У х в а л а

іменем україни

22 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», третя особа - первинна профспілка «Свободу праці» державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 31 березня 2016 року його незаконно звільнено з посади майстра зміни транспортно-експедиційного управління залізничного цеху філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» (далі − філія «ВГМК») ДП «ОГХК» на підставі наказу № 165 від 31 березня 2016 року за п. 6 ч. 1 ст. 36 КзпП України. Відповідач не звернувся до виконавчого комітету − виборного органу, та зборів − вищого органу профспілки, членом якої він є, для отримання згоди на звільнення. Не отримана також згода на зміну істотних умов праці. У підприємства наявні можливості зберегти колишні істотні умови праці. Вважає, що мало місце переведення його на роботу помічника майстра залізничного цеху транспортно-експедиційного управління з посади майстра зміни залізничного цеху транспортно-експедиційного управління, а відмова від переведення на іншу роботу, не є підставою для припинення трудового договору за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП.

У зв'язку із вищезазначеним, просив поновити його на посаді майстра зміни залізничного цеху транспортно-експедиційного управління у філії «ВГМК» ДП «ОГХК», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8 562 грн 40 коп.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року, позов задоволено,

Поновлено ОСОБА_4 на посаді майстра зміни транспортно-експедиційного управління залізничного цеху у філія «ВГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» з 01 квітня 2016 року.

Стягнути з ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8 562 грн 40 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 6 421 грн 80 коп. в межах платежу за один місяць, допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 є членом виборного органу − Первинної профспілкової організації і вирішення питання про зміну умов його трудового договору, як і звільнення, повинно здійснюватися із дотриманням вимог ч. 2 ст. 252 КЗпП України та ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

О.В.Ступак