Справа № 515/2055/16-ц
Провадження № 2/515/108/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Чебан А.П.,

за участі секретаря: Дечевої І.І.,

представника позивача Дукіна С.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою посилаючись на наступні обставини.

15 листопада 1996 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований Білоліською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №12.

За час проживання у шлюбі у сторін по справі народилось двоє дітей:

дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя сторін по справі не склалося, відповідач у 2004 році залишила позивача з дітьми, а сама виїхала до Російської Федерації.

З вищевказаного приводу 23 вересня 2015 року позивач звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом відносно відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 03.11.2015 року шлюб сторін у справі був розірваний.

Крім того, так як неповнолітня дитина залишилась проживати біля позивача і перебуває на його утриманні, останній звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом про стягнення аліментів на його користь з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина.

21 листопада 2016 року позивача було запрошено до виконавчого комітету Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, де йому повідомили, що відповідач ОСОБА_4, 14 листопада 2016 року звернулася до виконкому із заявою про надання висновку суду щодо доцільності позбавлення позивача батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12 року, яка народилася у м.Москва Російської Федерації, тому що у її свідоцтві про народження, яке видане Люблинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви від 27 липня 2015 року, позивача записано батьком цієї дитини.

Позивач вказує, що тривалий час з відповідачкою стосунки не підтримував та проживав окремо, а саме на території України, а відповідач - на території Російської Федерації, а тому він ніяким чином не може бути батьком цієї дитини.

Рішенням виконавчого комітету Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 21.11.2016 року відповідачу було відмовлено у наданні висновку до суду щодо доцільності позбавлення позивача батьківських прав відносно ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, а позивачу рекомендовано звернутися до суду з позовом про оспорювання свого батьківства. Зважаючи на вищевикладене позивач звертається до суду з даним позовом.

Представник позивача, адвокат Дукін С.В. у судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.38).

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.42)

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.07.2015 року (а.с.5), вбачається, що батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м.Москва Російської Федерації, значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до копії актового запису про народження №4817 від 27 липня 2015 року (а.с.34) ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 року в м.Москва Російська Федерація. Батьком останньої зазначений ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, який народився в м.Татарбунари Одеської області, а матір'ю - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка народилася в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області.

З 1996 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року (а.с.8), розірвано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідно до копії виконавчого листа від 11 квітня 2016 року (а.с.7), у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, рішенням суду вирішено стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2016 року, до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_13

Рішенням виконавчого комітету Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 21.11.2016 року (а.с.6), вирішено відмовити ОСОБА_4 у наданні висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що він не підтверджує батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_7, так як не підтримував сімейних відносин та не вів спільне господарство на протязі трьох останніх років з ОСОБА_4, яка за цей час народила двох малолітніх дітей, проживаючи на території Російської Федерації.

Згідно витягу з погосподарської книги за №279/02-15 від 09.12.2016 року (а.с.10), відповідно до запису погосподарської книги №3, номер об'єкта 261, станом на 01.12.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, його донька, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, та син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно до довідки за №725 від 09.12.2016 року (а.с.11), діти проживають разом з батьком та знаходяться на його утриманні.

Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

В судовому засіданні з'ясовано, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 03.11.2015 року шлюб сторін у справі розірвано. Діти залишились проживати разом з позивачем. Останні тривалий час стосунки не підтримували, проживали окремо, навіть на території різних держав, тому позивач вказує, що не може бути батьком малолітньої ОСОБА_7, народженої відповідачем на території м.Москва Російської Федерації ІНФОРМАЦІЯ_9 року. Відповідач позов визнала. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136 Сімейного Кодексу України, ст. 208,209, 210 , 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини - задовольнити.

Виключити з актового запису №4817 від 27 липня 2015 року про народження дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, вчиненого Люблинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви, дані про те, що батьком дитини є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Чебан