Дата документу 19.01.2017 Справа № 554/8543/16-ц
Справа № 554/8543/16-ц
Провадження №2/554/3386/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі суду:

судді Блажко І.О.

при секретарі - Кучеренко В.В..

за участю позивача - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представників третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Іродієвича до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №2 Полтавської міської ради, треті особи виконавчий комітет Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконкому Полтавської міської ради про визнання права власності на житлове приміщення за набувальною давністю , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради про визнання права власності на житлове приміщення. В якому прохав: визнати за ним ОСОБА_1 право власності на квартиру №10 в будинку №23 по вулиці Сінній, 18, в м. Полтаві, на підставі ст.344 ЦК України за набувальною давністю. В якій зазначив, що в лютому 2005 року він, ОСОБА_1, з мовчазної згоди керівництва ГЖЕД № З м. Полтави, на балансі якого знаходився будинок № 23 по вул. Сінній в м. Полтаві, самовільно поселився в квартирі № 10 житловою площею 7 кв.м. ( загальна площа 18,1 кв.м.) вказаного будинку де проживаю до цього часу. На даний час в квартирі АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований. За час проживання він, ОСОБА_1 своїми силами та за власний кошт зробив ремонт квартири, погасив заборгованість по квартирній платі та здійснюю текучі платежі за житло та комунальні послуги. Посилаючись на норми ст.344 ЦК України просив суд визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на житлове приміщення за адресою - квартиру №10 в будинку №23 по вулиці Сінній, 18, в м. Полтаві за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачаза ордером ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Прохала відмовити у задоволені позову.

Представник третьої особи виконкоміу Полтавської міської ради, за дорученням ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Представник третьої особи Управління майном комунальної власності міста виконкому Полтавської міської ради за дорученням ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала

Третя особа УЖКГ виконкому Полтавської міської ради представника не направили, будучи належним чином повідомлені (а.с.80).

Суд, заслухавши учасників процесу, свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира №10 за адресою м.Полтава, будинок №23 має загальну площу 07 кв.м. Квартира комунальна. Будинок знаходиться на балансі КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради, що слідує із довідки №117 від 23.08.2016 року КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради (а.с.29).

Власником житлового будинку за адресою м. Полтава, вул. Сінна, 23 є територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради та будинок перебуває на балансі КП «ЖЕО №2 Полтавської міської ради» з 31 березня 2012 року (а.с.28, 45, 46).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07 листопада 2008 року, що підтверджується копією паспорту серії КО 785062 на ім'я ОСОБА_1 Іродієвича (а.с.4).

Стаття 61 Житлового кодексу України передбачає користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем, на імя якого видано ордер.

Ордеру на вселення в квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_1 не видавалося, договору найму з вказаною особою не укладалось.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, відсутні будь - які правові підстави для перебування ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В поданій до суду позовній заяв позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на квартиру №10 за адресою м.Полтава, будинок №23 за набувальною давністю.

Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України повинен довести саме позивач є : законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

За нормами ст.344 ЦК України, володіння майном, як підстава для визнання на нього права власності за набувальною давністю, має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 користується нерухомим майном, яке є предметом спору з 2005 року без законних підстав, так як самовільно поселився у квартирі АДРЕСА_2. Крім того з 2008 року зареєстрований за іншою адресою.

Як встановлено судом, із пояснень в судомоу засіданні позивача, ОСОБА_1 знав про те, що користується чужою квартирою, що не заперечується ним також в поданих до суду заявах.

Нормами ст.344 ЦК України, також передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа.

В поданій до суду позовній заяві та в судовому засіданні позивач посилався на те, що з 2005 року зробив ремонт у квартирі, погасив заборгованість по квартирній платі, сплачує кошти за житло та комунальні послуги (газопостачання, електропостачання).

Згідно з нормами ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем ОСОБА_1 жодного доказу ні підтвердження тієї обставини, що з 2005 по 2011 роки сплачував квартирну плату; що з 2005 року сплачував кошти за газопостачання та електропостачання - за адресою м.Полтава, вул.Сінна, 23, кватира №10, до суду надано не було (а.с.23-26).

Більш того, як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 07 листопада 2008 року зареєстрував у встановленому законом порядку своє місце проживання за іншою адресою Полтавський район с.Бочанівка, вул.Садова, 6, що підтверджується копією : паспорту серії КО №785062 на ім»я ОСОБА_1 Іродієвича, виданий Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області 07 квітня 2009 року (а.с.4, 19).

Обставина здійснення ремонтних робіт в квартирі з 2005 року не підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Посилання позивача ОСОБА_1 на здійснення ремонту в квартирі з 2005 року не може бути прийнято судом до уваги, як обставина законного та добросовісного володіння спірним майном.

До пояснень свідка ОСОБА_7 суд віднісся критично.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачем не доведено в судовому засіданні законність, добросовісність, відкритість володіння та давність володіння спірним нерухомим майном, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю слід відмовити за безпідставністю.

При вирішенні справи судом також приймається до уваги та обставина, що вимоги ОСОБА_1 пред'явлені до неналежного відповідача, що оцінюється як додаткова підстава для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 Іродієвича до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №2 Полтавської міської ради про визнання права власності на житлове приміщення приміщення за набувальною давністю відмовити повністю.

Судові витрати віднести на користь держави.

Складання повного тексту рішення відкладено на 5 (п»ять) робочих днів 25 січня 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів зо дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його отримання, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.О.Блажко