Справа № 462/409/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.01.2017р. звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 22.11.2012р. у розмірі 6907447,75 грн., що по курсу НБУ станом на 18.01.2017р. становить 250000 дол. США, та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 638250 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.11.2012р. ОСОБА_2 отримав від нього в борг грошові кошти у розмірі 250000 дол. США для власних потреб, які зобов'язувався повернути у строк до 01.11.2013р., про що ОСОБА_2 було складено письмову розписку. Проте у зазначений в розписці термін та по даний час відповідач борг не повернув і на його неодноразові прохання про повернення такого не реагує та уникає з ним зустрічей, чому він змушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав та грошових інтересів.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 22.11.2012р. ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 250000 дол. США, які відповідач зобов'язувався повернути у строк до 01.12.2013р., про що ОСОБА_2 було складено письмову розписку від 22.11.2012р. /а.с.30/.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 не повернув позивачу борг у розмірі 250000 дол. США, згідно розписки від 22.11.2012р. по даний час, що також підтверджується наявністю у позивача оригіналувказаної розписки.

Так, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України ).

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку заборгованості, що міститься в позовній заяві вбачається, що три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01.12.2013р. по 01.01.2017р становить 638250 грн. /а.с.2-3/.

Згідно встановленого Національним банком України курсу продажу долара США до гривні станом на 27.02.2017р., 250000 дол. США становить 6742500 грн.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити і стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 22.11.2012р. у розмірі 6742500 грн., що по курсу НБУ станом на 27.02.2017р. становить 250000 дол. США, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 638250 грн. та судовий збір у розмірі 8000 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 625, 1046, 1049-1050 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 22.11.2012р. у розмірі 6742500 грн., що по курсу НБУ станом на 27.02.2017р. становить 250000 дол. США, та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 638250 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 8000 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: