У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Ковальчук Н.М.,

суддів : Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

позивачки ОСОБА_3,

представника позивачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивач обслуговуючий кооператив «Садове товариство «Прогрес-2», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою № 31 площею 0,0676 га в обслуговуючому кооперативі «Садове товариство «Прогрес-2». Зобовязано ОСОБА_1 зняти замки із воріт та допоміжних приміщень на вказаній ділянці та не чинити перешкоди позивачці в користуванні ділянкою в подальшому. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 3551,20 грн.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що під час розгляду справи суд не зясував наявність у позивача підтверджуючих документів на право користування спірною земельною ділянкою. Згідно списку членів кооперативу „Прогрес-2 спірна земельна ділянка належить на праві користування іншому громадянину ОСОБА_5, який є членом кооперативу „Прогрес-2. Вказує, що йому, як члену кооперативу „Прогрес-2 належить на праві користування земельна ділянка № 30, яку йому було виділено ще у 1987 році, при вступі в кооператив. Суд прийшов до помилкових висновків щодо розписки ОСОБА_6, як доказу купівлі-продажу спірної ділянки, оскільки з даної розписки не вбачається будь-які ідентифікуючі ознаки земельної ділянки. Вважає, що ця розписка не має будь-якого правового значення у даній справі, оскільки договори купівлі-продажу підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, і в жодному разі укладення такого договору не може стверджуватися лише показами свідків. _____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/335/2017 Головуючий у 1 інстанції : Іванків О.В.

Справа №556/1268/16-ц Доповідач : Ковальчук Н.М.

Також зазначає, що позивачка ніколи не була членом кооперативу „Прогрес-2, де знаходиться спірна земельна ділянка. Поділ майна між ним та позивачкою, як колишнім подружжям, не здійснювався. Вважає помилковим висновок суду щодо визнання позивача належним користувачем спірної земельної ділянки, оскільки відсутні належні та допустимі докази наявності у позивача правових підстав для користування спірною ділянкою. З цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про усунення ОСОБА_3 перешкод у користуванні земельною ділянкою № 31 у обслуговуючому кооперативі «Садове товариство «Прогрес-2», суд першої інстанції виходив з того, що позивачка з 2008 року обробляла спірну земельну ділянку, а відповідач у квітні 2016 року без будь-яких правових підстав вчинив перешкоди, які не дають позивачці змоги користуватись ділянкою, а тому, її порушені права підлягають захисту.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено: у червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 в яких просила зобов»язати відповідача зняти замки на вхідніх воротах до земельної ділянки № 31 у обслуговуючому кооперативі «Садове товариство «Прогрес-2», що на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району, яку вона придбала у 2008 році, та на господарських приміщеннях, що знаходяться на цій земельній ділянці, які останній встановив у квітні 2016 року з метою перешкодити їй в доступі до ділянки.

В судовому засіданні суду першої інстанції та в судовому засіданні апеляційного суду відповідач визнав ті обставини, що позивачка користувалась спірною земельною ділянкою, і те, що він дійсно з квітня 2016 року припинив їй та членам її сім»ї доступ на земельну ділянку.

Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Визнавши ті обставини, що позивачка користувалась земельною ділянкою, а з квітня 2016 року він повісив замки, з метою перешкодити їй доступ до ділянки, відповідач заперечив те, що ОСОБА_3 має законне право на користування даною земельною ділянкою. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 зазначив, що він є членом обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Прогрес-2», отримав одну дачну земельну ділянку № 30 ще у 1987 році, а в 2008 році він придбав сусідню земельну ділянку № 31 у ОСОБА_5, яку об»єднав зі своєю. З цих підстав вважає, що позивачка не має права користуватись спірною земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, заперечуючи право позивачки на користування земельною ділянкою №31 у обслуговуючому кооперативі «Садове товариство «Прогрес-2», не подав до суду жодного правовстановлюючого документу, який би підтверджував би його право на цю земельну ділянку.

Таких документів судом також не здобуто.

Відповідно до ч.2ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Вчиняючи перешкоди позивачці у користуванні земельною ділянкою, якою вона користувлась тривалий час, відповідач не обгрунтував, які свої законні та порушені права він захищав, встановлюючи замки.

А тому, на думку колегії суддів, право позивачки на обробіток земельної ділянки №31 у обслуговуючому кооперативі «Садове товариство «Прогрес-2», має бути відновлене шляхом задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують законних висновків суду першої інстанції.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка звернулась із апеляційною скаргою, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий підпис ОСОБА_7

Судді : підпис ОСОБА_8

підпис ОСОБА_9

Згідно:суддя-доповідач ОСОБА_7