Справа № 466/9652/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 березня 2017року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб Шевченківська районна адміністрація ЛМР, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

установив:

17.11.2016року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою №27 на вул. Величковського у м. Львові.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що ОСОБА_1 є квартиронаймачем житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується ордером на жиле приміщення 014477 від 10.01.1992 року. Підставою видачі даного ордера слугує рішення Радянського Райвиконкому № 260 від 15.05.1990 року.

На вказану квартиру свідоцтво про право власності не видавалось, така перебуває у комунальній власності.

У вказаній квартирі зареєстрована донька та внучка позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою виданою ЛКП «Рясне - 403» від 29.09.2016 року №5762.

Відповідачі хоча і зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте вже протягом багатьох років там не проживають, оскільки мають постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2, , вул. Коновальця 46.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові.

Відповідачі в дане судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У судовому засіданні 26.01.2017 р. ОСОБА_2 як відповідач та законний представник неповнолітньої відповідачки ОСОБА_3 позовні вимоги визнали частково та суду пояснила, що вона являється донькою ОСОБА_1 У 1999 році вона вийшла заміж та переїхала до чоловіка у с.Бориничі Жидачівського району, до постійно проживає у будинку №46 на вул. Коновальця 46. У 2001 році там же народилась її донька ОСОБА_3, яка була зареєстрована у спірній квартирі за місцем реєстрації матері. Речей у спірній квартирі їх немає, витрати по утриманню квартири вона не несла, оскільки там не проживала. Мала намір зберегти формальну реєстрацію для можливого подальшого працевлаштування доньки у м. Львові. Просить зберегти формальну реєстрацію у квартирі за її неповнолітньою донькою, яка навчається у м.Львові та проживає у гуртожитку.

Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації м. Львова пояснив, що не вбачає порушення прав неповнолітньої, а тому покликається на рішення суду.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка ОСОБА_4, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в квартирі №27 на вул. Величковського,18 в м. Львові зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_7 вікторія Максимівна.

Факт непроживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 підтверджуються актами ЛКП «Рясне - 403» від 29.10.2015 року, від 15.03.2016 року, від 25.04.2016 року, від 24.05.2016 року, від 05.07.2016 року, від 09.09.2016 року.

Відповідно до довідки №987 від 21.10.2015року, виданої виконкомом Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, гр. ОСОБА_2,30.07.1980року народження, НОМЕР_1 виданий Шевченківським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській обл. від 11.11.2010року та гр. ОСОБА_3,31.03.2001року народження свідоцтво про народження І-СГ № 218584 видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського управління юстиції від 26.05.2001 року, дійсно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2001 року.

Свідок ОСОБА_4 ствердила , що ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 постійно проживають у ІНФОРМАЦІЯ_4, де забезпечені житлом, мають там велике господарство. Сестра виїхала туди добровільно, з членами сім»ї фактично стосунків не підтримувала, наміру вселятись в квартиру не проявляла, жодних витрат по утриманню житла не несла. Лише у 2016 році відповідача появилась у спірній квартирі зі своєю донькою ,яка поступила у м.Львові на навчання та була поселена у гуртожитку.

Відтак, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі відмовляються добровільно знятись з реєстрації за адресою м. Львів, вул. Величковського,18/27, хоча з 2001 року постійно проживають за іншим місцем проживання, наміру вселитись у спірну квартиру не проявляли, витрати по утриманню спірного житла не несли, реєстрація їх у спірній квартирі є формальною.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.107 ЖК України, -

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою №27 на вул. Величковського,18 у м. Львові.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_8