АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/74/17 Суддя доповідач: Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд», реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання таким, що втратив право власності на майно, визнання права власності на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд», третя особа: реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, про визнання дійсним та виконаним правочину про продаж матеріальних прав на обєкт нерухомості, визнання права власності на нерухоме майно, визнання дійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Оргтехбуд», реєстраційної служби ХМУЮ, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2013 року на квартиру № 64, розташовану в будинку 191-Д по вул. Клочківська в м. Харкові, виданого реєстраційною службою ХМУЮ Харківської області на імя ОСОБА_3, визнання права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на спірну двокімнатну квартиру.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 9.01.2006 року між нею та ТОВ «Оргтехбуд» було укладено договір про дольову участь у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Клочківська/вул. Самарська в м. Харкові, за умовами якого вона зобовязалась фінансувати будівництво шляхом внесення дольових коштів у розмірі суми, еквівалентної 69821,25 доларів США за курсом НБУ з урахуванням податку на додану вартість на момент здійснення платежу, а товариство у свою чергу зобовязалося після закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію передати їй у власність за актом прийому-передачі двокімнатну квартиру, розташовану на 11 поверсі будинку, загальною площею 64,95 кв. м., житловою площею 31,11 кв. м. згідно з проектом, у строк та на умовах даного договору.

Проте, незважаючи на повне виконання нею своїх зобовязань за вказаним договором, ТОВ «Оргтехбуд» після фактичного закінчення будівництва та введення будинку до експлуатації відчужило за договором купівлі-продажу від 08 листопада 2012 року її майнові права на спірну квартиру ОСОБА_3, який 6 серпня 2013 року отримав свідоцтво про право власності на неї, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2013 року, яке частково змінено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року, за позовом ОСОБА_4 договір купівлі-продажу майнових прав від 08 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_3, визнано недійсним.

У березні 2015 року відповідачем ОСОБА_3 було подано зустрічний позов до ОСОБА_4, ТОВ «Оргтехбуд», третя особа: реєстраційна служба ХМУЮ Харківської області, який було уточнено 16.03.2015 року про визнання дійсним правочину, реальним та виконаним договору купівлі-продажу майнових прав на обєкт нерухомості спірної квартири, укладений 08.11.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Оргтехбуд», визнання за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно спірну квартиру та визнання дійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 серпня 2013 року, виданого реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області на імя ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відчуження йому майнових прав на спірну квартиру було здійснено на законних підставах відповідно до процедури санації ТОВ «Оргтехбуд», затвердженої ухвалою Господарського суду Харківської області від 24 лютого 2011 року, про будь-які майнові права інших осіб на момент відчуження нерухомого майна йому відомо не було, а тому його майнові права на спірну квартиру та свідоцтво про право власності на неї є дійсними, оскільки він є добросовісним набувачем. Крім того, вказав, що позивачкою заявлено позовні вимоги передчасно, оскільки вона їх не предявила в процедурі банкрутства ТОВ «Оргтехбуд».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Оргтехбуд», реєстраційної служби ХМУЮ, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, від 06.08.2013 року на квартиру АДРЕСА_2, про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на квартиру АДРЕСА_3, про визнання права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 та стягнення судових витрат задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 7602622), яке видане 06.08.2013 року реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції на імя ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_5. Визнано за ОСОБА_4 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4. Стягнено на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. в рівних частках з кожного відповідача по 1827 грн.

В задоволенні позову про стягнення судових витрат з реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТОВ «Оргтехбуд», 3-я особа - реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, про визнання дійсним та виконаним правочину про продаж матеріальних прав на обєкт нерухомості: квартиру АДРЕСА_4, укладеного 08.11.2012 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд», визнання за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_6, визнання дійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2013 року, виданого реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції на імя ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову, а його позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01.02.2016 року скасовано, касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на майно та визнання права власності на квартиру, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01.02.2016 року залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегією суддів рішення суду переглядається тільки в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на майно та в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на спірну квартиру.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, що 09 січня 2006 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Оргтехбуд» було укладено договір про дольову участь у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: вул.Клочківська/вул.Самарська у м. Харкові, за умовами якого вона зобовязалась фінансувати будівництво шляхом внесення дольових коштів у розмірі суми, еквівалентної 699821,25 доларів США за курсом Національного банку України з урахуванням податку на додану вартість на момент здійснення платежу, а товариство у свою чергу зобовязалось після закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію передати їй у власність за актом прийому-передачі двокімнатну квартиру № 64, розташовану на 11 поверсі будинку, загальною площею 64,95 кв. м., житловою площею 31,11 кв. м. згідно з проектом, у строк і на умовах даного договору.

Проте, незважаючи на повне виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за вказаним договором, ТОВ «Оргтехбуд» після фактичного закінчення будівництва та введення будинку до експлуатації відчужило за договором купівлі-продажу від 08 листопада 2012 року її майнові права на спірну квартиру ОСОБА_3, який 6 серпня 2013 року отримав свідоцтво про право власності на неї.

Майном як особливим обєктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (право володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання своїх зобов'язань за вказаним договором повністю сплатила грошові кошти за будівництво спірної квартири, що підтверджується платіжними дорученнями, які знаходяться в матеріалах даної справи.

Відповідно до пункту 4.1 договору за умови повного виконання пайовиком зобов'язань, передбачених договором, забудовник зобов'язується передати по акту прийому - передачі не пізніше 10 (десяти) днів після отримання затвердженого Акту щодо вводу об'єкта в експлуатацію та отримання Рішення про присвоєння адреси квартирі, вказаній у п. 1.2 договору. Планове закінчення будівництва було зазначене у ІІІ кварталі 2008 року. Строк введення до експлуатації - IV квартал 2008 року.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо передачі спірної квартири пайовику відповідно до умов договору не виконав, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530-532 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге. Якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Указаними нормами права визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на обєкт інвестування після прийняття такого обєкта до експлуатації.

Оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

У своїй правовій позиції Верховний Суд України з цього приводу в «Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» зазначав, що право власності може набуватися різними способами, які в науці традиційно поділяються на дві групи: первинні, тобто такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва. Згідно з нормами ЦК до первинного способу набуття права власності належать набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у т.ч. на обєкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК)»

В даному випадку, у спірної квартири № 64, розташованої у будинку № 191-Д, за адресою: м. Харків, вул. Клочківська вже була проведена державна реєстрація прав власності за ОСОБА_3, тобто спірна квартира № 64, як обєкт правовідносин вже не є новозбудованим обєктом нерухомості, а як обєкт правовідносин є обєктом нерухомості.

Також, в аналізі Верховний Суд України висловив свою правову позицію з приводу визнання права власності в порядку ст.392 ЦК України, що відповідно до ст.392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобовязальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобовязальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобовязального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_5 була позбавлена можливості захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобовязального права, передбаченого п.5 ч.2 ст. 16 ЦК України, зокрема вжити такий спосіб захисту порушеного права як зобовязати забудовника ТОВ «Оргтехбуд» передати дольщику ОСОБА_4 квартиру № 64 розташовану в будинку 191-Д по вулиці Клочківська в місті Харкові шляхом підписання акту прийому-передач, оскільки забудовником ТОВ „Оргтехбуд на підставі вищезазначеного незаконного договору купівлі-продажу майнових прав на момент подачі позову по цій справі вже були незаконно перепродані відповідачу ОСОБА_3 майнові права на спірну квартиру, які забудовнику ТОВ „Оргтехбуд ніколи не належали); забудовником ТОВ „Оргтехбуд на момент подачі позову по цій справі вже були незаконно передані скаржнику ОСОБА_3 майнові права на спірну квартиру, а пізніше і сама спірна квартира на підставі відповідних актів-прийому передачі. Відповідачу ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного в подальшому визнаного судом недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та актів прийому-передачі Реєстраційною службою ХМУЮ Харківської області на момент подачі позову по цій справі вже було видано спірне Свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру № 64 з одночасною державною реєстрацією права власності на це нерухоме майно за скаржником.

Ухвалою господарського суду Харківської області про затвердження ліквідаційного балансу від 23.11.2-15 р. у справі № Б-39/112-10 було ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оргтехбуд", місцезнаходження: 61177, м. Харків, вул. Праці, буд. 54, про що державним реєстратором внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи.

Все вищезазначене, особливо факт припинення юридичної особи шляхом ліквідації через процедуру банкрутства забудовника ТОВ „Оргтехбуд, унеможливлює використання позивачем ОСОБА_4 встановленого договором на дольову участь у будівництві № 9.01/18-1 від 12.01.2006 року, укладеному між ОСОБА_4 і ТОВ «Оргтехбуд», та Постановою КМУ від 17.10.2013 р. № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позасудового порядку оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на спірну квартиру після прийняття такого обєкта до експлуатації та присвоєння йому поштової адреси.

Також під час судового розгляду з метою зясування факту можливого існування Акту прийому - передачі квартири АДРЕСА_7, укладеного на підставі договору № 9.01/18-1 про пайову участь в будівництві від 09.01.2006 р. між ОСОБА_4 та ТОВ «Оргтехбуд», 14.09.2016 р. ОСОБА_4 звернулася листом до КП «Міський архів» з проханням надати інформацію про наявність у них на зберіганні цього Акту, який при ліквідації через процедуру банкрутства можливо був переданий на обовязкове зберігання в установленому законодавством порядку відповідним архівним установам.

Листом директора КП «Міський архів» ОСОБА_6 № 131/16 від 14.09.2016 р. ОСОБА_4 було повідомлено, що даний акт до КП «Міський архів» на зберігання не передавався.

ОСОБА_4 вже намагалася в позасудовому порядку набути право власності на квартиру АДРЕСА_8 звернувшись до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_7 з відповідною заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 31533906 від 23.09.2016 р. було відмовлено ОСОБА_4 у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_8, у звязку з ненаданням заявником вищевказаного Акту прийому - передачі квартири АДРЕСА_8, укладеного на підставі договору № 9.01/18-1 про пайову участь в будівництві від 09.01.2006 р. між ОСОБА_4 та ТОВ «Оргтехбуд».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що на сьогоднішній день ОСОБА_4 позбавлена можливості в судовому порядку зобовязати ТОВ «Оргтехбуд» підписати даний Акт прийому - передачі квартири АДРЕСА_8, у звязку з ліквідацією Забудовника ТОВ «Оргтехбуд» через процедуру банкрутство.

Передумовою для застосування ст.392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Враховуючи неможливість набуття позивачем ОСОБА_4 права власності на вищезазначену спірну квартиру в позасудовому порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що єдиний можливий спосіб набуття права власності на цю квартиру є судовий порядок шляхом визнання судом права власності на цю квартиру.

Отже, суд 1-ої інстанції правильно дійшов висновку про правомірне набуття позивачкою ОСОБА_4 права власності на спірне нерухоме майно, у звязку з належним виконанням нею умов договору про дольову участь у будівництві, і це право, у звязку з відсутністю іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права, підлягає захисту на підставі ст. 392 ЦК України.

Дана позиція підтверджується судовою практикою застосування ст.392 ЦК України судами касаційної інстанції в подібних правовідносинах: постановою Вищого господарського суду України від 21.01.2014 р. у справі № 922/1996/13, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2015р. у справі № 6-38682св14 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.11.2015 р. у справі № 6-28780св15, які підтверджують правомірність предявлення позивачами (дольщиками) позовних вимог, зокрема, про визнання права власності на спірні квартири № 92, № 51 та № 83, розташованих в будинку 191-Д (де розміщена спірна квартира № 64) по вулиці Клочківській в місті Харкові, а також ухвалою Верховного Суду України від 26.02.2016 р. у справі № 6-375ц1, винесеною за результатами розгляду заяви про перегляд вищезазначеної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.11.2015 р. у справі № 6-28780св15.

Позивач позбавлена можливості скласти та підписати акт прийому-передачі спірної квартири, а документи, необхідні для оформлення права власності на обєкти нерухомості, відповідно до порядку, передбаченого вказаними законами та умовами договору про дольову участь, повинні бути передані позивачу лише після підписання зазначених актів.

Тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_9 обгрунтованим.

Стосовно позовних вимог про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на майно слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Однак суд першої інстанції не встановив, на якій правовій підставі задоволена вимога про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на квартиру та не звернув уваги на те, що така вимога не відповідає передбаченим ст. 16 ЦК України способам судового захисту, при цьому звертаючи увагу на те, що вже визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 6 серпня 2013 року ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_10, оскільки вказане свідоцтво він отримав на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного 8 листопада 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Оргтехбуд», скасованого преюдиційним рішенням суду. (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

У звязку із цим, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_9 необхідно відмовити з інших підстав.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд», реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на майно скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд», реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді : Н.Ф. Шевченко

ОСОБА_1