ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2175/17
Провадження № 2/210/1467/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"23" листопада 2017 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Скотар Р.Є.,
за участі секретарі Ширинової К.С.,
за участі сторін: не зявилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, цивільну за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП, -
Позивач у судове засідання не зявилася, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України.
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні присутнім не був, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законодавством місцем проживання, судові повістки повернулися до суду у звязку з закінченням терміну зберігання, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2016 року ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення та винесено усне зауваження /а.с.8/.
Таким чином, ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності не з реабілітуючих обставин, отже його вина у вчиненні правопорушення доведена постановою суду.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Крім того, в наслідок ДТП водію автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2, яка під час ДТП знаходилася біля автомобіля, згідно висновку експерта №1827 від 26.09.2016 р. спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців нижніх кінцівок; саден лівої верхньої і нижньої кінцівок - які виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів). Характер виявлених ушкоджень, при первинному обстеженні, а саме ступінь його загоєння (синці з чіткими контурами, скоринки саден на рівні шкіри), свідчать, що давність їх виникнення може відповідати строку вказаному обстежуваною /а.с. 26/.
У звязку з травмою позивач зверталася за медичною допомогою до травмпункту Криворізького МКЛ №2 «ДОР» 23.09.2017 року о 23.40 год., до якого її було доставлено каретою «швидкої медичної допомоги» /а.с.25/.
Лікарем травмпункту Криворізького МКЛ №2 «ДОР» призначено медичні препарати «фламидаз-гель» та «мелбек», вартість яких склала181,66 грн. Також, позивачем придбано плівку радіограф 168,45 грн. та витрачено 273,82 грн. за видачу висновків спеціаліста, від Криворізького відділу СМЕ, а всього 623,93 грн., що підтверджується квитанціями /а.с.24/.
У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини.
Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно до п. 4.абз.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
У пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.
Відповідач правом участі у судових засіданнях не скористався, заперечень на позов не надав. Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджена належними та допустимими доказами у справі /а.с. 8/.
Власником транспортного засобу KIA SPORTAGE р/н НОМЕР_2 є ОСОБА_6 /а.с.7/ , однак позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди в частині витрат на відновлення автомобіля, не будучи його власником, з урахуванням наступного.
Передача власником транспортного засобу ОСОБА_7 права керування транспортним засобом ОСОБА_2 у процесі розгляду справи ніким не оспорювалась, на момент скоєння ДТП ОСОБА_2 мала право керувати зазначеним транспортним засобом на відповідній правовій підставі, а отже, має право вимоги до винної у ДТП особи.
Пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння.
За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Така правова позиція висвітлена в Постанові ВСУ від 11.10.2017 у справі № 6-1365цс17.
В частині вимог, щодо відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом частин 1 та 2 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Суд на знаходить підстав для відшкодування позивачу вартість авто товарознавчої експертизи 1200,00 грн., оскільки зазначена сума сплачена ОСОБА_7 / а.с.9/ .
На підставі ст. 88 ЦПК України за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений нею судовий збір у справі, у розмірі 1280,00 грн. на кожного.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194, , на підставі ст. 10, 57- 60, 88, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду, у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн.).
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 1280,00 грн.
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.

Суддя: Р. Є. Скотар