солом`янський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника стягувача Осипчук М.Г.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Солом'янського РВДВС м. Києва ГТУЮ Євдокімової В.О. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника громадянина ОСОБА_3 за кордон, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника громадянина ОСОБА_3 за кордон, мотивуючи свої вимоги тим, що у районного відділу ДВС на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий Солом'янським районним судом м. Києва за наслідками розгляду справи №760/20244/15-ц про стягнення з неї на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суми витрат за оплату комунальних платежів.

Державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон даного боржника, мотивуючи тим, що рішення суду в добровільному порядку не виконується, а всі, можливі за діючим законодавством заходи щодо встановлення майна боржника чи його самого місця перебування, не знайшли свого позитивного вирішення, відтак з метою відшукання самого боржника, державний виконавець і ініціював це подання.

В судове засідання з його розгляду державний виконавець будучи належним чином повідомленим, не з'явився, подав заяву про розляд подання за його відсутності за наявними матеріалами справи.

В судове засідання прибула представник стягувача, просила суд задовольнити клопотання, на питання, чи відомі їй обставини чи докази умисного уникнення боржника від виконння вищезазначеного рішення суду, відповіла, що ні, що вона цілком довіряє державному виконавцю і вважає, що останній зібрав на підтвердження цього необхідні докази. Зі свого боку додала, що дійсно стягувачу відомо, що останнім часом боржник не проживає за адресою, куди їй направлялися виклики державного виконавця, що вона взагалі триавлий час проживала в РФ, також не заперечувала, що на даний час рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження переглядається в апеляційному порядку і не набрало законної сили.

На адресу суду також надійшли письмові заперечення від представника боржника, в яких він категорично заперечував проти задоволення подання, зауважив, що той факт, що ОСОБА_3 перетинає державний кордон України не є самостійною і достатньою підставою для задоволення подання у обмеженні її права виїзду за кордон. Що основним в даному випадку має бути доведення державним виконавцем, по-перше, факту отримання самої постанови про відкриття виконавчого провадження, підтвердження того, що державний виконавець дійсно її викликав, а вона не з'являлася, і що таке ймовірно невиконання не пов'язано із неможливістю сплати заборгованості за об'єктивними критеріями, а є наслідком саме умисного ухилення від виконання своїх зобов'язань боржником.

Щодо самого статусу «боржника», то представник в своїх запереченнях зазначив, що саме рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, та в подальшому на підставі якого відкрито виконавче провадження, на даний час оскаржується в апеляційній інстанції.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно частині 1 статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судовим розглядом встановлено, що постановою державного виконавця від 22.12.2016 відкрито відповідне виконавче провадження ВП №53172474 (а.с.6) з примусового виконання рішення суду у справі №760/20244/15-ц на підставі виконавчого листа, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 26.04.2016 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суми витрат за оплату комунальних платежів у розмірі 1 714,52 грн. та 06,76 грн. інфляційної складової (а.с.5)

22.12.2016 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №53173453 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судового збору в сумі 121,80 грн. (а.с.8)

Постановою державного виконавця від 22.12.2016 відкрито відповідне виконавче провадження ВП №53172597 (а.с.10) з примусового виконання рішення суду у справі №760/20244/15-ц на підставі виконавчого листа, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 26.04.2016 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суми витрат за оплату комунальних платежів у розмірі 5 500,80 грн. та 45,16 грн. інфляційної складової (а.с.10)

22.12.2016 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №53173570 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судового збору в сумі 121,80 грн. (а.с.12)

До матеріалів подання долучений державним виконавцем витяг з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13), згідно якого квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 в частині ?.

Також матеріали подання містять відомості про те, що ОСОБА_3 неодноразово перетинала державний кордон України (а.с.15, 48-50)

В матеріалах подання міститься ксерокопія конверту, з якого вбачається, що ОСОБА_3 державний виконавець направляв документи виконавчого провадження, проте вони нею отримані не були, повернулися із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.16)

Також державний виконавець з'ясовував питання про те, чи має ОСОБА_3 пенсійні виплати, чи отримує на території України заробітну плату (а.с.17-18), з відповіді вбачається, що відомості про це відсутні.

Також вона не має рахунків в банках (а.с.19), відсутні джерела доходів (а.с.20)

Згідно акту державного виконавця від 24.02.2017, складеного за відсутністю понятих, державним виконавцем Євдокімовою В.О., за адресою, зазначеною у виконавчому листі проживання ОСОБА_3 здійснено вихід на місце, проте, як зазначено в акті «двері ніхто не відчинив» (а.с.36)

Оцінюючи цей документ як доказ, то суд вважає за необхідне звернути увагу державного виконавця на те, що в даному акті жодним чином не зазначений час, коли державний виконавець виходив на місце. Тим більше, даний акт за відсутності понятих, а також здійснений одноразово не може підтверджувати факт умисного ухилення ОСОБА_3 від виконання будь-яких зобов'язань.

22.12.2016 державним виконавцем винесена постанова від 22.12.2016 про арешт майна боржника (а.с.37) в рамках виконавчого провадження ВП №53172597.

Згідно запиту державного виконавця від 15.02.2017 до Регіонального сервісного центру державний виконавець намагався виявити майно, яке належить ОСОБА_3 (а.с.40)

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 ухилялася від виконання рішення суду матеріали подання не містять, окрім вищенаведених постанов державного виконавця, запитів державного виконавця та відповідей від відповідних органів на ці запити.

Між тим, суд не може не врахувати пояснення представника боржника в тій частині, що вона не погоджується із самим рішенням суду і в даний час рішення суду оскаржується в апеляційній інстанції, а також те, що раніше їй не було нічого не відомо не тільки про існування виконавчого провадження, але й про існування заочного рішення, на підставі якого видано вищезазначені виконавчі листи.

Саме ініціювання процедури апеляційного оскарження рішення суду з боку ОСОБА_3 свідчить про те, що твердження про умисне ухилення від виконання рішення суду є передчасним, остання скористалася передбаченими діючим законодавством процедурами апеляційного оскарження і виключно після того, як рішення набуде законної сили і можна буде вести мову про те, чи ухиляється вона від його виконання.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасово обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, є ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що серед документів поданих до суду державним виконавцем відсутні докази, що підтверджують факт не реагування боржника на вимоги державного виконавця, а також те, що державний виконавець взагалі звертався із такими вимогами до боржника, факт ухилення боржника від явки у відділ ДВС, та факт ухилення від виконання зобов'язань. Додані до подання документи підтверджують лише факт відкриття виконавчого провадження і певних дій в його рамках державних виконавців.

Наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. В наданих відділом ДВС матеріалах відсутні докази того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язання.

На підставі викладено, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання подання старшого державного виконавця Солом'янського РВДВС м. Києва ГТУЮ Євдокімової В.О. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника громадянина ОСОБА_3 за кордон, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.С. Кицюк