Справа № 464/8400/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/5252/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

представника ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду, завдану пошкодженням покрівлі даху та залиттям нежитлового приміщення у розмірі 18824,52 грн., моральну шкоду у сумі 4000,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову покликається на те, що нежитлове приміщення, що на вулиці Зубрівська,27 у м.Львові, що належить позивачу на праві власності, було залито внаслідок проведення самовільної добудови до балкону квартири №4 у будинку №27 на вулиці Зубрівська у м.Львові, у якій проживає відповідач. Факт залиття нежитлового приміщення з вказаних причини було встановлено актом ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 03.06.2016, а розмір заподіяної матеріальної шкоди підтверджено локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1 ТзОВ «Добробут-ЛВ». Оскільки залиття сталось з вини відповідача, що потягнуло за собою нанесення позивачу не лише матеріальної, але й моральної шкоди, просить відшкодувати нанесену моральну шкоду.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21 червня 2017 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням покрівлі даху та залиття нежитлового приміщення, - 18824, 52 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 1500,00 грн., а всього -20324 гривні 52 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування витрат на правову допомогу 2000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування витрат по сплаті судового збору - 551,21 грн.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 від 07 червня 2017 року про розподіл судових витрат понесених нею, а саме: витрат на правову допомогу відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що шкода була завдана позивачу з вини ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» через неналежний стан системи відведення води з даху, а тому саме ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» має бути належним відповідачем у даній справі. Вказує, що позивачем не представлено суду жодних доказів, що залиття нежитлового приміщення відбулось з вини відповідача. Суд безпідставно взяв до уваги наданий позивачем ОСОБА_7 кошторис на будівельні роботи № 2-1-1, складений ТзОВ «Добробуд-ЛВ», та не перевірив визначений у ньому склад ремонтних робіт та їх взаємозвязок із пошкодженнями приміщення внаслідок залиття. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів,речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Районним судом установлено, що позивач ОСОБА_4 є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Зубрівська, 27, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 02.11.2016 № 72097222 та № 72104205.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи убачається, що ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території мешканцям будинку № 27 за адресою м.Львів вул. Зубрівська на підставі договору, що укладений між Сихівською районною адміністрацією та ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів».

Судом також установлено, що 31.05.2016 року відбулось залиття належного позивачу нежитлового приміщення. При обстеженні покрівлі над нежитловим приміщенням встановлено, що на покрівлі є дві воронки лівневої дощової каналізації. Покрівля знаходиться в належному санітарному стані. Також мешканцями квартири №4 було самовільно збудовано балкон, примикання між балконом і покрівлею відсутнє. Під час сильної зливи вночі 31.05.2016 внутрішня дощова каналізація була переповнена дощовими водами і через відсутнє примикання до самовільно збудованого балкону квартири №4 сталось залиття належного позивачу нежитлового приміщення. Даний факт стверджується актом про залиття від 03.06.2016, який затверджено директором ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» /а.с.22-23/, а також показаннями свідків, даними у суді ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.02.2017 року позов Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено. Зобов»язано ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 демонтувати самочинно влаштовану добудову розміром 1,5х6м до балкону квартири АДРЕСА_1 (а.с.74-75).

Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 на ремонт даху та внутрішніх приміщень на вулиці Зубрівська,27 у м.Львові та договірної ціни на ремонт даху та внутрішніх приміщень на вулиці Зубрівська,27 у м.Львові, складеними ТОВ «Добробут-ЛВ» 01.11.2016 року, загальна вартість матеріалів, ремонтних робіт для приведення покрівлі до попереднього стану, а також проведення внутрішніх ремонтних робіт для усунення наслідків залиття складає 18824,52 грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення майнової шкоди, районний суд виходив з того, що залиття належного позивачу нежитлового приміщення сталося з вини відповідача, а відтак відповідача необхідно визнати особою, що відповідальна за заподіяну шкоду, яка відповідно до локального кошторису становить 18 824,52 грн.

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна.

Як убачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану пошкодженням покрівлі даху та залиттям нежитлового приміщення у розмірі 18 824,52 грн.

Факт залиття належного позивачу нежитлового приміщення з вини відповідача стверджується актом ТОВ «Стимул-Сихів» від 03.06.2016 року. Зазначений акт не містить даних про пошкодження відповідачем покрівлі даху. Інших належних та допустимих доказів пошкодження покрівлі з вини відповідача суду не надано.

Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 на ремонт даху та внутрішніх приміщень на вулиці Зубрівська,27 у м.Львові, який складено ТОВ «Добробут-ЛВ», загальна вартість матеріалів, ремонтних робіт для приведення покрівлі до попереднього стану, а також проведення внутрішніх ремонтних робіт для усунення наслідків залиття складає 18824,52 грн.

Таким чином, локальний кошторис включає ремонт покрівлі та ремонт внутрішніх приміщень по вул. Зубрівська, 27.

Для відновлення покрівлі необхідно виконати наступні ремонтні роботи: ремонт покрівель в один шар з рулонних матеріалів із застосуванням газопламеневих пальників загальною вартістю 5610,76 грн., ремонт примикань до цегляних стін із парапетів з рулонних покрівельних матеріалів, загальною вартістю 4356,00 грн.; улаштування з листової сталі парапетів- загальною вартістю 3745,73 грн., а всього - 13712,73 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку про те, що вартість відновлення покрівлі безпідставно включена до розміру відшкодування заподіяної шкоди, оскільки не доведено належними та допустимими засобами доказування пошкодження покрівлі діями відповідача, а відтак розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає зменшенню до 5112,03 грн. (18 824,52 13712,49 грн = 5112,03 грн.).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Задовольняючи позов частково в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що з вини відповідач позивачу була завдана моральна шкода, оскільки було порушено звичний для нього спосіб життя, позивач змушений був докладати додаткових зусиль для захисту порушених своїх прав та відновлення попереднього стану майна. Суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, їх тривалості, виходячи з засад розумності та виваженості. Вищенаведене відповідає п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення в цій частині не вбачає.

Колегія суддів не погоджується з висновком районного суду про відмову у стягненні на користь відповідача понесених нею витрат на правову допомогу при частковому задоволенні позовних вимог з таких мотивів.

На підставі ч.1, ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи убачається, що на підставі договору № 01/02-17 про надання правової допомоги та ордера від 10.01.2017 року відповідачу правову допомогу у даній справі надавав адвокат ОСОБА_3 (а.с.49-51).

Витрати відповідача на правову допомогу становлять 5760,00 грн., що підтверджується додатковою угодою, актом прийому-передачі наданих послуг, квитанціями до прибуткового касового ордера.

Розрахунок витрат проведено у межах граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого Законом України від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Разом з тим, як убачається з акту прийому-передачі наданих послуг від 07.06.2017 року (а.с.144) до загальної вартості послуг включено 2040,00 грн. за участь адвоката у судовому засіданні 07.03.2017 року, виходячи з кількості затраченого часу 3,24 год. та встановленої сторонами вартості за одну годину затраченого часу 600,00 грн. Проте, як убачається із журналу судового засідання від 07.03.2017 року початок судового засідання - 14.28 год. закінчення 15,23 год., тобто 1 год. (а.с.82-89).

Враховуючи наведені обставини, витрати відповідача на правову допомогу повинні складати 4320,00 грн.

У зв»язку із частковим задоволення позову, на користь відповідача слід стягнути понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3153,60 грн. (4320 грн. х 73%) пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21 червня 2017 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням покрівлі даху та залиттям нежитлового приміщення, - 18824, 52 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 1500,00 грн., а всього 20 324 гривні 52 копійки, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення у розмірі 5039 грн. 36 коп. та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 6539 грн. 36 коп.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 від 07 червня 2017 року про розподіл судових витрат понесених нею, а саме: витрат на правову допомогу скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3153 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: