Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/503/17 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про виселення.

В позові зазначено, що житловий будинок №5 по вул. Літке в м. Бердянську належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2000 року та договору дарування від 06.02.2002 року. Відповідач вигнав її з будинку, замінив замок, та не надає доступу до житла. Спроби вирішити конфлікт мирним шляхом результату не дали, у звязку з чим просила усунути перешкоди у користування житловим будинком № 5 по вул. Літке в м. Бердянську, шляхом виселення ОСОБА_5 зі спірного житлового приміщення.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.10.2016 року (а.с.181) позивач ОСОБА_6 є власником житлового будинку 5 по вулиці Літке в м.Бердянськ, Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер 2051 виданий 09.08.2000 року, видавник ОСОБА_7, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області; договору дарування ? частки житлового будинку, серія та номер 371, виданий 06.02.2002 року видавник ОСОБА_7, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області. Запис внесено на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер : 31809574 від 11.10.2016 року.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_3 зазначила про те, що відповідач вигнав її з будинку, змінив замок та не надає доступу до житла.

Факт знаходження і проживання відповідача ОСОБА_5 у спірному будинку було визнано сторонами під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

На підтвердження факту проживання ОСОБА_5 у спірному будинку позивачем були надані акт №1 від 03.03.2016 року (а.с.31), цифровий диск з відео фіксацією процесу обстеження будинку.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив суду факт проживання ОСОБА_5 в будинку 5 по вулиці Літке в м.Бердянськ, Запорізької області.

В той же час ОСОБА_5 не надано суду документів підтверджуючих його право власності на спірний будинок чи частку, чи на право користування.

З припиненням права власності колишньої дружини відповідача ОСОБА_3 на ? частину будинку згідно договору дарування від 06.02.2002 року, ОСОБА_5 також втратив право користування цим житлом, а позивач, як новий власник будинку, має право вимоги усунення перешкод у користуванні ним шляхом виселення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.33,34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосування положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 чинить перешкоди в користуванні належним позивачу на праві приватної власності будинком, є підстави для задоволення позову та усунення перешкод шляхом виселення.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував, що обставини на підтвердження позову позивачем доведені, а заперечення відповідачів не доведені належним чином. Висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням вищевказаних норм процесуального і матеріального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі про задоволення позову про виселення відповідача із займаного житлового приміщення.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року по цій справі скасувати й ухвалити нове рішення наступного змісту.

ОСОБА_9 Іванівни до ОСОБА_5 про виселення задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 житловим будинком.

Виселити ОСОБА_5 з житлового будинку 5 по вулиці Літке в м.Бердянськ, Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1093,52 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 310/11105/15

Провадження №22ц/778/503/17 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

02 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про виселення, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року по цій справі скасувати й ухвалити нове рішення наступного змісту.

ОСОБА_9 Іванівни до ОСОБА_5 про виселення задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 житловим будинком.

Виселити ОСОБА_5 з житлового будинку 5 по вулиці Літке в м.Бердянськ, Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1093,52 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: