Справа №592/7885/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/481/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 січня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до управління Державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області про стягнення з Державного бюджету України відшкодування не отриманих відсотків по грошовому вкладу, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що в ході досудового слідства по кримінальній справі стосовно посадових осіб ТОВ «Лінея-С» за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212, ч.2 ст.366 КК України, 14 липня 2010 року було проведено обшук та виїмку документів вказаного товариства та інших товариств, під час якого були вилучені грошові кошти у розмірі 7600 доларів США, що належали позивачу. В подальшому, постановою слідчого управління фінансових розслідувань МГУ Міндоходів від 30 вересня 2013 року кримінальне провадження було закрито в частині правопорушень, що стосуються ТОВ «Лінея-С», у звязку з чим відповідно до ухвали Соломянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року грошові кошти у розмірі 7600 доларів США мали бути повернуті позивачу.

Посилаючись на те, що внаслідок незаконного вилучення посадовими особами органу досудового розслідування належних позивачу грошових коштів він не міг їх використовувати та отримати дохід у випадку залучення вказаних коштів в якості депозиту за договором банківського вкладу, у звязку з чим, як він вважає, йому була заподіяна матеріальна шкода у вигляді не отриманих відсотків, що були б нараховані банківською установою за користування тими коштами, тому позивач просив суд стягнути на свою користь за рахунок Державного бюджету України заподіяну йому матеріальну шкоду від неотриманих відсотків по грошовому вкладу в сумі 3556 доларів США.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги, пояснення представників відповідачів управління Державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області ОСОБА_4 та Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області ОСОБА_5 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06 липня 2010 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції при провадженні оперативно-розшукових дій, дізнання та досудового слідства прокуратури Сумської області було порушено кримінальну справу стосовно посадових осіб ТОВ «Лінея-С» за фактом умисного ухилення від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету податку на додану вартість на загальну суму 3370821 грн., що є особливо великими розмірами та за фактом службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки на вказану суму, тобто за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.366 КК України, а також стосовно невстановлених осіб за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. В подальшому, кримінальному провадженню привласнено № 0000006 у ЄРДР.

В ході проведення досудового слідства по вищезазначеній кримінальній справі 14 липня 2010 року було проведено обшук та виїмку документів ТОВ «Лінея-С», ТОВ «Лорант», ТОВ «Еквіла» та інших товариств, що знаходились за адресою: м. Суми, вул. Козацький вал, 2Б. Під час проведення обшуку було вилучено, в тому числі, і грошові кошти у розмірі 7600 доларів США, які належать ОСОБА_3

Постановою старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань МГУ Міндоходів Центрального офісу з ОВП від 30 вересня 2013 року кримінальне провадження № 0000006 закрито в частині правопорушень, що стосуються ТОВ «Лінея-С».

Вказані обставини встановлені ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року у справі № 760/18828/14-к за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Окружної державної податкової служби Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби (а.с.4-6).

Крім того, вказаною ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року повернуто ОСОБА_3 грошові кошти, які у нього були вилучені згідно протоколу обшуку та виїмки від 14 липня 2010 року, у розмірі 7600 доларів США та зберігалися на депозитному рахунку Головного управління Міндоходів у Сумській області (а.с.4-6).

21 вересня 2015 року позивач звертався до Головного управління ДФС у Сумській області із заявою, в якій просив виплатити йому суму відсотків, що були нараховані банківською установою на належні йому кошти в сумі 7600 доларів США за час їх вибуття з його володіння, що зберігались на депозитному рахунку в банку, як упущену вигоду, на що листом Головного управління ДФС у Сумській області від 29 вересня 2015 року за № 12435г/18-28-09-01-20 він отримав відповідь, з якої вбачається, що сплата відсотків фізичним особам на грошові цінності, які вилучені правоохоронними, податковими та митними органами за порушення законодавства до прийняття судового рішення чи іншого рішення про перехід валютних цінностей у власність держави чинним законодавством не передбачена (а.с.7, 8-9).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції послався на його безпідставність.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Виходячи з вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 13 квітня 2012 року № 4652-VI), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Як передбачено п.2 ст.2 вказаного Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

В п.2 ст.3 цього Закону йдеться про те, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається): майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт.

Майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно (частина 2 статті 4 вказаного Закону).

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що чинним законодавством передбачена можливість повернення нарахованих відсотків лише за грошовими вкладами та цінними паперами, які були конфісковані або звернені в доход держави судом, або вилучені органами досудового розслідування чи органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Також, виходячи з вимог статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем, належні останньому грошові кошти сумі 7600 доларів США були вилучені органом досудового розслідування під час проведення обшуку та виїмки документів ТОВ «Лінея-С» та інших товариств.

Крім того, серед встановлених в ухвалі Соломянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року обставин йдеться про те, що ОСОБА_3 під час розгляду його скарги на бездіяльність слідчого Державної податкової служби України пояснив, що вилучені грошові кошти були складені в конверт і разом з паспортом на його імя зберігались на роботі, оскільки в його помешканні проводились ремонтні роботи (а.с.4-6).

Отже, належні позивачу грошові кошти в сумі 7600 доларів США, що були вилучені службовими особами органу досудового розслідування, не являлись грошовим вкладом у розумінні ч.1 ст.1058 ЦК України та ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у звязку з чим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування позивачу відсотків за користування вилученими коштами є законним і обґрунтованим, оскільки про вилучення грошового вкладу в даному випадку не йдеться, хоча на цьому наполягає позивач в апеляційній скарзі, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про можливе залучення позивачем вилучених у нього грошових коштів в якості вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) та про можливе нарахування на них відсотків, якби зазначені гроші не були у нього незаконно вилучені, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки є припущенням.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом до спірних відносин загальних положень ЦК України про відшкодування шкоди, в тому числі, аналогії закону, є безпідставним, враховуючи, що спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який є спеціальним.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на Порядок розпорядження валютними цінностями (крім цінних паперів), дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави, затвердженого Міністерством фінансів України від 13 січня 1999 року за № 11, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 квітня 1999 року за № 261/3554, то виходячи з п.1.1 вказаного Порядку, він не поширюється на спірні правовідносини.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі, і щодо не витребування судом депозитного договору про зберігання грошових коштів на депозитному рахунку Головного управління Міндоходів у Сумській області, також не спростовують висновків суду щодо відмови у задоволенні позову і не містять посилань на такі порушення, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 січня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -