Справа №333/3373/16-ц
Пр. №2/333/395/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, в обґрунтування позову позивач зазначила, що 24.03.2015 року між нею та відповідачем було укладено договір довічного утримання. Предметом договору є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. За даним договором ОСОБА_3 зобовязалася довічно повністю утримувати позивача та надавати допомогу по господарству, матеріально забезпечувати позивача в розмірі 1000 гривень на місяць. Позивач зазначає, що відповідач з дня укладення договору по теперішній час не виконує жодних умов договору. Позивач заявила відповідачу про свій намір розірвати спірний договір, на що остання почала їй погрожувати та відмовилася звернутися до нотаріуса щодо розірвання договору утримання. Між сторонами припинились будь-які стосунки, що виключає можливість нормального спілкування та виконання відповідачем зобовязань за договором довічного утримання. Позивач просить розірвати укладений 24 березня 2015 року між сторонами договір довічного утримання.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Також позивач зазначила, що жодного разу відповідач не прибирала в квартирі, не прала її речі та не надавала матеріальної допомоги. Також зазначила, що лише інколи приносила їжу, але з весни припинила приносити продукти харчування. Інколи у відповідача вона брала у борг гроші, але після отримання пенсії завжди їх повертала.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач зазначила, що добросовісно виконувала умови договору, мила підлогу, готувала їжу, купувала речі і постійно купувала продукти харчування, давала гроші на вимогу позивача.

Третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час, місце і дату слухання справи повідомлена належним чином, заяв, клопотань до суду не надала.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано у державному реєстрі за № 393. Предметом договору є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п.1.1., 1.2. Договору довічного утримання Відчужувач передає у власність Набувачу квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідно до п.2.1Договору довічного утримання до обовязків Набувача з надання Відчужувачу довічного утримання та догляду належить: довічно повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечуючи закупівлею продуктів харчування один раз на тиждень, приготуванням їжі, здійснення догляду та необхідної допомоги, а саме: прибиранням зазначеної квартири миттям підлоги один раз на тиждень, відвідування Відчужувача не менш ніж два рази на тиждень, купання його один раз на тиждень; надання побутових послуг, а саме: прання спідньої на постільної білизни два рази на місяць; забезпеченням необхідним медичним обслуговуванням та ліками; забезпечення придатним для носінням одягом та взуттям, які відповідають сезону; здійснення поточного та капітального ремонту квартири, та інше. До обовязків Набувача належить забезпечення Відчужувача готівковими коштами у сумі 1000 гривень.

Відповідно до п.3.1 Договору довічного утримання, зазначений договір може бути розірвано за рішенням суду: на вимогу Відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обовязків, незалежно від їх вини.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання 24.03.2015 року.

Відповідно до статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, яка є рідною сестрою позивача та ОСОБА_7, яка є племінницею позивача пояснили, що про даний договір дізналися в травні 2016 року від позивача. Вони постійно спілкуються з позивачем та часто навідують її вдома. Жодного разу не бачили, щоб за позивачем доглядала інша особа, прала їй речі чи прибирала в квартирі, оскільки позивач сама здатна себе обслуговувати. Кошти їй ніхто не давав. Позивач намагалася розірвати договір з відповідачем у нотаріуса, тричі вони домовлялися про зустріч у нотаріуса, але відповідач не приходила.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. ОСОБА_1 їй пояснювала, що ОСОБА_3 є її подругою. Зазначила, на протязі 5-6 років дійсно зблизилися як подруги, але ОСОБА_3 мала тиск на позивача. Останнім часом сторони часто сварилися, ОСОБА_1 виганяла з квартири ОСОБА_3, сварки вона чула через стіну. Відповідач приходила до позивача в день, коли остання отримувала пенсію, та в цей день вони могли піти разом до магазину. Позивач сама прибирає в квартирі, займається пранням речей та готує їжу. Ремонт в квартирі не робився, позивач сама фарбувала. Від позивача чула, що та ходила до ОСОБА_3 та інколи брала у неї борг 50-100 грн.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він є близьким другом ОСОБА_3 з літку 2015 року. Йому відомо, що остання кожний день ходила до позивача, готувала їжу та купувала продукти харчування. Продукти купувала в магазині «Варус». 2-3 рази на тиждень прала речі позивача. Він особисто декілька разів бачив, як ОСОБА_3 давала гроші позивачу по 100, 200, 300, 500 грн. В листопаді 2015 року ОСОБА_1 вигнала ОСОБА_3, у звязку з чим остання перестала допомагати позивачу.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є знайомою ОСОБА_3. Після укладення договору, ОСОБА_3 постійно ходила до позивача, готувала їй їжу, віддавала речі з дачі, купила новий телевізор. Також додала, що вона особисто віддала своє простирадло позивачу.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона є подругою ОСОБА_3, їй відомо, що остання постійно прала, прибирала в квартирі позивача. Їй все розповідала ОСОБА_3 по телефону. Також 1 раз на 2-3 місяці вона приходила в квартиру позивача на протязі 2015 року і все бачила особисто. В 2016 року ОСОБА_3 припинила допомагати позивачу, оскільки не бажала витрачати гроші із-за сварки з ОСОБА_12 Також додала, що вона особисто віддала своє простирадло позивачу.

На підтвердження виконання умов договору, відповідач надала суду квитанції та товарні чеки на придбання продуктів харчування та речей (а.с.70-85), оригінали яких було оглянуто судом.

Суд критично ставиться до даних квитанцій та чеків, оскільки вони містять підчищення в датах (а саме в роках) придбання товарів (а.с.72-74), не містять дати (а.с.80). Також надані товарні чеки не містять номерів, які передбачені встановленими зразками та не підтверджено матеріалами справи, що зазначені в товарних чеках продукти та речі придбані саме в крамницях або на прилавках базару, які мають відношення до реалізації таких товарів. Надані відповідачем докази суд вважає неналежними.

Суд не приймає до уваги пояснення свідків з боку відповідача ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9, оскільки останніми не доведено виконання умов договору ОСОБА_3, також пояснення даних свідків спростовуються іншими доказами дослідженими по справі.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять, а відповідачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази організації закупівлі продуктів харчування один раз на тиждень, приготування їжі, здійснення догляду та необхідної допомоги, а саме: прибиранням зазначеної квартири миттям підлоги один раз на тиждень, відвідування ОСОБА_1 не менш ніж два рази на тиждень, купання його один раз на тиждень; надання побутових послуг, а саме: прання спідньої на постільної білизни два рази на місяць; забезпеченням необхідним медичним обслуговуванням та ліками; забезпечення придатним для носінням одягом та взуттям, які відповідають сезону; здійснення поточного та капітального ремонту квартири, та забезпечення ОСОБА_1 готівковими коштами у сумі 1000 гривень.

Суд звертає увагу на те, що само по собі придбання відповідачем на кошти позивача або на частину коштів відповідача продуктів харчування не свідчить про належне виконання відповідачем своїх зобов'язань по утриманню та догляду за позивачем, оскільки крім періодичного забезпечення ОСОБА_1 продуктами харчування, відповідач зобов'язана була виконувати і інші обов'язки, виконання яких в судовому засіданні не було підтверджено сторонами та не містить підтвердження і в матеріалах справи. Невиконання умов договору з боку ОСОБА_3 також підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які мають постійне спілкування з позивачем та періодично навідують останню.

Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує умови договору довічного утримання від 24.03.2015 року, не надає позивачу необхідного догляду, допомоги, тобто, не виконує умови договору довічного утримання, укладеного між сторонами, що є передбаченою ст.755 ЦК України підставою для розірвання цього договору довічного утримання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та вирішує розірвати договір довічного утримання.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Виходячи з зазначених підстав, суд повертає у власність до ОСОБА_1 спірну квартиру в зв'язку з розірванням договору довічного утримання.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.653,744,755,756 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 24 березня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий №393.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 проведену на ім'я ОСОБА_3, згідно до договору довічного утримання від 24.03.2015 року за р. № 393.

Визнати право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова