Справа 556/1713/17
Номер провадження 2/556/564/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12.12.2017 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Адміністрація ПАТ КБ «Приватбанк» звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 15108,43 грн..

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, про що надав суду письмову заяву, просив розглянути справу у відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не зявився, хоча своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце слухання справи шляхом направлення судових викликів за останньою зареєстрованою адресою його проживання. В звязку з викладеним, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Так, судом встановлено, що 30 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір б/н, згідно з якою ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Факт укладення кредитного договору підтверджується оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, в т.ч. кредитним договором з додатками, який підписано сторонами, розрахунком заборгованості.

Як вбачається зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 гл.71 Цивільного Кодексу України щодо договору позики.

Позивач виконав умови договору, а саме надав ОСОБА_1 кредит в сумі 700 грн., що підтверджується наданими суду письмовими доказами.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 своїх зобовязань за договором належним чином не виконує, повернення боргу та сплату відсотків згідно затвердженого графіку не здійснює. У звязку із цим станом на 30.09.2017 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 15108 грн. 43 коп., яка складається з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в сумі 602,53 грн, заборгованості по процентам в сумі 10410,26 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 2900 грн., заборгованості за штрафами 500 грн. (фіксована частина), 695,64 грн. (процентна складова).

У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, в разі несвоєчасного повернення борг стягується в порядку виконання зобовязань. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась неповернутою, та сплати належних йому процентів.

Оскільки своїх зобовязань щодо повернення боргу відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення боргу в частині заборгованості за кредитом в сумі 602,53 грн., заборгованості по процентам в сумі 10410,26 грн., заборгованості за штрафами 500 грн. (фіксована частина), 695,64 грн. (процентна складова) підставними і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення пені та комісії, то з цього приводу суд прийшов до настіпного висновку.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Подібну правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові №6-1746цс16 від 16 листопада 2016 року.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року в чправі №6-2003цс15.

З урахуванням викладеного, підстав для стягнення пені та комісії в сумі 2900 грн. за послуги, що супроводжують кредит, які банк вчиняв у власну користь, суд не вбачає.

Таким чином, стягненню з ОСОБА_1 в користь позивача підлягає заборгованість по кредиту в сумі 602,53 грн., заборгованості по процентам в сумі 10410,26 грн., заборгованості за штрафами 500 грн. (фіксована частина), 695,64 грн. (процентна складова)

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають також задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 551, 554, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.15, 30, 209, 212 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 602,53 грн., заборгованості по процентам в сумі 10410,26 грн., заборгованості за штрафами 500 грн. (фіксована частина), 695,64 грн. (процентна складова), понесені позивачем у звязку із розглядом цивільної справи та підтверджені документально судові витрати в сумі 1600 (тисяча шістсот) грн., а всього стягнути 13808 (двадцять шість тисяч вісімсот сім) грн. 43 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте Володимирецьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд. Апеляційна скарга може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я :