АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

[1]

16 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року,

встановила:

у листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння. Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва від 05 грудня 2016 року позовну заяву було залишено без руху у зв'язку з невідповідністю її вимогам ст. 119 ЦПК України.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до суду представником позивача не було надано доказів на підтвердження його повноважень, а також не зазначено індексу адреси позивача у Російській Федерації, не надано доказів на підтвердження громадянства позивача ОСОБА_1

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року позовну заяву було повернуто позивачу у зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою 05 грудня 2016 року.

Однак, колегія суддів з таким висновком погодитись не можу, оскільки він зроблений із порушенням норм процесуального права.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви. Зокрема, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, форма та зміст позовної заяви відповідають встановленим законом вимогам. Представником позивача було подано до суду заяву, в якій додатково зазначено індекс поштової адреси позивача на виконання вимог ухвали суду.

Як вбачається із переліку додатків до позовної заяви, представником позивача було подано до суду копії договору про надання правової допомоги, копію ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю.

Згідно ч. 8 ст. 119 ЦПК України передбачено, що якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження. Положення ст. 119 ЦПК України не вимагають подачі вказаних документів в оригіналі.

Висновки суду про те, що вимога ухвали про залишення позовної заяви без руху про надання оригіналів документів, що посвідчують повноваження представника, виконана не була не відповідають дійсним обставинам, оскільки представником позивача було подано до суду заяву, в якій зазначено про те, що для посвідчення вже наданих до суду копій документів ОСОБА_4 буде надано їх оригінали для огляду.

Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (предстанвик) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частиною 3 даної статті встановлено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі може здійснюватись за довіреністю, тоді як у ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер або доручення уповноваженого органу.

Судом було помилково встановлено відсутність у ОСОБА_4 належних доказів підтвердження повноважень на ведення справи від імені позивача ОСОБА_1 та залишено поза увагою вказані положення закону, а також те, що копії документів можуть бути посвідчені підписом судді у судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням питання про відкриття провадження на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року скасувати та направити питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 753/21521/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2572/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.