Справа № 689/140/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

31.01.2017 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Баськов М.М.

за участю:

секретаря Кушнір О.М.

позивачів ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області про визнання права власності на частину житлового будинку,

встановив:

В січні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, Скаржинецької сільської ради та просили визнати за ними, як спадкоємцями першої за законом ОСОБА_7, який помер 4 серпня 2015 року, право власності за кожним на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться по вулиці Чорновола, 40, в с. Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області.

На обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої входить вказаний будинок. Вони прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Крім них, спадкоємцем першої черги за законом є також дружина спадкодавця ОСОБА_3, шлюб з якою був укладений спадкодавцем 15 грудня 2000 року. Оскільки спірний будинок був збудований ОСОБА_7 до вересня 2000 року, тобто до шлюбу з ОСОБА_3, то він є особистою власністю спадкодавця, і саме через це на нього не може розповсюджуватися режим спільної сумісної власності подружжя, а тому кожен із спадкоємців має право на 1/4 частку в праві власності на вказаний будинок. Однак, право власності на спірний будинок було зареєстроване за ОСОБА_7 лише 15 березня 2010 року, тобто під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 У зв'язку з цим позивачі вважають, що визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя порушуватиме їх законні права і саме через це вони звернулися до суду за їх захистом.

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Скаржинецької сільської ради та просила визнати за нею, як спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_7, право власності на 5/8 частину житлового будинку, що знаходиться по вулиці Чорновола, 40, в с. Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина до складу якої входить вказаний будинок. Спадкоємцями першої черги за законом крім неї є також мати спадкодавця та його діти від першого шлюбу ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно. Вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з спадкодавцем на день відкриття спадщини, а також у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Оскільки шлюб між нею та спадкодавцем був укладений 15 грудня 2000 року, а право власності на спірний будинок було зареєстроване за ОСОБА_7 15 березня 2010 року, то вона просить визнати за нею 5/8 частини вказаного будинку, так як її право, як спадкоємця оспорюється іншими спадкоємцями.

Ухвалою суду від 25 квітня 2016 року дані позови були об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, заперечили проти позову ОСОБА_3 Крім того, позивач пояснила, що спірний будинок вона та її син ОСОБА_7 почали будувати навесні 1999 року. ОСОБА_3 не приймала участі в будівництві, оскільки на той час син з нею ще не був знайомий. В 1999 році були виконані основні будівельні роботи, а саме: вимурувана коробка, проведені внутрішні роботи, зокрема поштукатурено, зроблені міжкімнатні простінки, будинок був накритий шиферним дахом, вставлені дерев'яні вікна та двері, на першому поверсі була зроблена дерев'яна підлога тощо. Повністю будинок був збудований до осені 2000 року. Будинок був збудований за її кошти, оскільки син не мав постійного місця роботи та стабільного заробітку. Син з ОСОБА_3 вселилися в спірний будинок тільки в 2005 році, а до цього часу саме вона доглядала за будинком. Після смерті сина ОСОБА_3 не допускає до будинку ні її, ні дітей сина від першого шлюбу.

Представник позивачів зазначила, що незважаючи на те, що право власності на спірний будинок було зареєстровано за ОСОБА_7 тільки в 2010 році, фактично будинок був збудований за кошти ОСОБА_7 і його матері ОСОБА_1 до вересня 2000 року, про що свідчить наявність будівельного паспорту від 1999 року та відповідних актів реагування архітектурно-будівельної інспекції, тобто ще до одруження з ОСОБА_3, а тому не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 первісний позов не визнали, вважаючи його незаконним та необґрунтованим. Зокрема ОСОБА_3 пояснила, що спірний будинок був повністю збудований нею та її чоловіком ОСОБА_7 під час шлюбу. До шлюбу була збудована тільки коробка, накрита шифером, також були вхідні двері та гаражні ворота, але не було простінків. До 2003 року вони з чоловіком жили в будинку її матері по вул. Центральній, 42, в с. Перегінка, а потім, в 2004 році, коли був проведений газ у спірному будинку, переїхали туди, де і постійно проживали. Спочатку вони зробили ремонт в одній кімнаті, де і жили. В 2004 та 2005 роках вона брала кредити на проведення в будинку внутрішніх робіт, встановлення вікон та дверей. Добудовувати будинок їй також допомагала її мати. Також ОСОБА_3 пояснила, що зі слів чоловіка, саме він будував хату, а його мати допомагала йому. Крім того, ОСОБА_3 визнала, що на даний час спірний будинок ще не можна вважати добудованим, оскільки він повністю не поштукатурений, немає паркану тощо. Також ОСОБА_8 ствердила, що мати її чоловіка забрала двері з нового будинку, які нібито належали їй, перекрила їм газ, так як вона його проводила.

Представник Скаржинецької сільської ради, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також позов ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, а також підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_7 помер 4 серпня 2015 року в с. Перегінка Ярмолинецького району. Спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_3, з якою він одружився 15.12.2000, його мати ОСОБА_1, а також повнолітні діти від першого шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Спадкоємці прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса у встановлений законодавством строк із відповідними заявами про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає.

Дані обставини підтверджуються: свідоцтвами про народження та смерть ОСОБА_7 (а.с.11, 12), свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (а.с. 14), свідоцтвами про народження та шлюб ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) (а.с. 15,16), свідоцтвом про одруження ОСОБА_3 (а.с. 204), даними спадкової справи №58027767 (у нотаріуса №78-2015) від 09.11.2015, заведеної приватним нотаріусом Ярмолинецького нотаріального округу ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_7Д.(а.с. 203 215).

Рішенням № 4 четвертої сесії Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 05.08.1998 Про розгляд заяв громадян ОСОБА_7 була надана земельна ділянка площею 0,17 га, яка знаходиться по вул. Пролетарська (Чорновола) в с. Перегінка (а.с. 151).

В подальшому, 21 січня 1999 року, ОСОБА_7 був виданий будівельний паспорт для здійснення будівництва житлового будинку по вулиці Пролетарській (Чорновола), 40, в с. Перегінка. До будівельного паспорту були додані необхідні для здійснення будівництва документи, як-то: пояснююча записка по проекту забудови земельної ділянки, акт обстеження земельної ділянки про можливість будівництва, схема винесення проекту в натурі, проект забудови земельної ділянки та проект будинку (а.с. 26 34).

Рішенням виконавчого комітету Скаржинецької сільської ради №6 від 25.02.2010 було оформлено право особистої власності на житловий будинок №40 по вулиці Чорновола в с. Перегінка за ОСОБА_7 (а.с. 216), а 15.03.2010 останньому було видано свідоцтво про право приватної власності на вказаний житловий будинок житловою площею 45 кв.м., а загальною площею 116,2 кв.м. (а.с. 217).

Відповідно до статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

При цьому згідно із частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

В силу статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Отже, на відміну від об'єктів цивільних прав (речей, майна, майнових прав тощо), об'єктами спадщини за ЦК України є права та обов'язки, в тому числі об'єкти цивільних прав, які належали особі на час смерті, право власності або права за договором, якщо ці права не пов'язані з особою спадкодавця.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З моменту прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації виникає і право власності на цей об'єкт, яке може бути об'єктом спадкування.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року № 923 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудінспекцією та її територіальними органами, яким є документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Отже, саме із цього моменту новостворене майно з категорії побудови переходить до категорії майна як об'єкта цивільного права.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю слід установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Визначаючи правовий статус житла як спільної сумісної власності подружжя, слід враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Саме до цього по суті зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що викладені у постановах Верховного Суду України № 6 - 642цс15 від 07.10.2015, № 6 - 612цс15 від 01.07.2015, № 6 - 606цс15 від 23.09.2015, які в силу ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В ході судового розгляду встановлено, що фактично спірний будинок був збудований ОСОБА_7 до вересня 2000 року, тобто ще до шлюбу з ОСОБА_3, хоча право власності на вказаний об'єкт нерухомості було зареєстровано за спадкодавцем тільки в березні 2010 року, коли він перебував у шлюбі з ОСОБА_3

Так свідок ОСОБА_10 показала, що вона знайома з ОСОБА_1 з 1996 року, оскільки на той час вони разом працювали, та неодноразово приїздила до останньої в с. Перегінку. Весною та літом 1999 року вона, на прохання ОСОБА_1, як штукатур, допомагала будувати спірний будинок. Будинок був збудований майже повністю, в тому числі були вікна і двері, підлога, зроблено простінки, дах, виконані внутрішні роботи тощо. Залишилося тільки поштукатурити та побілити фасад. Хата будувалася за кошти ОСОБА_1, а ОСОБА_3 під час будівництва там жодного разу не було.

Свідок ОСОБА_11 показав, що цеглу на вказаний будинок ще в 1994 році в нього купував батько ОСОБА_7 ОСОБА_5, з яким він товаришував. Спірний будинок був повністю збудований в 1999 2000 році.

Свідок ОСОБА_12, який є братом спадкодавця, показав, що спірну хату почали будувати для брата навесні 1999 року, а завершили в кінці літа того ж року. Хата майже повністю була готова. Тільки на другому поверсі не було вікон. На час будівництва хати брат ще не жив з ОСОБА_3, він тоді проживав з іншою жінкою в с. Ружичанка Хмельницького району. ОСОБА_3 не приймала участі в будівництві хати. Газ, світло до будинку проводилося за рахунок матері, яка купила газову плиту, лічильник тощо.

Свідок ОСОБА_13, яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_1, показала, що вищевказаний будинок почали будувати весною 1999 року. Її сестра (ОСОБА_7І.) з чоловіком, ще коли той був живим, купували цеглу, інші будівельні матеріали для будівництва хати для сина ОСОБА_14. Вона особисто допомагала будувати хату. В 2000 році хата була майже повністю готова, зокрема були вставлені двері, вікна, перший поверх був повністю поштукатурений, була зроблена підлога. Сестра провела газ до будинку за власні кошти. Племінник з ОСОБА_3 почали проживати у вказаному будинку через шість років після його будівництва.

Свідок ОСОБА_15 ствердив, що спірний будинок будувала ОСОБА_1 для сина. Почали будувати весною 1999 року, він особисто возив цеглу на будівництво, а також брав участь у будівництві. За декілька місяців будинок вже був збудований і накритий дахом.

Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18, які підтвердили, що спірний будинок почали будувати весною 1999 року і до кінця літа він вже був збудований, зокрема стояла коробка з дахом, був підвал, зроблені міжкімнатні перегородки, а вони особисто приймали участь у будівництві.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона була дружиною ОСОБА_7, вони проживали разом до 1998 року. Коли ОСОБА_1 вирішила будувати хату для сина, то остання брала в неї цеглу для будівництва. Також свідок ствердила, що до осені 1999 року були зроблені всі будівельні роботи і будинок вже був майже повністю збудований.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що коли він працював в Ярмолинецькому РЕМ, то саме ОСОБА_1 в 1999 році неодноразово виписувала на підприємстві бетономішалку для будівництва хати сину.

В той же час свідки зі сторони ОСОБА_3 не заперечили що основні будівельні роботи, як то, коробка, дах у спірному будинку були зроблені до шлюбу ОСОБА_7 і ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_21, яка є сестрою ОСОБА_3, а також матір останньої ОСОБА_22 показали, що спірний будинок будувався до шлюбу, але коли ОСОБА_3 з чоловіком туди перебралися, то вони добудовували хату. В той же час вказані свідки не змогли конкретизувати які будівельні роботи проводилися в будинку вже після одруження ОСОБА_3 з ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_23, показала, що вона була обрана на посаду голови Скаржинецької сільської ради, до якої також входить село Перегінка, і в 1997 чи на початку 1998 році до неї підходила ОСОБА_1 з приводу виділення для її сина ОСОБА_7 земельної ділянки, так як вона (ОСОБА_7І.) з чоловіком вирішили збудувати сину хату. Потім розпочалося будівництво і хата була майже повністю збудована, зокрема був побудований підвал, коробка, дах. Однак не було вікон, дверей. Після одруження ОСОБА_7 і ОСОБА_3 вони не проживали у вказаній хаті, а перебралися туди тільки в 2003 році. Їй відомо що нібито ОСОБА_3 брала кредит на металопластикові вікна та лінолеум, коли добудовувала хату.

Свідок ОСОБА_24 показала, що її син ОСОБА_25 товаришував з ОСОБА_5 і коли останній вже жив з ОСОБА_3, то син привозив їм на хату вікна, двері, щебінь. В той же час свідок не змогла пояснити хто і коли будував хату, визнавши, що до переїзду туди ОСОБА_5 і ОСОБА_3 там була коробка з дахом, але вона до хати ніколи не заходила.

Свідок ОСОБА_26 показав, що спірна хата будувалася ще до того, як ОСОБА_7 почав жити з ОСОБА_3, зокрема була повністю збудована коробка з дахом. Також свідок пояснив, що декілька років тому назад він привозив до спірного будинку щебінь, пісок, за які розраховувалася ОСОБА_3, але в хаті він не був.

Суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28, оскільки вони не змогли вказати коли будувався спірний будинок, за чиї кошти і хто приймав участь в будівництві.

З урахуванням як пояснень сторін, так і показань свідків, з метою визначення ступеня готовності спірного будинку станом на вересень 2000 року за клопотанням ОСОБА_1 та її представника по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. За результатами вказаної експертизи (висновок експерта №106/16 від 28.11.2016) було встановлено, що станом на вересень 2000 року з урахуванням виконаних на той час будівельних робіт, про які вказала позивач, а саме: був побудований фундамент, зовнішні стіни будинку та внутрішні простінки, залізобетонне перекриття між першим та другим поверхами, залізобетонне перекриття між другим поверхом та дахом, облаштовані конструкції даху з дерев'яних балок, з повним перекриттям даху з дерев'яних балок, покриттям даху шифером та облаштуванням фронтонів; на першому (цокольному) поверсі були вимуровані міжкімнатні простінки з вбудованим пічним опаленням, стіни та стелі були поштукатурені, облаштована підлога з пофарбованих дерев'яних брусів та чотирьох полакованих та пофарбованих міжкімнатних дверей, були встановлені вікна з дерев'яними рамами, проведено освітлення та підключено електроенергію на першому поверсі, на другому поверсі облаштовані міжкімнатні цегляні простінки, групка пічного опалення в центральному простінку, одні дубові міжкімнатні полаковані двері, на підлозі другого поверху облаштована бетонна стяжка, з зовнішньої сторони будинку були зроблені металеві сходи на дах, відсоток готовності житлового будинку по вул. Чорновола, 40, в с. Перегінка Ярмолинецького району становить 89%.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_29 підтвердив свій висновок, пояснивши, що він за участю сторін оглядав вказаний будинок і не було видно свіжого, ярко вираженого ремонту в спірному будинку. В той же час в будинку не було дерев'яних вікон та брусів на підлозі, однак це б не вплинуло на експертний висновок.

Також суд враховує надані ОСОБА_1 на підтвердження обставин будівництва нею та її сином спірного будинку в 1999 році накладні на відпуск будівельних матеріалів, які були досліджені в судовому засіданні (а.с. 39 44).

Крім того, про будівництво спірного будинку в 1999 році також свідчать припис та протокол Державної архітектурної будівельної інспекції від 18.06.1999 про порушення ОСОБА_7 ст. 79, 96, 97 КУпАП під час будівництва будинку по вул. Пролетарській (Чорновола) житлового будинку

Отже, з врахуванням всіх встановлених в ході судового розгляду обставин справи та перевірки їх доказами, суд вважає, що 89% спірного будинку є особистою приватною власністю ОСОБА_7, так як було набуте ним до шлюбу з ОСОБА_3, а 11% вказаного будинку є спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_3, як такі, що набуті ними під час шлюбу.

Відсутність на час проведення судової будівельно-технічної експертизи у спірному будинку дерев'яних вікон, які зі слів ОСОБА_3 були замінені на металопластикові, та дерев'яних брусів на підлозі першого поверху, не можуть вплинути на визначення ступеня готовності спірного будинку станом на вересень 2000 року, а, отже, на спростування висновку експерта, оскільки ОСОБА_3 не надала відповідних належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів висновок експерта, не скористалася своїм правом поставити на вирішення експерту відповідні питання з цього приводу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, частка будинку, що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_7 становить 94,5% (89% - особиста власність, 5,5% - половина у спільній сумісній власності) або 756/800, а частка ОСОБА_3 у праві власності на вказаний будинок, яка не підлягає розподілу між спадкоємцями, становить 5,5% (половина у спільній сумісній власності) або 44/800.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Отже, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають право на 189/800 частки за кожним у праві власності на житловий будинок (756/800:4), що знаходиться по вулиці Чорновола, 40, в с. Перегінка Ярмолинецького району в порядку спадкування після ОСОБА_7, і саме в цій частині підлягає задоволенню їх позов, а ОСОБА_3 має право на 233/800 частки у праві власності на вказаний будинок (189/800+44/800), а тому її позовні вимоги також підлягають частковому задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (94,4%) з ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати на користь ОСОБА_1 - 3118,69 грн. (551,20 грн. - судовий збір, 2752,50 грн. - вартість судової будівельно - технічної експертизи); на користь ОСОБА_5 - 520,33 грн. (551,20 грн. - судовий збір); на користь ОСОБА_6 - 520,33 грн. (551,20 грн. - судовий збір). З ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (46,6%) підлягають стягненню судові витрати на користь ОСОБА_3 в сумі 352,30 грн. (756 грн. судовий збір) по 117,43 грн. з кожного.

На підставі ст.ст. 177, 182, 331, 1216, 1218, 1226, 1267 ЦК України, ст.. 57, 60 СК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ід.н. НОМЕР_1) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ід.н. НОМЕР_2) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ід.н. НОМЕР_3) по 189/800 частки за кожним в праві власності на житловий будинок загальною площею 116,2 кв.м., житлова площа 45 кв.м., що знаходиться по вулиці Чорновола, 40, в с. Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області в порядку спадкування після ОСОБА_7, який помер 14 серпня 2015 року в с. Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ід.н. НОМЕР_4) 233/800 частки в праві власності на житловий будинок загальною площею 116,2 кв.м., житлова площа 45 кв.м., що знаходиться по вулиці Чорновола, 40, в с. Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області.

В решті позовних вимог сторін відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати: на користь ОСОБА_1 в сумі 3118,69 грн., на користь ОСОБА_5 - 520,33 грн., на користь ОСОБА_6 520,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 352,30 грн. по 117,43 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя М.М.Баськов