АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1803/15-ц Номер провадження 22-ц/786/492/17Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Лобова О.А., Гальонкіна С.А.

при секретарі -Маладиці Л.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб: Щебанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, Відділ Держземагенства в Полтавському районі, Державний кадастровий реєстратор відділу Держгеокадастру, Державний реєстратор Полтавської РДА, фізична особа підприємець ОСОБА_7, ТОВ "Полтавська експертна землевпорядна компанія" про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію,-

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом,( уточненим в ході судового розгляду справи т. 1 а. с. 206) прохаючи визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1 виданого Реєстраційною службою Полтавського РУЮ Полтавської області № 9490189 від 17 вересня 2013 року на ім'я власника ОСОБА_4 та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 5926066 від 17 вересня 2013 року на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), серія НОМЕР_2 від 04 березня 2008 року, кадастровий номер НОМЕР_3, виданий відділом земельних ресурсів у Полтавському районі на ім'я власника ОСОБА_2 що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 97, скасувавши дану реєстрацію на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3.

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що земельна ділянка відповідача ОСОБА_4 перетинається з належною їй земельною ділянкою та дізнавшись про цей перетин ОСОБА_4 почав наполягати на перенесенні огорожі в її бік, зменшуючи таким чином фактичну площу земельної ділянки позивача. Даний перетин виник внаслідок невірного виготовлення технічної документації відповідача, яка оформлювалась значно пізніше ніж технічна документація позивача. При цьому відповідач не погоджував з позивачем як із суміжним землекористувачем межі своєї земельної ділянки. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням виправити або внести зміни в його технічну документацію, але останній ігнорував такі прохання. Вважала, що своєю бездіяльністю у вигляді ігнорування її законного прохання відповідач порушує право власності позивача на належну їй земельну ділянку.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку - задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1 видане Реєстраційною службою Полтавського РУЮ Полтавської області № 9490189 від 17 вересня 2013 року на ім'я власника ОСОБА_4.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 5926066 від 17 вересня 2013 року на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З даним рішенням не погодився відповідач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в зв'язку з порушенням судом норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що суд невірно відмовив у задоволенні заяви щодо застосування строків позовної давності.

Також вказує на те, що вимога позивача про скасування рішення державного реєстратора є похідною від свідоцтва про право власності і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Посилається на те, що норма матеріального права, яку позивач і суд застосовує до даної вимоги, а саме ст. 152 ЗК України, передбачає визнання акту недійсним, а не скасування, що є різним у юридичній термінології.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази у підтвердження того хто саме допустив помилку, внаслідок якої виникло накладення земельних ділянок. Вказує на те, що оскільки ОСОБА_2 виготовила технічну документацію землеустрою в 2008 році, а відповідач пізніше, то землевпорядна організація при складанні кадастрового плану земельної ділянки брала до уваги вже зафіксовані межі із суміжним власником, тобто позивачем, яка вже приватизувала земельну ділянку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що остання до задоволення не підлягає.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 та ст. 308 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

З поданої позовної заяви вбачається, що мі сторонами існує цивільно правовий спір з приводу меж земельної ділянки. В зв'язку з чим всі вимоги які пов'язані з предметом позову в тому числі скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку є цивільно - правовим спором.

Доводи апелянта про закриття провадження у справі з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України щодо вимог про скасування державної реєстрації права власності є безпідставними.

Ст. 152 Земельного Кодексу України визначено способи захисту прав на земельні ділянки. Серед цих прав передбачено як визнання недійсними угод так і право на застосування інших передбачених законом способів захисту.

З позовної заяви вбачається, що позивачка прохала визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку та скасувати її державну реєстрацію. Обраний спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є суміжними землекористувачами.

ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 2006 року реєстровий № 1-1248 належить земельна ділянка площею 0,12 га., розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3) що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 04.03.2008 року. (а.с.9,11).

Згідно державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_4, виданого 23.11.2010 року, ОСОБА_4 належала на праві власності земельна ділянка площею 0,15 га в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (кадастровий номер НОМЕР_5 )

Також встановлено, що рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 27 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою щодо створення нових землеволодінь з метою поділу земельної ділянки гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_2 на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_4; вирішено посвідчити право власності на земельну гр. ОСОБА_4 площею 0,0799 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. в АДРЕСА_2 на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Згідно Свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Полтавського РУЮ Полтавської області № 9490189 від 17 вересня 2013 року, земельна ділянка пл. 0,0799 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1) належить ОСОБА_4

Відповідно до технічної документації із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_2 (кадастровий номер НОМЕР_3) та проекту землеустрою щодо створення нових землеволодінь з метою поділу земельної ділянки гр. ОСОБА_4, (кадастровий номер НОМЕР_1), встановлено, що вищезазначені земельні ділянки межують одна із одною (а.с.66).

Встановлена і наявність перетинів з земельними ділянками, зокрема кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_4, площа співпадає на 21,9856% та рекомендовано виправити зауваження (рішення № РВ 016 від 17.03.2016 року «про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру»).

Наявність даного перетину також підтверджується висновком судової земельно-технічну експертизи № 106 від 29 лютого 2016 року. Згідно даного висновку також встановлено, що технічна документація земельних ділянок ( сторін) ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не відповідають вимогам земельного законодавства в частині відсутності відомості обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельних ділянок.

Встановивши факт, що між сторонами існує спір щодо меж земельної ділянки, який на час приватизації ОСОБА_4 земельної ділянки не був вирішений , наявності в технічній документації сторін перетину межових ліній та встановивши факт відсутності можливості внести зміни в технічну документацію без згоди сторін, місцевий суд прийшов до вірного висновку про недійсність вказаного свідоцтва та скасування державної реєстрації права власності.

Як пояснив в ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_4 між сторонами виник спір щодо розташування межі спірної земельної ділянки. Його пояснення підтверджуються також доказами , які наявні в матеріалах справи та письмовими поясненнями сторін , які вони давали в ході розгляду справи в місцевому суді.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв ніяких протиправних дій не є підставою для скасування судового рішення, оскільки в даному випадку правове значення має факт існування спору про межі земельної ділянки на час видачі спірного свідоцтва , наявності перетину меж земельної ділянки та відсутності можливості виправити ці неточності в технічній документації.

Не є обґрунтованими і доводи про застосування строків позовної давності .

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_4 став власником земельної ділянки з 17 вересня 2013 року.

Предметом даного спору є скасування саме цього акту, тому й строк позовної давності необхідно рахувати саме з цієї дати.

До суду позивачка звернулася в червні 2015 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта про порушення вимог ст. 6 «Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод», практики Європейського суду, щодо застосування позовної давності висновків місцевого суду не спростували.

Су вірно застосував вимоги ст.ст. 257, 261 ЦК України та правильно встановив початок строку позовної давності.

Колегія суддів також не вбачає підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/ О.А. Лобов /підпис/ С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ________ П.С. Абрамов