Справа № 751/2697/17 Провадження № 22-ц/795/2107/2017 Головуючий у I інстанції Маслюк Н.В. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.,

із секретарем судового засіданні ОСОБА_1,

за участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2 994 грн. 34 коп матеріальної шкоди, 25 000 грн. 00 коп моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь державного бюджету (отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача: 820019, розрахунковий рахунок 0001, код бюджетної класифікації 22030106) судовий збір в розмірі 678 грн 88 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції, стягнути з ОСОБА_4 на її користь 4255,64 грн. матеріальної шкоди та 70000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що судом не в повній мірі були враховані обставини справи, внаслідок чого визначений судом розмір відшкодування є явно недостатнім для компенсації понесених нею фактичних витрат, повязаних з отриманою травмою та заподіяною їй моральною шкодою.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при визначенні розміру матеріальної шкоди судом не враховано, що перебуваючи на амбулаторному лікуванні, позивач не мала можливості самостійно пересуватись по квартирі, тобто потребувала постійної сторонньої допомоги та догляду, яку їй надала ОСОБА_6 вартістю 6000 грн. Крім того, під час лікування позивач за рекомендаціями лікарів проводила масаж лівої гомілки, за 10 сеансів якого позивач сплатила 500 грн.

Заявниця наголошує на тому, що при визначенні розміру моральної шкоди судом не враховано, що шкода була їй заподіяна внаслідок кримінального правопорушення, після отриманої травми позивач самостійно не пересувалася поза межами своєї квартири. На думку заявниці, при розгляді справи судом порушені вимоги ст.1166 ЦК України про відшкодування заподіяної шкоди в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 22, 1166 ЦК України, виходив з того, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2016 року, яке набрало законної сили, встановлено заподіяння позивачу з вини відповідача тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, тобто завдано матеріальну шкоду в сумі 2994,34 грн., що документально підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи тривалість та ступінь душевних страждань, перенесеного позивачем стресу та фізичного болю, ступінь вини відповідача, його майновий стан та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд першої інстанції вважав, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 25000 грн., що є обґрунтованою компенсацією за завдану моральну шкоду.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначено йому покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2016 року встановлено, що 24 липня 2015 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_4, знаходячись в коридорі нейрохірургічного відділення комунального закладу «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, що розташований за адресою: м. Чернігів, вул. Волковича, буд. 25, в ході конфлікту з ОСОБА_2, внаслідок злочинної недбалості, не розрахувавши своєї сили, схопивши останню обома руками за верхній одяг в області грудної клітини, штовхнув ОСОБА_2 в сторону стіни, внаслідок чого остання впала на бетонну поверхню підлоги та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертального перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1083 від 19.11.2015 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.6-11).

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 18.05.2017 року даний вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2016 року змінено в частині призначеного покарання. Визнано ОСОБА_4 засудженим за ст.128 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. В решті вирок залишено без змін (а.с.58-59).

Статтею 22 ЦПК України передбачено, що особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені повними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказуваннями.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2, на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, просила стягнути на її користь з ОСОБА_4 4255,64 грн. матеріальної шкоди та 70000 грн. моральної шкоди.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги встановлено, що за інформацією комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» від 22.09.2017 року ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматолого - ортопедичному відділенні лікарні з 24.07.2015 року по 03.08.2015 року. Для лікування хворою за власні кошти придбано лікарські засоби та препарати, перелік та кількість яких вказана в листі (а.с.56).

За інформацією Чернігівської міської лікарні № 1 Чернігівської міської ради від 20.09.2017 року ОСОБА_2 знаходилась на амбулаторному лікуванні з 18.08.2015 року по 02.10.2015 року з діагнозом: закритий черезвертальний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. У вказаний період призначалось відповідне лікування. Заключний діагноз від 12.06.2017 року: зрозшийся перелом з діагнозом: закритий черезвертальний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків (а.с.57).

Позивачем на підтвердження витрат на придбання ліків та медичних засобів, продуктів харчування надано чеків на суму 4049,64 грн. (а.с.40-45), квитанції на оплату послуг таксі на суму 206,54 грн. (а.с.46-48).

Зважаючи на те, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2016 року, який набрав законної сили, встановлено заподіяння відповідачем позивачу тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що на підставі ст.ст.22, 1166 ЦК України ОСОБА_4 повинен відшкодувати ОСОБА_2 матеріальну шкоду.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача документально підтверджені позивачем витрати на придбання лікарських засобів та препаратів в сумі 2787,80 грн. та витрати на проїзд в сумі 206,54 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що не можуть бути включені до матеріальної шкоди витрати на придбання лікарських засобів та препаратів не за призначенням та витрати, понесені позивачем до 24.07.2015 року, на загальну суму 1321,30 грн.

Твердження заявниці про те, що при визначенні розміру матеріальної шкоди не враховано її витрати на отримання постійної сторонньої допомоги від ОСОБА_6 вартістю 6000 грн., не підтверджені ніякими належними і допустимими доказами, які у розумінні ст. ст. 57-59 ЦПК України могли би бути безспірною підставою для стягнення цих витрат з відповідача.

Крім того, звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом ОСОБА_2 просила стягнути на її користь 4255,64 грн. матеріальної шкоди, але вимог про збільшення позовних вимог не заявляла, тобто доводи про витрати на отримання постійної сторонньої допомоги від ОСОБА_6 вартістю 6000 грн. не були предметом розгляду в суді першої інстанції та в силу ч.1 ст.303 ЦПК України не можуть бути переглянуті апеляційним судом.

На підтвердження понесених витрат у сумі 500 грн. на 10 сеансів масажу лівої гомілки під час лікування за рекомендаціями лікарів, ОСОБА_2 доказів не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду, а відтак, ці витрати не підлягають відшкодуванню.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Вирішуючи позов в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Апеляційний суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди вирішені судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, а стягнута з ОСОБА_4 моральна шкода в сумі 25000 грн. є такою, що відповідає тривалості та ступеню душевних страждань, перенесеного позивачем стресу та фізичного болю, ступеню вини відповідача та з урахуванням його майнового стану, засад розумності, виваженості та справедливості. Судом першої інстанції враховані всі обставини справи, доводи та обґрунтування розміру шкоди самої ОСОБА_2 і надана належна оцінка всім доводам у їх сукупності.

Зважаючи на наведене, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: