Єдиний унікальний номер 2-1043/11 Номер провадження 22-ц/775/2141/2017
Головуючий у 1 інстанції: Грідяєва М.В. Єдиний унікальний номер 2-1043/11
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/2141/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Новогродівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ухвалу Новогродівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2017 року у цивільній справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії державного виконавця Новогродівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про повернення виконавчого документа, зобовязання відновити провадження,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство «Банк Фамільний» звернулось до суду із даною скаргою.

Заявник посилався на те, що 18.08.2011 року Новогродівським міським судом Донецької області був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості в розмірі 1 795, 51 грн..

Постановою державного виконавця Новогродівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 07.06.2017 року повернено виконавчий документ стягувачу в межах виконавчого провадження №52061088 на тій підставі, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не вжито усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про неповноту виконавчих дії та є недопустимим з огляду на ст.129-1 Конституції України.

Так, згідно ст. ст.10, 18, 19, 37 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом заходи для виконання рішення суду, про наявність обставин, зазначених у частині першій статті 37 Закону, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, постанова затверджується начальником відділу, якому державний виконавець безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому Законом. В порушення вимог закону постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал виконавчого листа надійшли на адресу ПАТ «Банк Фамільний» 18.07.2017 року. Державною виконавчою службою було порушено права стягувача на повторне предявлення виконавчого листа, оскарження дій посадових осіб, оскільки він був повідомлений про вчинені ДВС дії через 1,5 місяці.

З постанови державного виконавця не вбачається чи було перевірено майновий стан боржника, чи було виконано всі виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», до постанови про повернення виконавчого листа не долучено акт державного виконавця.

Тому заявник просив скасувати постанову державного виконавця Новогродівського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 07.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу та зобовязати державного виконавця відновити провадження за виконавчим листом.

Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2017 року скаргу ПАТ «Банк Фамільний» задоволено частково.

Постанову державного виконавця Новогродівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 07 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу скасовано. У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

У апеляційній скарзі Новогродівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні скарги. Посилається на те, що на виконанні у відділі знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1043/2011, виданого 18.08.2011 року Новогродівським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фамільний» заборгованості за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку фізичної особи від 01.03.2007 року в сумі 1 589,95 грн. та судових витрат в сумі 171 грн., всього 1 751, 95 грн., виконавче провадження було відкрито 30.08.2016 року, про що винесено постанову, копії якої направлено сторонам. Державним виконавцем відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» було зроблено запити до реєєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника та отримано відповіді про відсутність доходів боржниці, розрахункових рахунків, на яких обліковуються грошові кошти не виявлено, автотранспорті засоби та нерухоме майно за нею не зареєстровані. З метою встановлення іншого майна, на яке можливо було б звернути стягнення, державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржниці, вказаною у виконавчому документі та встановлено, що боржниця за вказаною адресою не проживає, майна в рахунок погашення заборгованості не виявлено. Тому на підставі п.2 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначені обставини повернення та встановлено строк для повторного предявлення виконавчого документа для виконання. Незважаючи на те, що виконавчий документ повертався стягувачу вже впяте з тих самих підстав стягувач не користувався своїми правами, не знайомився з матеріалами виконавчого провадження, не подавав заяв чи клопотань. Законом та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено додавання до постанови про повернення виконавчого документа копій будь яких документів виконавчого провадження, а також зазначення у постанові усіх заходів, які були здійснені державним виконавцем. Про те, які саме заходи примусового виконання були здійснені державним виконавцем стягувач мав право дізнатись, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, але своїм правом не скористувався.

В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, від Новогродівського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Донецькій області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ПАТ «Банк Фамільний» суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог діючого законодавства.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 18 серпня 2011 року у справі №2-1043/2011 було задоволено позов ПАТ «Банк Фамільний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку та стягнено з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 1 580, 95 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 171 грн., а всього 1 751,95 грн..

На виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист, ПАТ «Банк «Фамільний» звернувся 12.09.2011 року із заявою про його примусове виконання та постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоргодівського міського управління юстиції від 12 вересня 2011 року було відкрито виконавче провадження.

Виконання судового рішення не відбулось, виконавчий лист повертався стягувачу та 29 серпня 2016 року повторно був предявлений до виконання.

Постановою головного державного виконавця Новогродівського міського відділу державної виконавчої служби від 30 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження.

Постановою головного державного виконавця Новогродівського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 07 червня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно наданих відомостей ДФСУ боржниця доходів не має, майна в рахунок погашення заборгованості не виявлено.

ПАТ «Банк «Фамільний» оскаржив цю постанову, посилаючись на те, що вона винесена без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не вжито усіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду.

Задовольняючи скаргу суд прийшов до висновку про те, що державним виконавцем не доведено вжиття всіх передбачених законодавством дій щодо примусового виконання рішення суду, а постанова про повернення виконавчого документа з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.37 Закону є передчасною, так як із змісту оскаржуваної постанови не вбачається, які саме заходи були здійсненні державним виконавцем щодо розшуку майна боржника, встановлення місця знаходження боржника, які отримані відповіді, як і не доведено надіслання копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення, в звязку з чим права стягувача за виконавчим провадженням бути обізнаним про те, які саме заходи були вжиті виконавцем були порушенні.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних (ч.5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний, серед іншого, своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Витрати, пов'язані з розшуком боржника, майна боржника та його зберіганням, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом. (частини 1, 4 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження»)

Згідно з пунктом 2 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з пунктами 6,7 цієї статті виконавчий документ повертається стягувачу , якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. (частини 2,4 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 387 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Заінтересована особа ОСОБА_3, боржник за виконавчим листом, яка зявилась за судовою повісткою, направленою за її адресою, наявною у справі та зазначеною у виконавчому листі, в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що вона не знала про ухвалене судове рішення. Згідно з наданим нею паспортом 28 листопада 2015 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 та її прізвище в даний час ОСОБА_4.

Із доданої до апеляційної скарги копії акту державного виконавця від 31 травня 2017 року вбачається, що державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника та встановлено, що у будинку 22 по вулиці Перемоги у м. Новогородівка мешкає ОСОБА_5, з її слів боржниця у цьому будинку не проживає, будинок вона придбала у 2012 році.

Із доданої до апеляційної скарги відповіді на запит від 24 березня 2017 року до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб вбачається, що за результатами обробки запиту реєстраційний номер облікової картки платника податків (серія та номер паспорта та прізвище і імя) не відповідає інформації, яка міститься у ДРФО.

Тобто, у Державної фіскальної служби України за реєстраційним номером облікової картки платника податків, що був присвоєний ОСОБА_1, наявна інша інформація щодо серії та номера паспорта та прізвища.

Державним виконавцем не здійснено заходів щодо виявлення інформації про інший паспорт та прізвище боржниці.

Фактично при розгляді скарги встановлено, що судове рішення про стягнення 1 751,95 грн. не виконане з 2011 року не через неможливість його виконання у звязку із відсутністю у боржниці доходів та майна, а через те, що державний виконавець взагалі не знайшов боржницю і вона до часу розгляду даної скарги не знала про борг та рішення суду.

З огляду на викладене суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що державним виконавцем не здійснені всі передбачені законом заходи для примусового виконання рішення суду та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконною.

Доводи апеляційної скарги про вчинення державним виконавцем всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішення дій безпідставні та спростовуються доданими до апеляційної скарги копіями відповідей, з яких вбачається, що особу боржника не ідентифіковано.

Згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

При відкритті апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою ухвалою від 30 листопада 2017 року заявнику апеляційної скарги було відстрочено сплату судового збору в сумі 1 600 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки апеляційна скарга відхиляється, слід стягнути з Новогродівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь держави судовий збір в сумі 1 600 грн..

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новогродівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відхилити.

Ухвалу Новогродівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2017 року залишити без зміни.

Стягнути з Новогродівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь держави судовий збір в сумі 1 600 грн..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_6