Справа №639/8389/16-ц
Провадження №2/639/482/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки при звільнені, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.06.2002 року він перебував з відповідачем в трудових правовідносинах.

З серпня 2008 року відповідач почав порушувати право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання заробітної плати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 5 994 грн.

Рішення набрало законної сили та було проявлено до примусового виконання.

14.10.2011 року позивача було звільнено з роботи за погодженням сторін, однак розрахунок з ним проведений не був.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на його користь суму середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 520,12 грн. та компенсацію за порушення строків виплат за весь час затримки у розмірі 4 888,17 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності №120-27/157 від 12.01.2017 року, у судовому засіданні уточнений позов ОСОБА_1 визнала у повному обсязі, проти його задоволення не заперечувала, оскільки він підтверджується довідками, які складені бухгалтерією підприємства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працював на Державному підприємстві «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» з 11.06.2002 року. Наказом № 476к к від 14.10.2011 року звільнений з роботи за п.1 ст. 36 КЗпП за згодою сторін. (а.с. 11-15)

Як вбачається з довідки підприємства за № 014-1183 від 01.03.2011 року, перед позивачем малася заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 10 216,00 грн. ( а.с. 16)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2011 року задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на його користь 5 994,00 грн. в якості заборгованості по заробітній платі за період березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 року, січень 2011 року. (а.с. 17)

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Стаття 116 КЗпП України зазначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13)

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14)

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64 цс 13 від 03.2013року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Абз.3 п.8 Порядку встановлено, що середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяця згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно довідки № 014-786, виданої Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» 22.12.2016 р., середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 17,58 грн. (розрахунок проведено згідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100). Сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні станом на 01.12.2016 року складає 5 520,12 грн. (17,58 грн. х 314 день по графіку роботи підприємства). Після утримання прибуткового податку в сумі 993,62 грн. та військового збору в сумі 82,80 грн., сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні складає 4 443,70 грн.

В судовому засіданні сторони пояснила, що на даний час заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 була погашена.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

З 15.06.2011 року по 31.07.2011 року на підприємстві був нормальний робочий графік.

З 01.08.2011 року по 30.09.2011 року на підприємстві встановлено графік роботи: два дні на тиждень понеділок, вівторок.

З довідки № 014-786, виданої Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» 22.12.2016 р. вбачається, що сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні станом на 01.12.2016 року складає 5 520,12 грн.

Даний розрахунок проведено у відповідності до вищезазначеного Порядку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення суми середнього заробітку за період затримки розрахунку у розмірі 5 520,12 грн. такими, що ґрунтуються за Законі, а тому підлягають задоволенню.

Також суд вважає, що підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача у частині стягнення компенсації за нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з березня 2011 року по жовтень 2011 року в розмірі 4 888,17 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - ОСОБА_2) встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідності до вимог ст. ст. 2, 3 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Згідно довідки підприємства № 014-785 від 22.12.2016 року, ОСОБА_1 за період з березня 2011 року по жовтень 20111 року нарахована компенсація за порушення строків виплати заробітної плати в розмірі 4 888, 17 грн., без урахування утримання податкового збору.

Отже дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 5 520,12 грн. та компенсація за порушення строків виплати заробітної плати в розмірі 4 888, 17 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача зазначені без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів.

У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь держави судові витрати у вигляду судового збору.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст.1, 2, 4, 10, 13, 18, 21, 24, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки при звільнені, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 520,12 грн. (пять тисяч пятсот двадцять гривень 12 копійок)

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення строків виплат за весь час затримки у розмірі 4 888,17 грн.(чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім гривень 17 копійок).

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» на користь держави судовий збір в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя В. В. Труханович