Номер провадження: 22-ц/785/2612/17
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 11.01.2017 року по справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 2-2808/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Одеського відділення АТ «Сведбанк», правонаступник якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

11.07.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить суд визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи № 2-2808/11, видані 20.10.2011 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1425181,20 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, та про стягнення суми боргу 1820 грн., стосовно боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Заявлені вимоги мотивувала тим, що постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ОСОБА_5 від 24.06.2016 року були відкриті виконавчі провадження згідно заяви про примусове виконання зазначених виконавчих документів. Заява про примусове виконання подана 24.06.2016 року. ОСОБА_2 зазначає, що 04.09.2015року кредитором ТОВ «ФК «Вектор Плюс» стосовно її було прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості, про що на її адресу було направлено Повідомлення від 19.11.2015 року, тобто зобов'язання є припиненим відповідно до приписів ст. 605 ЦК України, що тому вона вважає, що виконавчі листи є такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 11.01.2017 року у задоволені заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застування норм матеріального права, просила ухвалу суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що розглядаючи справу по суті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2016 року було витребувано від ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» належним чином завірену копію рішення про анулювання (прощення) заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 1503/1207/45-006 від 12.12.2007 року, яке було прийнято 04.09.2015 року, а також документи які стали підставою для його прийняття. Однак, вищевказані докази суду надано не було, а представник у судове засідання не з'являвся, у зв'язку з чим справа розглядалась за наявними у ній доказами, що фактично позбавило суд винести законне і обґрунтоване рішення, як того вимагає ст.213 ЦПК України. ОСОБА_2 вважає, що не подання неодноразово витребуваних судом доказів в ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», та неявка її представників в судове засідання були цілеспрямовані та направлені на штучно створені складнощі в отриманні важливих доказів, які містили інформацію щодо предмету доказування, а саме самого рішення про анулювання (прощення) заборгованості від 04.09.2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що при поданні заяви та протягом розгляду цивільної справи заявник не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а саме самого рішення про анулювання (прощення) заборгованості від 04.09.2015 року.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду передчасним з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто на користь ПАТ «Сведбанк» з ОСОБА_2, ОСОБА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_4 як солідарних боржників суму заборгованості за Кредитним договором №1503/1207/45-006 у розмірі 1425181,27 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю - ОСОБА_2

20.10.2011 року Київський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист №2-2808/11 про примусове виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2013 року було замінено ПАТ «Сведбанк» правонаступником - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у виконавчому провадженні з виконання зазначеного виконавчого листа.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20,25 Закону України «Про виконавче провадження», 24.06.2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 51518343 та № 51518330 за вищевказаними виконавчими листами. Копії зазначених постанов із супровідним листом в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», направлено сторонам.

Підставою для звернення до суду з вказаною заявою стало те, що, на думку заявника, кредитна заборгованість припинилася 04.09.2015 року відповідно до рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості.

Районним судом встановлено, що як вбачається з матеріалів справи 19.11.2015 року та 23.03.2016 року на адресу ОСОБА_2 направлялись повідомлення про анулювання боргу у зв'язку з реалізацією ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права на нерухоме майно, яким було забезпечено виконання зазначеного вище кредитного договору.

Суд першої інстанції відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, та ухвалою від 04.11.2016 року було витребувано від ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» належним чином завірену копію рішення про анулювання (прощення) заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 1503/1207/45-006 від 12.12.2007 року, яке було прийняте 04.09.2015 року, а також документи які стали підставою для його прийняття.

Однак, у зв'язку з тим, що вищевказані докази суду надано не було, розглянув справу розглядається за наявними у ній документами та відмовив у задоволені заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Заявник ОСОБА_2 скористалася своїм процесуальним правом, звернулася до суду з клопотанням про витребування доказів, необхідних для розгляду справи та суд ухвалою від 04.11.2016 року задовольнив клопотання та витребував докази, на які посилається заявник у своїй заяві.

Однак, не отримавши від ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зазначені докази, суд дійшов до помилкового висновку про розгляд справи по суті, не врахувавши те, що саме на суд у даному випадку накладається тягар витребування необхідних доказів та відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України, за неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, дійшов передчасного висновку про розгляд справи по суті не забезпечивши отримання необхідних доказів по справі, тобто порушив порядок, встановлений для вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню та переданню на новий розгляд до суду першої інстанції, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 11.01.2017 року - скасувати та передати питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева