У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду

Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Гордійчук С.О., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

14 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 1047 (одна тисяча сорок сім) гривень 41 коп. та моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, а всього на загальну суму 6047 (шість тисяч сорок сім) гривень 41 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в який доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги витрати понесені на проїзд, безпідставно відмовлено у стягненні витрат на протезування внаслідок отриманих травм, яке підтверджено медичною документацією та в порушення ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України задоволено моральну шкоду лише частково.

Просить рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року змінити та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності).

Судом встановлено, 30 травня 2015 року близько 00.10 години в приміщенні клубу с. Ільпінь Здолбунівського району Рівненської області ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_1 один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров'я у вигляді перелому нижньої щелепи справа у ділянці кута, що підтверджується копією ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2015 року (а.с. 42).

Матеріали справи містять квитанції в сумі 1047 грн. 41 коп., які підтверджують витрачені позивачем кошти на лікування, які суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача (а.с. 56).

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2015 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрите, у зв'язку з відмовою потерпілого ОСОБА_1 від обвинувачення.

Положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції виходячи з положень ст.ст.23,1167 ЦК України, дотримуючись засад розумності, виваженості та справедливості, врахував характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач та обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги щодо стягнення витрат на протезування, оскільки долучена до матеріалів справи довідка не підтверджує понесені позивачем витрати.

Крім того, витрати позивача на проїзд з м. Здолбунів до м. Рівне ніяким чином не підтверджують той факт, що квитки були придбані саме позивачем, що він їздив з м. Здолбунів до м. Рівне саме у лікарню, і що саме таку кількість раз йому необхідно було їздити у лікарню, де він перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу перелому.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовують правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :