель 4 серпня 2011 року за № 00646, укладеною.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПСП «Агрофірма «Хлібороб» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначили, що ПСП «Агрофірма «Хлібороб» добросовісно і належним чином виконувало свої зобов'язання за договором оренди, ними було дотримано порядок повідомлення орендодавця про поновлення договору оренди землі, що свідчить про їх переважне право на укладення договору на новий строк.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що всупереч вимогам ст. 33 Закону України «Про оренду землі», позивач як орендар не повідомив відповідача як орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,76 га у адмінмежах Ярошівської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, що стверджується державним актом від 15 липня 2005 року серія ЯА № 079214 (а.с.10)

1 серпня 2011року між сторонами було укладено договір оренди землі, який зареєстровано 4 серпня 2011 року за № 00646 у Державному реєстрі земель. Згідно умов даного договору, ОСОБА_7 передала, а ПСП «Агрофірма «Хлібороб»» отримало у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,76 га., строком на 5 років.(а.с.8-9)

14 червня 2016 року ОСОБА_8 звернулась до ПСП «Агрофірма «Хлібороб» із заявою, в якій зазначила, що не бажає укладати новий договір оренди та просила повернути належну їй земельну ділянку після припинення дії договору.

1 липня 2016 року ПСП «Агрофірма «Хлібороб» поштою направило ОСОБА_7 лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, додавши до нього проект додаткової угоди. Проте, згідно довідки ф. 20 Укрпошти від 06 серпня 2016 року вказане вище рекомендоване повідомлення не було вручено адресату та повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с.36-42)

З висновку Катеринопільського ВП Звенигородського ГУНП в Черкаській області від 11 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_7 зверталася до Катеринопільського ВП Звенигородського ГУНП в Черкаській області з приводу самовільного використання ПСП «Агрофірма «Хлібороб»» земельної ділянки, яка належить ОСОБА_7 на праві власності.(а.с.49-50)

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст.13 ЗУ «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частинами першою-п'ятою ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування ч.1 ст.33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Таким чином, встановивши відсутність у орендодавця волевиявлення на поновлення договору оренди землі, суд дійшов до вірного висновку про відсутність переважного права у позивача на поновлення договору оренди землі.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що ПСП «Агрофірма «Хлібороб» не дотрималось вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договору, оскільки орендар у встановлений договором строк не повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди. Тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в орендаря переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, оскільки не дотримано процедури такого поновлення, встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а неотримання орендодавцем, направленого орандарем поштою додаткової угоди про поновлення договору оренди, не є підставою для поновлення такого договору.

Крім того, встановивши відсутність у орендодавця волевиявлення на поновлення договору оренди землі, суд дійшов вірного висновку про відсутність переважного права у позивача на поновлення договору оренди землі.

Наведене свідчить, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Хлібороб" - відхилити.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Хлібороб" до ОСОБА_7 про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :