Справа № 646/7894/17
№ провадження 2/646/2289/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.12.17 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Сорока О.П.
за участю секретаря Кравчук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 4226,38 доларів США.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, просив розглядати справу за його відсутності, а також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки не повідомили.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши грошові кошти позичальнику ОСОБА_1
В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1, що випливають з основного договору кредиту, 07.06.2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №811/05/9-080, відповідно до умов якого ОСОБА_2 як поручитель поручилася за виконання ОСОБА_1 обовязків на підставі основного договору.
Згідно зі ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
У порушення умов договору позичальник ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 09.10.2017 року має прострочену заборгованість 4226, 38 доларів США, а саме: 3445,73 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 406,85 доларів США - сума заборгованості за відсотками, 274,07 доларів США - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 99,73 доларів США - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків, 35,00 грн. - сума заборгованості за комісіями.
Згідно ст. 559 ЦК України на момент пред'явлення позову договір поруки є чинним, а позивач отримав право пред'явити до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги про примусове стягнення заборгованості з погашення кредиту, відсотків за користування кредитом та сплати штрафних санкцій у судовому порядку.
Відповідно до положень ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Таким чином, враховуючи умови укладеного з ОСОБА_2 договору поруки, згідно зі ст. 554 ЦК України відповідачі відповідають перед позивачем за порушення кредитних зобов'язань як солідарні боржники у повному обсязі таких зобов'язань, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, що визначаються на момент фактичного задоволення. Термін виконання зобов'язань відповідачів з погашення кредиту, відсотків за користування кредитом та сплати штрафних санкцій настав, однак свої зобов'язання відповідачі не виконали.
З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов є таким, що підлягає задоволенню та стягує з відповідачів на користь позивача існуючу заборгованість.
В той же час, позивачем заявлено суму заборгованості в іноземній валюті.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом з тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.
Відтак, саме у національній валюті України підлягає стягненню борг.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-79 цс 14 від 2 липня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Позивач у своєму позові вказав гривневий еквівалент заявленої до стягнення основної суми боргу у розмірі, згідно із офіційним курсом Національного банку України долару станом на 09.10.2017 року.
В той же час, вказаний еквівалент має відповідати офіційному курсу гривні щодо офіційного курсу гривні на день ухвалення рішення, тобто станом на 01.12.2017 року.
При цьому, згідно з інформацією, яка міститься на офіційному сайті Національного банку України, станом на 01.12.2017 року курс долара складає 27.1558.
Таким чином, визначаючи еквівалент суми боргу у гривні за офіційним курсом Національного банку України, суд виходить з того, що на дату ухвалення рішення відповідач має сплатити позивачеві грошові кошти у розмірі 4226,38 доларів США, що за курсом НБУ становить 114 770, 73 грн. (4226,38 х 27.1558).
В той же час, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів заборгованість в межах позовних вимог, тобто у розмірі 113048,11 грн.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.526,530,551,554,559,611 ЦК України,ст.ст.11,79,88,209,212-215, 224-226 ЦПК України,
Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 847,86 гривень, з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сорока О.П.