Справа №: 343/1717/15-ц
Провадження №: 4-с/0343/2/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

з участю: секретаря судових засідань- Височанської О.З.,

заступника начальника Долинського РВ ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області скргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на постанову заступника начальника Долинського РВ ДВС ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВіЕйБі Банк" звернулось до суду зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій просить визнати рішення заступника начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 50536243 від 14.12.2016 року неправомірним; скасувати постанову заступника начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 50536243 від 14.12.2016 року; зобовязати заступника начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 343/1717/15-ц від 01.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4 банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованість в сумі 58 483,20 грн.

В скарзі представник скаржника зазначає, що 14.12.2016 року державним виконавцем Карбівською Л.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Державний виконавець керувався п.5 ч.1ст. 37 ЗУ "Про викнавче провадження", в ході проведених виконавчих дій не вдалося встановити місце проживання, перебування боржника, належне йому майно не виявлено.

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» не погоджується із зазначеною постановою, оскільки вона є неправомірною. Державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом розумного строку для належного проведення примусових дій для виконання рішення суду, який починає відраховуватися з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо примусового виконання рішення та закінчив виконавче провадження до спливу такого строку.

Державний виконавець поверхнево підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів, виконавчі дії ОСОБА_5 провела не належним чином.

Представник скаржника в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, дану скаргу просив задоволити.

Заступник начальника Долинського РВ ДВС ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки нею перевірено майновий стан боржника, здійснений виїзд за адресою, вказаною у виконавчому листі, однак в с. Оболоня по вул. Усторонь, 9 ОСОБА_3 не проживає.

ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгдяду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 18 вказаного Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ч.1 ст. 74 цього ж Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Зміст ст 383 ЦПК України вказує на те, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення.

Статтею 30 ч.1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області у Долинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в

Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа

по справі № 343/1717/15-ц від 01.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на

користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4 банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованість в сумі

58 483,20 грн., яке 27.03.2016 року, об"єднано у зведене виконавче провадження №53067413.

Постановою заступника начальника відділу ДРВ ДВС ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 14.12.2016 року виконавчий лист №343/1717/15-ц від 01.02.2016 року повернутий стягувачеві, на підставі "п.5,5 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку із тим, що в ході проведених виконавчих дій не вдалось встановити місце проживання, перебування боржника, належне йому майно не виявлено"

Копію постанову про повернення виконавчого документа скаржник отримав 11.01.2017 року, про що свідчить штемпель вхідної кориспонденції на копії супровідноого листа від 14.12.2016 року №8490.

Відповідно до ч.2 ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження" розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

З матеріалів справи вбачається про те, що в процесі виконання зведеного виконавчого провадження заступником начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського ГТУЮ, встановлено:

- відповідно до Акту державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: с Оболоня, вул. Усторонь Долинського району боржник ОСОБА_3 не проживає, та не зареєстрований;

- згідно інформаційних довідкок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №62306582 від 29.06.2016 року та №75785680 від 14.12.2016 року боржник не володіє на праві приватної власності нерухомим майном,

- згідно відповідей ПФУ від 25.04.2016 року та 07.12.2016 року з»ясовано, що ОСОБА_3 пенсію не отримує, про те, що він працює за трудовими чи цивільно-правовими договорами інформації не знайдено, про останнє місце його роботи не відомо;

- згідно відповіді Державної податкової служби України про джерела отримання доходів та про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником ОСОБА_3 інформація відсутня;

- згідно відповіді Відділу Держгеокадастру у Долинському районі в Івано-Франківській області від 26.08.2016 року за №413 інформація щодо зареєстрованої земельної ділянки на ім"я ОСОБА_6 у відділі відсутня;

- згідно відповідей територіального сервісного центру 2642 регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області від 28.07.2016 року №31/9/2927 та 03.09.2016 року за № 31/9/3385 транспортні засоби на ОСОБА_3 не зареєстровані;

- згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади від 07.12.2016 року на підставі постанови про арешт майна та заборону його відчуження на кладено арешт на все рухоме майно боржника.

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що про наявність обставин, зазначених у п.п. 2-6 ч.1 цєї статті, виконавець складає акт.

Всупереч положенню даної статті в поданих заступником начальника Долинського РВДВС ОСОБА_2 матеріалах про проведені виконавчі дії Акт державного виконавця складався 14.12.2016 року тільки про те, що ОСОБА_3 в с. Оболоня не проживає та не зареєстрований.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Оскільки за вказаною у виконавчому листі адресою боржник не проживає, тобто відсутні відомості про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, тому відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був звернутись до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, однак цього не зробив.

Однак, під час розгляду скарги державним виконавцем не були надані суду докази виконання вимог вищевказаних норм та з'ясування місця проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 зазначеного вище Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яку може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Матеріалами справи встановлено про те, що державний виконавець повернув виконавчий документ швидше, ніж передбачено п.2 ч.1 ст.37 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_7 проти України" - Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Обов"язковість виконання судового рішення викладено і у рішенні у справі "Горнсбі проти Греції". Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не дотримано в повній мірі вимог закону при перевірці майнового стану боржника та не вжито всіх необхідних заходів щодо розшуку майна боржника у встановлені законом строки. Заступник начальника Долинського РВДВС ОСОБА_2 не врахувала вищенаведених вимог закону та дійшла помилкового висновку про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», якою чітко визначено, що виконавчий документ повертається, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними,тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19 Конституції України, ст.ст.2, 3, 11, 18, 36, 37, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.14, 209-210, 223, 293, 294, 383-387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві - задовольнити.

Визнати рішення заступника начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 50536243 від 14.12.2016 року ,неправомірним.

Постанову заступника начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 50536243 від 14.12.2016 року- скасувати.

Зобовязати заступника начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 343/1717/15-ц від 01.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4 банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованість в сумі 58 483,20 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали через Долинський районний суд.

Суддя: