Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2017 Справа №607/15102/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина - 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1. Вказане будинковолодіння було колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_3. Дочка померлої, ОСОБА_1, та син, ОСОБА_4 є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3, які після її смерті прийняли спадкове майно, фактично вступивши в управління та володіння 1/5 частиною, що належала померлій. Проте ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово перебуваючи на території Російської Федерації, брат позивача ОСОБА_4 помер. Після смерті брата позивача відкрилася спадщина, яка складається із: 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що належала йому як члену колгоспного двору; 1/10 частини фактично успадкованої ним від матері ОСОБА_3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1.

Однак у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності як на спадкове майно ОСОБА_3, так і на спадкове майно ОСОБА_4 позивач отримала від нотконтори відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та право власності на 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Позивач у судове засідання не з'явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечивши з приводу задоволення позову.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча про день та час судового засідання повідомлявся.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01 вересня 1961 року, виданого Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, матір'ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3.

Після реєстрації шлюбу із ОСОБА_8 ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1», про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 16 травня 1987 року, видане Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №4, сформованого 27 липня 2016 року Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 30 серпня 1991 року, виданого Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Дочка померлої, ОСОБА_1, та син, ОСОБА_4 є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3, які після її смерті прийняли спадкове майно, фактично вступивши в управління та володіння 1/5 частиною, що належала померлій.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 28 травня 2016 року, виданого Управлінням записів актів громадянського стану адміністрації міста Сургута Ханти-Мансійського автономного округу-Югри Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №3 від 04 січня 2016 року, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 04 січня 2016 року по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за: 1/5 - ОСОБА_3; 1/5 - ОСОБА_4; 1/5 - ОСОБА_1; 1/5 - ОСОБА_8; 1/5 - ОСОБА_9. Станом на 30.12.1990 року право власності на майно було зареєстровано за головою колгоспного двору за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернопільською районною радою 30 грудня 1990 року на підставі рішення виконкому №267 від 28 грудня 1990 року за реєстровим номером 141.

Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №409 від 06 липня 2016 року, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 06 липня 2016 року по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за: 1/5 - ОСОБА_3; 1/5 - ОСОБА_4; 1/5 - ОСОБА_1; 1/5 - ОСОБА_8; 1/5 - ОСОБА_9. Станом на 01.01.2013 року ОСОБА_4 державна реєстрація будинковолодіння АДРЕСА_1 в бюро не проведена.

Як вбачається із довідки №523 від 08 листопада 2016 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння АДРЕСА_1 рахувалось за ОСОБА_3, станом на 01.07.1990 року рахується як двір колгоспника. Членами двору були: ОСОБА_3 - голова двору; ОСОБА_4 - син; ОСОБА_1 - дочка; ОСОБА_8 - зять; ОСОБА_9 - внук.

Згідно довідки №524 від 08 листопада 2016 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_4 був зареєстрований в АДРЕСА_1. На день смерті ОСОБА_4 в житловому будинку були зареєстровані, проживали і по час видачі довідки проживають: ОСОБА_1 - сестра; ОСОБА_8 - швагро; ОСОБА_9 - племінник; ОСОБА_10 - племінниця.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №4451/02-14 від 06 жовтня 2016 року, винесеною Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №5037/02-14 від 28 листопада 2016 року, винесеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках. Діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Як передбачено ч.1 ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею другої черги спадкування за законом після смерті свого брата ОСОБА_4, спадщину вона прийняла з моменту її відкриття, фактично вступивши в управління та володіння частинами: на 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що належала йому як члену колгоспного двору та 1/10 частини фактично успадкованої ним від матері ОСОБА_3

Згідно ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вище наведені обставини, з огляду на той факт що будинковолодіння АДРЕСА_1 являється колгоспним двором, тому суд вважає, що позов слід задоволити, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та право власності на 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 217, 223 Цивільного процесуального кодексу; ст.ст. 529, 530, 549 ЦК УРСР, ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1261, ст.1226, ст.1268, ст.1273 ЦК України, суд, -

Вирішив :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та право власності на 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Копію рішення надіслати особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич