УХВАЛА

16 лютого 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого Баряка А.С.,

за участі секретаря Пєскова Є.Д.,

представника заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа: заступник начальника відділу Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_3, звернулася до суду зі скаргою на дії заступника начальника відділу Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, зазначивши, що ОСОБА_2 20.12.2016 року прийняв рішення про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа № 127/22084/16-ц, виданного 05.12.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області, з підстав, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, при цьому заявник вважає, що дії державного виконавця щодо винесення зазначеної постанови є такими, що не грунтуються на законі, а тому вважає, що його права порушені і просить суд визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого листа, виданого 05.12.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/22084/16-ц, та зобов'язати Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого 05.12.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/22084/16-ц про усунення ОСОБА_3 перпешкод в користуванні належним йому майном.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши її обставинами зазначеними в заяві, просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Собчук В.В., в судовому засіданні, проти заявлених вимог заперечував в повному обсязі, зазначивши, що до виконавчої служби був поданий відповідний виконавчий лист, який був повернений без виконання, при цьому у повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання було помилково зазначено не ту норму законодавства, а саме: замість п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» було зазначено п. 7 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Пояснив, що відповідну описку неможливо виправити, оскільки з 05.01.2017 року припинено дію ЄДРВП. Також зазначив, що у виконавчому листі відсутні заходи примусового виконання рішення суду, оскільки у рішенні немайнового характеру відсутнє слово «зобовязати». Просив відмовити у задоволенні скарги.

Вивчивши матеріали справи № 127/22084/16-ц, скаргу та додані до неї документи, взявши до уваги пояснення учаксників судового розгляду, суд встановив, визначив та дослідив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2016 року, ухваленого по справі № 127/22084/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном, вбачається, що суд позов задовольнив частково, вирішив усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні належним йому майном, а саме земельною ділянкою площею 0,9792 га, кадастровий номер :01:006:0115, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Немирівське шосе, 170, та розташованими на ній нежитловими будівлями та спорудами загальною площею 2224,60 кв.м., шляхом звільнення цієї земельної ділянки та приміщень ОСОБА_5 (справа № 127/22084/16-ц, а.с. 42-45).

На підставі зазначеного вище рішення суду 05.12.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист, зміст якого повністю відображає резолютивну частину судового рішення та містить інші відомості, передбачені вимогами ст. 4 Закону України Про виконавче провадження. (мат. скарги а.с. 4).

Копія квитанції, виданої 07.12.2016 року відділенням «Замостянське» Вінницької філії ПриватБанк, вказує про сплату авансового внеску. (а.с. 5).

Зміст Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання від 20.12.2016 року № 15936/02-25/02, зазначає, що заступник начальника Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, розглянувши виконавчий лист № 127/22084/16-ц, виданий 05.12.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області про усунути ОСОБА_3, перешкоди в користуванні належним йому майном, а саме земельною ділянкою площею 0,9792 га, кадастровий номер :01:006:0115, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Немирівське шосе, 170, та розташованими на ній нежитловими будівлями та спорудами загальною площею 2224,60 кв.м., шляхом звільнення цієї земельної ділянки та приміщень ОСОБА_5, встановив: керуючись п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень), повертається виконавчий документ без прийняття до виконання (а.с. 6).

Суд звертає увагу, що в зазначеному вище відповідному повідомленні в частині «ВСТАНОВЛЕНО» - взагалі державним виконавцем не наводиться жодних встановлених ним обставин, а наведена державним виконавцем норма п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою керувався державний виконавець, суперечить та не відповідає наступній частині зазначеного державним виконавцем тексту після вказаної норми законодавства, виділеної парними розділювальними символами, а саме: круглими дужками, а тому застосований державним виконавцем стиль оформлення даного документа щодо викладу тексту документа є не чітким, не зрозумілим, суперечливим та таким, що потребує додаткових пояснень та припущень щодо сприйняття чи не сприйняття виділеної круглими дужками частини тексту, зміст якої суперечить та не відповідає іншій частині тексту, що без особистих пояснень державного виконавця унеможливлює однозначно зрозуміти текст такого документа, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Нормою п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України Про виконавче провадження передбачається, що до заходів примусового виконання рішень відносяться, зокрема, і інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Розділ VIII Закону України «Про виконавче провадження» врегульовує виконання рішень немайнового характеру, закріплюючи в нормі статті 63 згаданого розділу, порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно ст. 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Системний аналіз вище зазначених норм Закону України Про виконавче провадження дає суду підстави вважати, що законодавець в нормі ст. 63 даного Закону чітко виписав та передбачив відповідні заходи примусового виконання рішень немайнового характеру, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, при цьому така норма законодавства охоплюється площиною дії норми п. 5 ч. 1 ст. 10 згаданого Закону.

Суд звертає увагу на те, що наявність чи відсутність слова «зобовязати» в судовому рішенні немайнового характеру, яким врегульовуються спірні правовідносини щодо вчинення або утримання від вчинення відповідних дій певною особою - не може бути визначальною ознакою, яка виключає можливість виконання такого рішення суду державним виконавцем в примусовому порядку, якщо зміст такого рішення охоплюється диспозицією норми ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки можливість застосування державним виконавцем певних заходів примусового характеру, передбачених згаданою нормою законодавства, повинно вбачатись із змісту самого судового рішення, зокрема, якщо воно чітко передбачає вчинення або утримання від вчинення боржником певних дій, яке ухвалюється судом в межах обраного позивачем способу захисту та відповідає суті порушеного права, при цьому, з набранням відповідним судовим рішенням законної сили виникає обовязок у боржника щодо його виконання, тобто, незалежно від наявності в такому судовому рішенні слова «зобовязати», з набранням судовим рішенням законної сили - у боржника виникає обовязок вчинити передбачені судовим рішенням дії, оскільки згідно вимог чинного законодавства України рішення суду, яке набрало законної сили є обовязковим до виконання.

Як вбачається із змісту відповідного рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухваленого по справі № 127/22084/16-ц, яке набрало законної сили і яке в порядку ст. 368 ЦПК України було звернено до виконання, шляхом видачі відповідного виконавчого листа, суд чітко передбачив дії, які повинна вчинити зазначена особа, що згодом набула статусу боржника, а саме: звільнити відповідну земельну ділянку та відповідні приміщення.

З набранням таким судовим рішенням законної сили особа, дій якої стосується відповідне рішення суду, зобовязана його виконати, тобто зобовязана вчинити дії, які передбачені в рішенні суду, а саме: звільнити відповідну земельну ділянку та відповідні приміщення, при цьому, в разі не вчинення відповідною особою дій, передбачених рішенням суду, та звернення такого рішення суду до примусового виконання таке рішення повинно виконуватись державним виконавцем в примусовому порядку згідно вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

За даних обставин, враховуючи, що відповідне судове рішення, яке звернуто до примусового виконання, - є рішенням немайнового характеру, згідно якого боржник повинен вчинити певні дії, з огляду на те, що з набранням відповідним рішенням суду законної сили у відповідної особи, яка згодом набула статусу боржника, виник обовязок щодо виконання такого судового рішення, тобто така особа зобовязана вчинити передбачені судовим рішенням дії, враховуючи, що законодавець в нормі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачив заходи примусового виконання державним виконавцем відповідної категорії рішень, до складу якої відноситься і дане рішення суду, враховуючи, що норма ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондується і охоплюється площиною дії норми п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», що виключає можливість повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з тих підстав, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, що було зазначено державним виконавцем у відповідному повідомленні, з огляду на наявність сплати авансового внеску, що спростовує можливість реалізації державним виконавцем права на повернення виконавчого документу стягувачу з підстав не додержання ним вимог п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», на які зіслався і якими керувався державний виконавець при складанні відповідного повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, а тому суд вважає, що державний виконавець Собчук В.В., прийнявши відповідне повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 15936/02-25/02 від 20.12.2016 року, - діяв не у спосіб, передбачений вимогами Закону України Про виконавче провадження, чим унеможливив виконання відповідного рішення суду, що є неприпустимим та суперечить принципу обовязковості виконання судового рішення, як завершальної стадії судового провадження, яка повязана з необхідністю реального та ефективного захисту порушених прав та інтересів стягувача, в результаті чого скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення повністю, при цьому суд вважає за можливе задовольнити вимогу заявника про зобовязання зазначеного органу ДВС відкрити відповідне виконавче провадження, оскільки, в даному випадку, враховуючи відсутність жодних підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання - це був обовязок державного виконавця, передбачений вимогами Закону України Про виконавче провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 386-388 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого листа, виданого 05.12.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/22084/16-ц.

Зобов'язати Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого 05.12.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/22084/16-ц про усунення ОСОБА_3 перпешкод в користуванні належним йому майном.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя