АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2613/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк», Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Фортуна-Банк», Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 18 липня 2008 року між ПАТ «Фортуна-банк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №17/К-К/40-Ф. Відповідно до умов якого ТОВ «Фортуна-Банк» надає ОСОБА_2 кредит в сумі 360 000 доларів США. Цього ж числа між ПАТ «Фортуна-банк» і ОСОБА_5 укладено договір поруки № 1 7к- К/40-Ф/П . Крім того, 18.07.2008 між ТОВ «Фортуна-банк» і ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа ОСОБА_6 реєстровий №2469, предметом іпотеки за яким є: земельна ділянка площею 0,0657 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, а також об'єкт незавершеного будівництва, який знаходяться за цією ж адресою (житловий будинок). На вказану земельну ділянку накладено заборону на її відчуження.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року у справі стягнуто на користь ПАТ «Фортуна Банк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.03.2015 складає 14742024, 77 гри.

11 березня 2015 року між ПАТ «Фортуна-банк» і позивачем ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №17/К-К/40-Ф. відповідно до якого ПАТ «Фортуна-банк» відступає, а ОСОБА_3 приймає в повному обсязі право вимоги за відповідним договором.

Цього ж дня було укладено договір про відступлення права вимоги за договором поруки 17к-К/40-Ф/П, а також договір про відступлення прав за договором іпотеки від 18 липня 2008 року. Згідно з відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (індексний номер 41797980 від 05 серпня 2015 року) іпотекодержателем за договором іпотеки від 18 липня 2008 року є позивач ОСОБА_3

Про вказані обставини листом №395/07 від 13 травня 2015 року, повідомлено боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_5

Крім того, заявою від 28 липня 2015 року повідомлено боржникам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у встановлений строк задовольнити безспірні грошові вимоги ОСОБА_3 в обсязі 14742024, 77 грн.

Проте, станом на 17 листопада 2015 року цивільно-правове зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 не виконано.

У процесі реалізації положень ст. 36-39 Закону України «Про іпотеку» позивач дізнався про наявність постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 травня 2015 року (ВП № 47684970) посадової особи ВПВР ДДВС Міністерства юстиції у м. Києві, якою накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 в межах суми стягнення на користь ПАТ «Фортуна-банк». Враховуючи, що позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету забезпечення, то арешт заставленого майна з метою його реалізації для задоволення вимог інших стягувачів, які не є заставодержателями, призводить до порушення речового права позивача на чуже майно. У зв'язку з чим, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив його задовольнити, звільнивши з-під арешту земельну ділянку площею 0,0657 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, і розташовані на ній житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які належать ОСОБА_2 1.1.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2016 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк», Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту - задоволено.

Звільнено з-під арешту земельну ділянку площею 0,0657 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 травня 2015 року в межах виконавчого «провадження (ВП №47684970) посадовою особою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 487 грн. 20 коп. судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В скарзі посилалась на те, що при розгляді справи представник позивача не надав оригінал вимоги, що є порушення ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Також зазначила, що судом не було досліджено обставин щодо правомірності купівлі права вимоги по кредитному договору на фізичну особу.

До апеляційного суду відповідач не з'явився, про розгляд справи відповідач та його представник повідомлені належним чином. що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18 липня 2008 року між ПАТ«Фортуна-банк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №17/К-К/40-Ф. Відповідно до умов якого ТОВ «Фортуна-Банк» надає ОСОБА_2 кредит в сумі 360 000 доларів США. Цього ж числа між ПАТ «Фортуна-банк» і ОСОБА_5 укладено договір поруки № 17к-К/40-Ф/П у забезпечення виконання вказаного договору.

Крім того, 18.07.2008 між ТОВ «Фортуна-банк» і ОСОБА_2, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа ОСОБА_6 реєстровий №2469, предметом іпотеки за яким є: земельна ділянка площею 0,0657 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. кадастровий номер НОМЕР_1. а також на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходяться за цією ж адресою (житловий будинок). На вказану земельну ділянку накладено заборону на її відчуження.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року стягнуто на користь ПАТ «Фортуна Банк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.03.2015 складає 14742024, 77 грн.

Відповідно до п. 12 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається, в порядку, встановленому ст. 37 або 38 Закону України «Про іпотеку» на власний розсуд іпотекодержателя.

Водночас, 11 березня 2015 року між ПАТ «Фортуна-банк» і позивачем ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №1 7/К-К/40-Ф, відповідно до якого ПАТ «Фортуна-банк» відступає, а ОСОБА_3 приймає в повному обсязі право вимоги за відповідним договором.

Цього ж дня було укладено договір про відступлення права вимоги за договором поруки 17к-К/40-Ф/П, а також договір про відступлення прав за договором іпотеки від 18 липня 2008 року. Згідно з відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (індексний помер 41797980 від 05 серпня 2015 року) іпотекодержателем за договором іпотеки від 18 липня 2008 року є позивач ОСОБА_3

Про це, листом №395/07 від 13 травня 2015 року, повідомлено боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_5 Крім того, заявою від 28 липня 2015 року повідомлено боржникам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про необхідність у встановлений строк задовольнити безспірні грошові вимоги ОСОБА_3 в обсязі 14742024, 77 грн.

Станом на 17 листопада 2015 року цивільно-правове зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 не виконано.

Крім того, судом встановлено, що посадовою особою ВПВР ДДВС Міністерства юстиції у м. Києві від 27 травня 2015 року (ВП № 47684970) накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (ВП № 48683491; ВП № 48683384). в межах суми стягнення на користь ПАТ «Фортуна-банк» 14 742024, 77 грн.

Суд встановив, що в інший спосіб, ніж зняти арешт з майна боржника, права позивача по справі захищені бути не можуть.

Виходячи, з досліджених судом першої інстанції, письмових доказів, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про обґрунтованість заявленого позову відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Так, відповідно до ст.ст. 7, 33 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 14, 23 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над іншими обтяженнями. При цьому, пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації.

Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 7, 12, 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Пpo забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Враховуючи вказані норми матеріального права, лише іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог про погашення заборгованості за зобов'язаннями, які були забезпечені предметами іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді справи представник позивача не надав оригінал вимоги, що є порушення ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», колегія суддів не приймає, оскільки до позовної заяви надана копія нотаріально посвідченої заяви-вимоги позивача від 28.07.2015 року, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 64 ЦПК України, стороною відповідача не заявлялось клопотання про витребування оригіналу письмового доказу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було досліджено обставин щодо правомірності купівлі права вимоги по кредитному договору на фізичну особу, є безпідставними оскільки при розгляді справи судом було встановлено, що 11 березня 2015 року між ПАТ «Фортуна-банк» і позивачем ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №1 7/К-К/40-Ф. При цьому, доказів визнання недійсним, вказаного договору в судовому порядку, стороною відповідача не надано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: