Справа № 175/2889/16-ц
Провадження № 2/175/1163/16
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2017 року сел. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 Васильова до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про витребування з чужого незаконного володінні, скасування реєстрації права власності на домоволодіння,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 Васильова до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про витребування з чужого незаконного володінні, скасування реєстрації права власності на домоволодіння.

Одночасно із предявленням позову позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно : - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 385,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул.. Білякова, 83б; - земельну ділянку площею 0,1359 га, кадастровий номер -02-008-0345, що розташовано за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул.. Білякова, 83б; - земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер -02-008-0117, що розташовано за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул.. Білякова, 83в.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що предметом спору є житловий будинок та земельна ділянка площею 0.1359 га, кадастровий номер -02-008-0345, що розташовані за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Кіровське, вул. Білякова, 83б, та земельна ділянка площею 0.15 га, кадастровий номер -02-008-0117, яка розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Кіровське, вул. Білякова, 83в. Вказану нерухомість Позивач придбав у 2006 році за договорами купівлі-продажу.

З моменту придбання вказані об'єкти нерухомості ОСОБА_1 не відчужував на користь будь-кого у встановленому законом порядку, даних про примусове припинення свого права власності на Спірне домоволодіння та Спірну земельну ділянку він не має. Повноважень на укладання будь-яких угод стосовно цих об'єктів Позивач не давав нікому, що підтверджується вищевказаними документами.

Однак, як стало відомо позивачу з Інформаційних довідок №57767760 та №57659801, у період з 2011р. по 2016р. Спірне домоволодіння та Спірна земельна ділянка декілька разів змінили власників за цивільно-правовими угодами. На час подання позовної заяви за даними Реєстру речових прав власником спірного домоволодіння є ОСОБА_3, а власником спірної земельної ділянки - ОСОБА_4. З метою припинення можливого подальшого незаконного відчуження спірного домоволодіння та спірної земельної ділянки Позивач просить суд в якості забезпечення позовних вимог вжити заходів забезпечення позову - накласти арешт на вказане нерухоме майно.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про необхідність заяву задовольнити частково з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно.

Згідно ч. 3. ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При визначенні виду забезпечення позову, суд керується співмірністю виду забезпечення позову до заявлених позовних вимог, а також враховуючи, що в позові позивач просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, витребувати з чужого незаконного володіння та скасувати реєстрацію права власності, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким особам здійснювати будь-які дії по відношенню до зазначеного майна, у задоволенні іншої частини вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону на:

-житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 385.6 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл, Дніпровський район, смт.Кіровське, вул. Білякова, 83б,

- земельну ділянку площею 0.1359 га, кадастровий номер -02-008-0345, що розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83б;

- земельну ділянку площею 0.15 га, кадастровий номер -02-008-0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в, заборонивши будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження зазначеного нерухомого майна, у будь-який спосіб, а також на реєстрацію виникнення, переходу, припинення речових прав на зазначене нерухоме майно.

В іншій частині вимог - відмовити.

Копію ухвали направити для відома ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, для виконання Відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області (вул. Теплична, №2, сел. Слобожанське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області) та до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

Копію ухвали направити негайно після її виконання ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред"явлення ухвали до виконання - три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу на ухвалу суду. У разів якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя Л.М. Новік