Справа № 766/3152/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ігнатенко О.Й.,

народних засідателів: Успенської Л. А., Дякової О. В.,

при секретарі Зваді О. М.,

за участю прокурора Пержинського А. А.,

представника КЗ «Херсонська обласна психіатрична

лікарня» ХОР ОСОБА_1,

лікаря-психіатра ОСОБА_2,

особи, щодо якої розглядається питання про продовження

лікування у психіатричному стаціонарі у примусовому

порядку ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за заявою Головного лікаря Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради ОСОБА_4, зацікавлена особа ОСОБА_5, про продовження лікування у психіатричному стаціонарі у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.06.2013 року було визнано недієздатним громадянина ОСОБА_3 За рішенням Херсонського міського суду Херсонської області, що вступило в силу 09.08.2016 року дозволена госпіталізація ОСОБА_6 до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради у примусовому порядку. Заявник просив винести рішення про продовження лікування у психіатричному стаціонарі ОСОБА_3 у примусовому порядку, оскільки з урахуванням особливостей психічного стану хворого, він потребує продовження лікування.

Представник КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради підтримала заяву та просила її задовольнити.

В судовому засіданні лікар-психіатр пояснив, що стан ОСОБА_3 потребує подальшого лікування.

Особа, щодо якої вирішується питання про продовження лікування у психіатричному стаціонарі у примусовому порядку в судовому засіданні підтримав заяву.

Законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву, як обґрунтовану, не заперечував проти її задоволення.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до положень ст.5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Ст. 3 Конституції України встановлено, що людина її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.2 ст. 28 Конституції України, жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально правовими обмеженнями.

Нормою ст. Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоровя особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.

Нормою ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу. Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Інших підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу законодавцем не передбачено.

Термін «душевнохворий» не має чіткого визначення, оскільки психіатрія це сфера, яка включає в себе і медичні і соціальні фактори. Однак, цей термін не може бути використаний таким чином, щоб дозволити госпіталізувати особу в недобровільному порядку тільки тому,що її уявлення та поведінка відхиляються від загальноприйнятних норм.

Аналогічну позицію висловив Європейський Суд з прав людини в справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37.

Високий Суд висловив думку, для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору обєктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; по-третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

Відповідно до Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, а саме принципом 16 встановлюється, що будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному заклад у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоровя або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2013 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області визнано недієздатним ОСОБА_3, встановлено над ним опіку та призначено його опікуном ОСОБА_5

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28.07.2016 року дозволено госпіталізацію ОСОБА_3 до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради у примусовому порядку.

Небезпечна поведінка особи та його небезпека підтверджується наданим висновком комісії лікарів-психіатрів.

Відповідно до вказаного висновку № 1016 від 20.02.2017 року ОСОБА_3 страждає шизофренію, параноїдної форми з безперервно-прогредієнтним перебігом захворювання, поточний процес стійкий вербальний галюциноз. Потребує продовження лікування в стаціонарних умовах КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР.

Згідно заяви опікун ОСОБА_3 ОСОБА_5 просила продовжити термін стаціонарного лікування ОСОБА_3 у звязку зі зміною його психічного стану. Також, ОСОБА_3 подав до головного лікаря КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» заяву про усвідомлену згоду на продовження лікування в психіатричній лікарні.

Суд зазначає, що самі по собі факти емоційної нестабільності, збудженості та агресивності ОСОБА_3 не можуть слугувати беззаперечною підставою того, що особа потребує невідкладної психіатричної допомоги. Однак, висновок лікарів-психіатрів містить певні посилання, які дають підстави вважати, що у ОСОБА_3 наявний розлад психічного стану, і у суду не має сумнівів в правильності цих документів, у звязку із чим суд вважає, що стан здоровя ОСОБА_3 вимагає невідкладної психіатричної допомоги.

Крім того, в сенсі позиції Високого Європейського Суду, висловленої у справі «Ракевич проти Росії» № 58973/00 від 28.10.2003 року, відносно того, що захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації, і захворювання повинно продовжуватись протягом періоду госпіталізації,- суд приходить до висновку, що комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР, було встановлено у ОСОБА_3 такий вид тяжкого психічного розладу здоровя, який свідчить про те, що він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно продовжити лікування у психіатричному стаціонарі, оскільки страждає важким психічним захворюванням, а заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 279-282 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Головного лікаря Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради ОСОБА_4, зацікавлена особа ОСОБА_5, про продовження лікування у психіатричному стаціонарі у примусовому порядку задовольнити.

Продовжити лікування у психіатричному стаціонарі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Комунальному закладі "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради у примусовому порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції, яким є Херсонський міський суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Й.Ігнатенко

Народні засідателі: Дякова О. В.

ОСОБА_7