Справа № 639/6047/16-ц
22 лютого 2017 р. Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.
при секретарі- Слюсаревій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на житлове приміщення,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на житлове приміщення, розташоване АДРЕСА_1 за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 Позивач зазначає, що є сиротою, виховувалась бабусею . В одноповерховому будинку, 1917 р. побудови, в будівлі № НОМЕР_1 розташовано шість квартир, в будинку № НОМЕР_2-дві квартири, у будинку № НОМЕР_3 значиться одна квартира 1, в якій до 1968 р. проживав дід ОСОБА_3 з бабусею Квартира має кімнату пл. 11,2 кв.м., за часів проживання у ній родичів була обладнана електрикою, варочним газом та пічним опаленням, проте води та каналізації в ній не має . Після того, як дідусь отримав в порядку поліпшення житлових умов, квартиру 3, першу квартиру займали батьки позивача та її молодший брат, а після смерті батьків та влаштування брата до дитячого державного закладу, рішенням виконкому Жовтневої районної ради м.Харкова від 01.12.1998 р. за неповнолітнім братом ОСОБА_4 було збережено житло, а саме АДРЕСА_1. У 2007 р. брат усиновлений громадянами Італії та емігрував у 2008 р. Після смерті батьків за квартиру накопичувалися борги, постачання електроенергії і газу припинено, житлове приміщення перетворилося у непридатне до життя, занедбано та використовується в якості підсобного приміщення , подальша його експлуатація без належного технічного обслуговування та проведення реконструкції приведе до зруйнування. Як стверджує ОСОБА_1,приміщенням користувалася її сім'я протягом 40 років поспіль, проведення обслуговування потребує значних матеріальних ресурсів та неможлива без визнання права власності.
В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.
Представник відповідачка в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заперечень не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Спірною є квартира АДРЕСА_1 поверсі одноповерхового будинку і складається з житлової кімнати та кухні пл. 6,1 кв.м.
За інформацією КП «Жилкомсервіс» по АДРЕСА_1 розташовано дві одноповерхові будівлі побудови до 1917 р., будинок № НОМЕР_4 визнано старезним, з фізичним зносом 67%. У будинку № АДРЕСА_6, де раніше проживав ОСОБА_3 З форми Б, копія якої надана ЖЕД № 89 , вбачається, що в квартирі були зареєстровані ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_6 Основний наймач ОСОБА_3 виписаний в 1968 р., ОСОБА_2- у 1979 р. , ОСОБА_6 у 1992 р. Особистий рахунок № НОМЕР_5 відкрито на ОСОБА_3
Згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Харкова від 01.12.1998 р. № 100-1, при розгляді клопотання районного відділу освіти про влаштування до дитячого державного закладу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку зі смертю батька дитини у 1998 р. та позбавлення матері батьківських прав, згідно ст. 71 ЖК України, за неповнолітнім закріплено право на житло АДРЕСА_2. У червні 2008 р. ОСОБА_4 відраховано з Люботинської загальноосвітньої школи-інтернат для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування Харківської обласної ради у зв'язку з усиновленням дитини громадянами Італії.
Як випливає з рішення виконавчого комітету, долучених до матеріалів справи довідок про склад сім'ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги за 1995 р.-1996 р. в кв. 1 були зареєстровані ОСОБА_6- , дружина ОСОБА_7- батьки позивача, неповнолітній ОСОБА_4, 1993 р. народження- брат ОСОБА_8Наймачем згідно довідок залишався ОСОБА_3-дід позивача.
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на обліку в Жовтневому управлінні освіти як сирота, батько дитини помер у 1998 р., мати- в 2002 р., опікуном дівчини була ОСОБА_2-бабуся. Дотепер ОСОБА_8 проживає і зареєстрована в АДРЕСА_7, є власником цієї квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
Як пояснила позивач, приміщенням квартири АДРЕСА_3 її батьки, дідусь та бабуся, а в подальшому і ОСОБА_8 постійно, безперервно та вільно користувалися, починаючи з 1968 р., позивач відремонтувала вікна, двері після того, як невідомі особи їх розбивали з метою крадіжки металевих предметів, газового обладнання, побутових предметів, а також підтримує належний санітарний стан приміщення.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
За змістом цих норм визначаються ознаки володіння, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним та володіння повинно бути безперервним протягом зазначених строків. Перебіг строку набувальної давності на нерухоме майно починається з моменту виникнення володіння.
За вимогами п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відтак, початком перебігу строку набувальної давності є 01 січня 2001 року.
Згідно п.п.9, 11, 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК)). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Виходячи зі змісту ч.1 утність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
За таких обставин, враховуючи, що позивач тривалий строк відкрито, добросовісно та безперервно володіє приміщенням АДРЕСА_4 , суд вважає, що позов ОСОБА_8 підлягає задоволенню .
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224- 226 ЦПК України, ст. ст. 319, 344 ЦК України, п.п. 9, 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданоюпротягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ -