провадження №2/756/1871/17
УХВАЛА

05 січня 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка, громадянка України, звернулася до суду з позовом до відповідача, громадянина Грецької Республіки, який проживає АДРЕСА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області 29 вересня 2015 року, актовий запис № 163.

Звертаючись з вказаним позовом до Оболонського районного суду м. Києва позивач посилається на те, що вона згідно довідки від 12 грудня 2016 року № 6377 взята на облік як внутрішньо переміщена особа з м. Донецька і її фактичним місцем проживання є АДРЕСА_1. Також позивач вказує, що вона не може поїхати до Греції та подати позов про розірвання шлюбу за місцем проживання відповідача у зв'язку з тим, що у зв'язку з скрутним матеріальним становищем вона не має грошових коштів на оформлення візи, проїзд, проживання, оплату послуг адвоката та судового збору, а також на те, що проживаючи в будинку чоловіка у Греції вона постійно зазнавала від чоловіка сімейного насилля і була звільнена та повернута на територію України за допомогою Консульства України в Салоніках та поліції м. Флоріни в Греції.

Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

З позову вбачається, що відповідач є громадянином Грецької Республіки і проживає у АДРЕСА_3.

Відповідно до статті 1 Угоди між Україною та Грецькою Республікою про правову допомогу в цивільних справах , ратифікованою 22.11.2002 року, громадяни однієї Договірної сторони користуються на території другої Договірної Сторони стосовно своїх особистих та майнових прав таким самим правовим захистом, як і громадяни цієї Договірної Сторони.

Громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатися до суду та в інші установи другої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні справи, порушувати клопотання, подавати позови та здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, як і громадяни цієї Договірної Сторони.

Цивільними справами в розумінні даної Угоди вважаються справи, що виникають з цивільних, сімейних та комерційних правовідносин.

Згідно з ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

З довідки від 12 грудня 2016 року № 6377 вбачається, що позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа з м. Донецька і її фактичним місцем проживання є АДРЕСА_1.

Зі змісту позову вбачається, що дітей у позивача та відповідача немає.

Доказів наявності домовленості між подружжям, що справа буде розглядатися за зареєстрованим місцем проживання позивача, суду не надано.

Будь-яких доказів того, що позивач за станом здоров'я чи з інших поважних причин не може виїхати до місця проживання відповідача, до позову не додано. Зокрема, доказів, які б підтверджували існування обставин, на які позивач посилається у позові (скрутне матеріальне становище, сімейне насилля з боку чоловіка, звільнення та повернення на територію України за допомогою Консульства України в Салоніках та поліції м. Флоріни в Греції) до позову не додано.

За таких обставин вказана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

Відповідно до ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається позивачу у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

У зв'язку з цим позовна заява підлягає поверненню позивачеві для подання до належного суду.

Керуючись п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачу для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги на ухвалу суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко