Справа № 297/431/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05 березня 1997 року, виданого згідно із розпорядженням комісії по приватизації житла виконкому Берегівської міської ради від 05.03.1997 р. №463-ГЖ, квартира №2, яка знаходиться за адресою: м. Берегово, вул. Богдана Хмельницького, 91, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сімї: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

03 серпня 2016 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина, до якої належить частка квартири №2, що знаходиться за адресою: м. Берегово, вул. Богдана Хмельницького, 91. Право спадкувати за померлим ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги отримала його дружина ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, однак не оформила право на свою частку у житловій квартирі та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Оскільки, відповідно до правовстановлюючого документу вказана квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення та конкретизації часток, тому оформлення спадку можливе лише після виділення часток у спільному майні, що на даний час унеможливлює оформлення спадщини в позасудовому порядку та не дає можливості власникам квартири належним чином реалізувати гарантовані законодавством права.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, однак відповідно до поданої через канцелярію суду спільної заяви, позовні вимоги підтримали повністю та просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, відповідно до поданої до суду заяви, просив розглянути справу за його відсутності за наявними в справі документами.

Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачі посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності виникає з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Із змісту ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державою визнаються права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим законом, якщо реєстрація прав чи їх обтяжень, була проведена відповідно до законодавства, що діяло на час виникнення такого права.

Згідно із п.16 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за №396 від 16.12.2009 р. на виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир у приватну власність оформляється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, суд констатує, що ОСОБА_1 та членам її сімї: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на праві спільної сумісної власності належить квартира №2, розташована за адресою: м. Берегово, вул. Богдана Хмельницького, 91, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло від 05 березня 1997 року, яке видане згідно із розпорядженням комісії по приватизації житла виконкому Берегівської міської ради від 05.03.1997 р. №463-ГЖ.

Матеріалами справи також підтверджується, що 03 серпня 2016 року помер ОСОБА_4 (співвласник квартири), який заповітного розпорядження не залишив. Право спадкувати на частку квартири як спадкоємці першої черги отримали його дружина ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, однак не оформила право на свою частку у житловій квартирі та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2..

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від спадкодавця (особи яка померла) до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається у день смерті спадкодавця, або оголошення його померлим, до складу спадщини входять всі права та обовязки спадкодавця, що належали йому за життя та не припинилися внаслідок його смерті, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах ст.ст.1218,1226 ЦК України.

Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки їх майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором або законом або рішенням суду.

З урахуванням встановлених судом обставин, які підтверджуються матеріалами справи, суд констатує, що позивачам у справі на праві спільної сумісної власності належить частка у вказаній квартирі, і їх частка, у спільному сумісному майні, може бути поділені на підставі ч.1 ст.372 ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що кожен з співвласників має рівні частини в квартирі, тобто кожному із співвласників, в тому числі і померлому ОСОБА_4 належить по 1/4 частині квартири №2 в м. Берегово, вул. Богдана Хмельницького, 91, Закарпатської області.

В ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Відповідно до встановлених судом обставин у даній цивільній справі визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, відтак позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є законним, обґрунтованим і підтвердженим відповідними доказами, і тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 174 ч.4, 197 ч. 2, 12-215 ЦПК України, п.1 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 182, 328, 355, 370, 372, 1216, 1218, 1226, 1261, 1268 ЦК України, п.п. 1, 8, 23 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити частки у спільній сумісній власності квартирі №2, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Богдана Хмельницького, 91, загальною площею 52,00 кв.м., в таких розмірах:

- 1/4 частки за померлим ОСОБА_4, який помер 03.08.2016 року в м. Берегово;

- 1/4 за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- 1/4 за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- 1/4 за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5.