У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 08 жовтня 2010 року по 12 липня 2013 він перебував у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 липня 2013 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було розірвано. Згідно з розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 25 червня 2015 року позивачу встановлено регламент побачень з дитиною щомісяця кожної суботи та неділі з 09.00 год. до 18.00 год.

Позивач вказує, що встановлений регламент його не влаштовує, а відповідач змінила місце проживання та неодноразово порушувала встановлений регламент.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити порядок участі у вихованні та особистому спілкуванні з доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступним чином: побачення п'ять днів на місяць за місцем їх проживання, перебування, спільний відпочинок у період відпустки строком на один тиждень в один із літніх днів, необмежене спілкування з доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та доньками; зобов'язати ОСОБА_2 за два дні до зустрічі з доньками, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких змін.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено ОСОБА_1 наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожної суботи з 10.00 год. до 18.00 год. за місцем їх фактичного проживання, перебування. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року в частині визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми змінено. Визначено ОСОБА_1 наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожної суботи з 09.00 год. до 13.00 год. за місцем їх фактичного проживання, перебування у присутності матері дитини ОСОБА_2 В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про зміну рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні дітей, враховуючи його особисту прихильність до дітей, психологічну прив'язаність й бажання бути батьком, а також те, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дітей.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми та зменшуючи час такого спілкування, апеляційний суд виходив з того, що районним судом не в повній мірі враховано ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особистої прихильності дітей до кожного з них, вік дітей та їх режим дня, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення даного спору.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та дійшов вірного висновку про зміну рішення районного в частині визначення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми, з указаних вище підстав.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки апеляційним судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова