УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Погрібної О.М., за участі секретаря судового засідання Мацинської О.Є., позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області заяву про самовідвід головуючого судді Погрібної О.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним та недійсним повідомлення про сплату судового збору та відшкодування немайнової моральної шкоди шляхом публічного вибачення внаслідок завдання зазначеної шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання незаконним та недійсним повідомлення про сплату судового збору та відшкодування немайнової моральної шкоди шляхом публічного вибачення, внаслідок завдання зазначеної шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У своїй позовній заяві позивач просить визнати незаконними, недійсними повідомлення відповідача про вимагання від ОСОБА_1 судових зборів по виготовленню рішень суду, складених в ході кримінального провадження № 328/1173/901/16-к та інших справ та зобовязати керівника апарату Токмацького районного суду публічно вибачитьсь перед ОСОБА_1

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним та недійсним повідомлення про сплату судового збору та відшкодування немайнової моральної шкоди шляхом публічного вибачення, внаслідок завдання зазначеної шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та справу призначено до судового розгляду о 08.10 годині 10 березня 2017 року.

В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті суддя Погрібна О.М. заявила про самовідвід по зазначеній цивільній справі, оскільки відповідач ОСОБА_2 на даний час є в.о. керівника апарату Токмацького районного суду Запорізької області, що може в подальшому викликати в іншої сторони сумніви в обєктивності та неупередженості головуючого у даній справі, з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість судді у розгляді даної справи, та для прискорення подальшого розгляду справи по суті, тому головуючий підлягає самовідводу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про самовідвід головуючого судді Погрібної О.М. підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, дослідивши зміст заяви про самовідвід головуючого судді Погрібної О.М. та матеріали цієї справи, суд дійшов висновку, що вищезазначена заява судді Токмацького районного суду Запорізької області Погрібної О.М. про самовідвід у цій справі підлягає задоволенню.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_3 ООН від 27 липня 2006 року) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності і неупередженості судді.

Зважаючи на складність і різноманітність цивільних справ, життєвих явищ, із ними повязаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для самовідводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його обєктивність і неупередженість.

Частиною 1 ст. 23 ЦПК України встановлено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначив, що Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Окрім того, у рішеннях у справі «Посохов проти Росії» (заява № 63486/00) від 4 березня 2003 року та у справі «Федотова проти Росії» (заява № 73225/01) від 13 квітня 2006 року Європейський суд з прав людини також вказав, що суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані.

Таким чином, можна стверджувати, що «судом, встановленим законом» (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.

Отже, самовідвід це обовязок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та обєктивності здійснення правосуддя, який попереджає можливість скасування рішення з мотивів незаконності складу суду.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 працює у Токмацькому районному суді Запорізької області в.о. керівника апарату Токмацького районного суду Запорізької області, розгляд судом цивільної справи, де однією із сторін є в.о. керівника апарату Токмацького районного суду Запорізької області може в подальшому викликати в іншої сторони сумніви в обєктивності та неупередженості головуючого у даній справі, з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість судді у розгляді даної справи, та для прискорення подальшого розгляду справи по суті, головуючий підлягає самовідводу.

У відповідності до ч.1 ст.25 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ч.3 ст.11-1 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 20, 23, 24, 25 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву головуючого судді Токмацького районного суду Запорізької області Погрібної О.М. у цивільній справі № 328/623/17 за позовом ОСОБА_1 до керівника апарату Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_2 про визнання незаконним та недійсним повідомлення про сплату судового збору та відшкодування немайнової моральної шкоди шляхом публічного вибачення внаслідок завдання зазначеної шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» задовольнити.

Справу передати до канцелярії Токмацького районного суду Запорізької області для перерозподілу в порядку ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від рішення суду та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя: