Справа №587/2648/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/430/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 січня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року позивачі звернулись до суду із указаним позовом, який в подальшому уточнили, і просили визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину житлового будинку (літера - "А-1") АДРЕСА_1 загальною площею 38,9 кв.м, житловою площею 24,3 кв.м, з господарськими будівлями: кухня-сарай (літера - "Б"), прибудова (літера - "б"), навіс (літера - "б1"), погрібняк (літера - "В"), вбиральня (літера - "Д"), сарай (літера - "Е"), сарай (літера - "Ж"), навіс (літера - "Л"), погріб (літера - "п/г"), ґанок (літера - "га"), огорожа - №1-3 та стягнути з відповідача судові втрати.

В обґрунтування позовних вимог вони зазначали, що після смерті їх матері залишилась спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 0,0648 га та житловий будинок АДРЕСА_1. Державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок у зв'язку з відсутністю у них оригіналів документів, які б підтверджували належність будинку померлій. Також вони неодноразово звертались до Стецьківської сільської ради з заявами про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житловий будинок, оскільки у їх матері був оригінал такого правовстановлюючого документа, виданого у 1988 році виконкомом сільради, який вона втратила при житті, на що отримували відмову.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 26 січня 2017 року визнано за кожним з позивачів право власності на 1/2 частину житлового будинку (літера - "А-1") АДРЕСА_1 загальною площею 38,9 кв.м, житловою площею 24,3 кв.м, з господарськими будівлями: кухня-сарай (літера - "Б"), прибудова (літера - "б"), навіс (літера - "б1"), погрібняк (літера - "В"), вбиральня (літера - "Д"), сарай (літера - "Е"), сарай (літера - "Ж"), навіс (літера - "Л"), погріб (літера - "п/г"), ґанок (літера - "га"), огорожа - № 1-3.

Також стягнуто з Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області на користь ОСОБА_4 551,20 грн. судового збору та 750 грн. витрат за надання правової допомоги, відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, стягнуто з Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області на користь ОСОБА_5 551,20 грн. судового збору та 750 грн. витрат за надання правової допомоги, відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог.

Вказане рішення суду Стецьківська сільська рада Сумського району Сумської області оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що Стецьківська сільська рада Сумського району Сумської області не оспорює сам факт встановлення за позивачами права власності на оспорюваний житловий будинок, однак сільрада не причетна до втрати правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок, тому вважає, що відсутній обов'язок відповідати за даним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Стецьківської сільради Бондаренко О.Ю. про задоволення апеляційної скарги та представника позивачів Турченка С.П. про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 (а.с.36 на звороті).

За життя ОСОБА_8 склала заповіт, яким все своє майно заповідала дочкам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах (а.с.38 на звороті).

18 листопада 2016 року державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори на ім'я позивачів були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0648 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: на 1/2 частку, відповідно, кожній (а.с.8, 9).

Постановою державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 18 листопада 2016 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1, що залишився після смерті ОСОБА_8, у зв'язку з відсутністю у позивачів оригіналів документів, які б підтверджували належність вказаного житлового будинку померлій на праві власності (а.с.10).

Позивачами була надана копія свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок від 12 жовтня 1988 року за ОСОБА_8, виданого виконкомом Стецьківської сільської ради на підставі рішення виконкому Сумської районної ради народних депутатів від 22 жовтня 1987 року № 246 (а.с.11).

21 листопада 2016 року позивачі звернулись до відповідача із заявою про видачу копії свідоцтва про право власності на житловий будинок та копії рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування про видачу цього свідоцтва (а.с.12).

Однак, листом за № 749 від 29 листопада 2016 року відповідач відмовив у видачі копії свідоцтва та копії вказаного рішення і запропонував позивачам звернутись до архівного сектору (а.с.13).

15 грудня 2016 року позивачі повторно звернулись до відповідача із заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок, але листом за № 799 від 20 грудня 2016 року відповідач повторно відмовив у видачі дубліката свідоцтва (а.с.14).

В той же час, за даними архівного витягу від 16 грудня 2016 року № Мз-1637 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_8 (а.с.15).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав за кожним з позивачів право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, виходячи при цьому з того, що права позивачів на спадкування порушені, так як через відмову нотаріуса видати їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на житловий будинок вони у інший спосіб, ніж через суд, позбавлені можливості оформити спадщину на вказане нерухоме майно.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно положень ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

З роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3.3 листа від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" слідує, що відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року.

Крім того, у листі Державної реєстраційної служби України від 15 січня 2013 року № 12-06-15-13 йдеться про те, що за загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа лише суб'єкт, що видав такий документ, може видати його дублікат. При цьому втрата чинності нормативно-правовим актом, на підставі якого відповідний суб'єкт видав документ, не є підставою для відмови у видачі дубліката документа.

Також припинення повноважень органів місцевого самоврядування щодо оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно не є наслідком припинення в цілому діяльності таких органів, тому у випадку втрати чи зіпсування такого свідоцтва видачу йому дубліката здійснює відповідний орган місцевого самоврядування.

Враховуючи те, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є позивачі, так як дана обставина підтверджується, зокрема, матеріалами спадкової справи (а.с.34-49), а інших спадкоємців за заповітом і за законом не має та відсутність фактів щодо усунення від спадкування чи неприйняття спадщини після смерті ОСОБА_8, тому Стецьківська сільська рада Сумського району Сумської області, як представник територіальної громади, є належним відповідачем у даній справі.

Крім того, для підтвердження вказаної позиції колегія суддів враховує і обставини того, що уповноваженим органом видавати свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно станом на 1988 рік, коли його фактично було видано на ім'я ОСОБА_8, був виконавчий комітет Стецьківської сільради, що вбачається з копії вказаного правовстановлюючого документа, а також і обставини того, що на запит позивачів Стецьківська сільрада відмовилась видавати їм дублікат вищевказаного документа.

Що стосується питання про належність ОСОБА_8 при житті на праві власності спірного жилого будинку, то суд першої інстанції також правильно врахував, що вказана обставина знайшла своє підтвердження як копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.11), так і письмовим повідомленням з цього приводу Державного архіву Сумської області від 16 грудня 2016 року (а.с.15) та копією технічного паспорта на вказаний житловий будинок разом з господарськими спорудами (а.с.16-19).

Отже, ураховуючи, що документ, що засвідчує право власності на нерухоме майно існував, проте був втрачений власником, тому суд першої інстанції правильно застосував до даних правовідносин ст.392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який посвідчує його право власності.

З огляду на наведене вище, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалою судді Апеляційного суду Сумської області від 16 лютого 2017 року клопотання Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області про відстрочення сплати судового збору задоволено та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 січня 2017 року до ухвалення судового рішення у даній справі.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно із Законом України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, ставка судового збору за подання апеляційної скарги складає 606,32 грн. (1378 грн. х 0,4 х 110%), які відповідач сплатив 02 березня 2017 року відповідно до платіжного доручення № 1 від 02 березня 2017 року.

Стосовно стягнення з відповідача сплачених позивачами витрат на правову допомогу, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з вимог п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються, зокрема, з витрат на правову допомогу.

Як передбачено статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VІ (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VІІІ від 06.12.2016 р.), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно наданих представником позивачів адвокатом Турченком С.П. квитанцій до прибуткового касового ордера від 23 лютого 2017 року за №№ 2 та № 3 останній прийняв від позивачок ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на виконання укладеного між ними договору про надання правової допомоги по 2000 грн. від кожної.

З розрахунку витрат робочого часу фахівця в галузі права, складеного 02 березня 2017 року представником позивачів адвокатом Турченком С.П. вбачається, що ним було витрачено 7 годин 30 хв. робочого часу, що включає в себе: ознайомлення з матеріалами справи в Апеляційному суді Сумської області - 2 години; підготовка заперечення на апеляційну скаргу - 4 години 30 хв., участь у судовому засіданні апеляційного суду 06 березня 2017 року - 1 година.

Разом з тим, згідно даних журналу видачі справ для ознайомлення Апеляційного суду Сумської області за 2017 рік адвокат Турченко С.П. 27 лютого 2017 року знайомився з матеріалами даної справи, на що витратив 10 хвилин часу (з 15 години 10 хв. до 15 години 20 хв. 27 лютого 2017 року). Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим визначений у розрахунку витрат час, витрачений адвокатом для складання заперечень на апеляційну скаргу. До того ж, судове засідання суду апеляційної інстанції 06 березня 2017 року тривало приблизно 40 хвилин, а не 1 годину, як визначив адвокат.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що витрати на правову допомогу, надану позивачам адвокатом Турченком С.П. в апеляційному суді становлять 1800 грн., виходячи з часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, а саме трьох годин, а не 7 годин 30 хв., як визначив адвокат. Отже, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені ними і документально підтверджені судові витрати на правову допомогу у розмірі по 900 грн. кожній (1800 грн. / 2).

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області відхилити, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 січня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути зі Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі по 900 грн. 00 коп. кожній.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -