Справа № 178/1602/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 січня 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Берелет В.В.

секретаря Кирсань Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кринички цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Жовтневої сільської ради, треті особи: державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Криничанської районної державної адміністрації, приватний нотаріус ОСОБА_2 про визнання права засновника,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що 18 січня 1993 року ОСОБА_3 було засновано селянське (фермерське) господарство «Іванково», . 24 березня 2014 року ОСОБА_3 помер. Вона є дружиною померлого ОСОБА_3, тому є спадкоємицею його майна, прав та обов'язків за законом першої черги спадкування. Для оформлення спадщини, вона звернулась до приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, майнові права та корпоративні права, які належали спадкодавцю. 02 грудня 2015 року приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на селянське (фермерське) господарство як цілісний майновий комплекс. Тому просить визнати за нею право засновника селянського (фермерського) господарства «Іванково», зобов'язати Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Криничанської районної державної адміністрації внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, замінивши засновника селянського (фермерського) господарства «Іванково» з ОСОБА_3 на ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_4 (Жовтнева) сільська рада Криничанського району згідно заяви просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги визнають.

Представник третьої особи державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Криничанської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 - у судове засідання не зявилася, про день слухання справи сповіщена.

Оцінивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_3 був засновником та власником селянського (фермерського)господарства «Іванково», що підтверджується статутом, затвердженим згідно рішення № 1 від 10 березня 2011 року головою СФГ «Іванково» ОСОБА_1 (а.с.5-13). 24 березня 2014 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 26 березня 2014 року виконкомом Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №02. Позивачка ОСОБА_1 є дружиною померлого та спадкоємицею за законом першої черги спадкування. Постановою приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 02 грудня 2015 року відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на селянське (фермерське) господарство як цілісний майновий комплекс.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. У пункті 5.2. Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року Конституційний Суд України вказав, що згідно з частиною третьою статті 41 Конституції України, громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ця конституційна гарантія не може тлумачитися як така, що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав громадян (крім права власності) або обмежує можливість такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сімї, відповідно до закону.

Відповідно до статуту селянського (фермерського) господарства «Іванково», зареєстрованого Жовтневою сільською радою Криничанського району Дніпропетровської області за реєстровим номером 9, ОСОБА_3 є засновником селянського (фермерського) господарства «Іванково», діяльність господарства припиняється, якщо не залишається жодного члена господарства, спадкоємця, а також при припиненні права користування земельною ділянкою, визнанні господарства банкрутом або за рішенням членів господарства про припинення його діяльності.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Статтею 20 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено Порядок володіння, користування і розпорядження майном

фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту,

якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського

господарства та законом. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського

господарства. Майнові спори між фермерським господарством та його членами вирішуються судом.

Стаття 32 Закону України «Про фермерське госпоподарство» передбачає, що держава гарантує дотримання і захист майнових та інших прав і законних інтересів фермерського господарства.

Пунктом 4 ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства.

У роз'ясненнях, що містяться в п. 9 постанови N 20 від 22.12.95 р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є рішення суду.

Пунктом 20 частини 1 статті 1 Закону України « Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обовязкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з повязаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

Статтею 191 ЦК України передбачено, що підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю.

За положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані, з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства України; те, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після сметрі ОСОБА_3, керуючись паринципами розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст.10, 11, 15, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право засновника Селянського (Фермерського) Господарства «Іванково» ідентифікаційний код юридичної особи 21901641, місцезнаходження селянського (фермерського) господарства: 52323, Дніпропетровська область, Криничанський район, село те плівка, вул.40 років перемоги, будинок 3.

Державному реєстратору юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Криничанської районної державної адміністрації внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань замінивши засновника селянського (фермерського) господарства «Іванково» () з ОСОБА_3 на ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_5

р