Провадження № 2/760/335/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне /

10 лютого 2017 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Бугайчука О.Р.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 47 000,00 гр. боргу, 23 323, 66 гр. процентів, 41 599, 70 гр. інфляційних втрат та 3 771, 59 гр. річних.

Посилається в позові на те, що 28 жовтня 2013 року між ним та відповідачем був укладений Договір позики, за яким він надав відповідачу в борг 47 000, 00 гр.

Строк повернення боргу ними за договором був обумовлений 28 грудня 2013 року.

Не дивлячись на сплив терміну виконання ним умов договору до цього часу борг не повернув.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму боргу за умовами договору, а також у порядку ст.625 ЦК України річні та інфляційні втрати від знецінення грошових коштів.

Крім того, в порядку ст.1048 ЦК України просить стягнути з відповідача проценти на рівні подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач у судове засідання неодноразово не з"являвся, про час розгляду справи сповіщався належним чином у порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, однак судові повістки поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв"язку з його непроживанням за приведеною в справі адресою.

Виходячи з цього, повідомлення відповідача про час розгляду справи судом було здійснено в порядку, визначеному ч.9 ст. 74 ЦПК України, тобто через оголошення в пресі.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, вразовуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Встановлено, що 28 жовтня 2013 року між сторонами був укладений Договір позики,за яким позивач передав відповідачу в борг 47 000, гр. боргу, про що відповідачем була видана власноручна розписка.

З розписки відповідача вбачається, що він зобов"язався повернути суму боргу черз два місяці, тобто 28 грудня 2013 року.

/ а.с.6 /

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав і наявність боргових зобов"язань перед позивачем не спростував.

З точки зору закону в разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання.

Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

На підтвердження укладеного з відповідачем договору позики та передачу йому грошових коштів позивач у судовому засіданні надав суду оригінал розписки відповідача про отримання грошових коштів, наявність якої у нього є свідченням невиконання відповідачем умов договору позики.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.1049 кодексу передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з того, що відповідачем борг у строки, встановлені договором позики, не повернуто, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

Відповідно до ст.1048 кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Тобто, з даної норми закону випливає, що винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З розписки відповідача вбачається і це підтвердив у судовому засіданні позивач про виплату відповідачем процентів при укладенні договору вони не домовлялися.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розписки відповідача вбачається, що йому було передано позивачем у борг 47 000, 00гр., що еквівалентно 5 529 доларів США.

Позивач в судовому засіданні пояснив і це підтверджується розпискою відповідача, предметом договору позики була національна валюта.

З розрахунку позивача, перевіреного судом, вбачається, що сума інфляційних витрат від простроченої відповідачем суми позики становить 41 599, 70 гр., а річних - 3 771, 59 гр.

Відповідач, не з»явившись до суду, не подавши заперечень проти позову, наданого позивачем розрахунку процентів, річних та інфляційних втрат не спростовував і заперечень щодо вимог позивача в цій частині не висловлював.

Враховуючи викладене вище, невиконання відповідачем умов укладеного з позивачем договору позики, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і в цій частині.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує наступне.

За змістом ст. 1048 ЦК України договір позики може бути оплатним або безоплатним.

Відносини позики вважаються оплатними, якщо їх безоплатний характер прямо не вставлений ЦК України, іншими законодавчими актами або умовами договору.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що відповідач брав у нього кошти в борг для розвитку бізнесу.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відплвідно до ч.1, п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, у тому числі, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Виходячи з цього та розміру задоволених судом вимог позивача суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір при зверненні до суду та витрати, пов»язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача до суду.

Керуючись ст.ст.15,16, 526, 1046, 1047, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1051 ЦК України, ст.ст.3-4, 10-11, 57-60, 79, ч.1 ст.88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 47 000, 00 гр. боргу, 23 323, 66 гр. процентів, 41 599, 70 гр. інфляційних втрат та 3 771, 59 гр. річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 157, 00 гр. судового збору та 420, 00 гр. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: