Провадження № 2/643/1671/17
08.02.2017 року Московський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
при секретарі - Бахметьєвій Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся відповідно до положень ст. 76 ЦПК України.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 -226 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.09.2015року о 04год.40хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Toyota Camry д.н. НОМЕР_1 у м.Харкові по пр. Тракторобудівників в районі будинку 130, не обрав безпечну швидкість, та при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним, допустив зіткнення з автомобілем Daewoo д.н. НОМЕР_2. Внаслідок чого сталося зіткнення. Автомобілям заподіяно матеріальну шкоду.
Відповідно до постанови Московського районного суду м.Харкова від 04.11.2015року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340грн. Постанова набрала законної сили /а.с.9/.
В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях ОСОБА_2 не підлягає доказуванню.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Daewoo д.н. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень: переднього лівого крила, передньої лівої двері, задньої лівої двері, заднього лівого крила, заднього бамперу, заднього лівого колеса, лівого дзеркала лівого повороту, що підтверджується довідкою ПС №000511, виданою інспектором патрульної служби роти №5 батальйону №1 УПС МВС у м. Харкові.
Автомобіль марки Daewoo д.н. НОМЕР_2, належить позивачу ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а.с.6-7/.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля відповідача ОСОБА_2. Toyota Camry д.н. НОМЕР_1 була застрахована згідно полісу №АЕ/4920251 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» /а.с.10/.
ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування.
Крім того, позивачем було витрачено 1776грн на покупку 1 диску для колеса та 1 шини для нього, оскільки під час ДТП відповідачем було пошкоджено одне колесо /а.с.16/.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Пунктом 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що до шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, належить вартість відновлювального ремонту у тому числі й робіт щодо відновлення пошкодженої речі.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-691цс15 від 02 грудня 2015 року.
Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Понесені сторонами судові витрати, підлягають розподілу між ними за правилами, встановленими ст. 88 ЦПК України. Граничний розмір таких витрат встановлений законом.
При цьому положенням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ.
Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження своїх позовних вимог позивачем до суду було надано договір про правову допомогу від 18 жовтня 2016 року, довіреність, довідку про виконану роботу по наданню правової допомоги від 07.02.2017року, розрахунок вартості послуг із надання правової допомоги від 07.02.2017року, наказ №13-ц про встановлення розміру вартості правової допомоги від 01.09.2016року, копію додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 18.10.2016року, акт прийому-передачі послуг по наданню правової допомоги від 07.02.2017року, вказана вартість робіт за договором складає 3500 грн. та товарний чек №01/2010 від 20.10.2016року про оплату послуг за правової допомоги у розмірі 3500грн., а тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача,поданою протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя: Т.М.Довготько