Справа № 522/8663/16-ц
Провадження № 2/522/1028/17
У Х В А Л А

03 березня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про зобовязання вчинити певні дії та зменшення боргу,

ВСТАНОВИВ

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інфокс» в особі його Філії «Інфоксводоканал» про зобовязання підключити водолічільник за адресою : м. Одеса, вул. Єнісейська, буд. 2, та відмінити або зменшити борг за послуги з водопостачання та водовідведення.

19.12.2016 року позивач подав до суду доповнення до позовної заяви та просить опломбувати водолічільник на підставі акту №25, встановлений на його ділянці та попередити працівників ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про припинення будь-яких погроз щодо відключення води.

02.03.2017 року позивач звернувся до суду із письмовою заявою про забезпечення позову шляхом опломбування водолічільника встановленого згідно акту №25 від 13.02.2015 року в огорожі його будинку, який знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Єнісейська, бкд. 2.

Мотивуючи цю заяву позивач зазначає, що починається літній сезон та чергове підвищення ціни на воду, у звязку з чим просить вжити заходи забезпечення його позову.

Вирішуючи питання можливості забезпечення даного виду позову, суд вважає, що у обранні такого виду забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, забезпечення позову в той спосіб, на якому наполягає позивач, по суті є елементом задоволення позовних вимог, тобто формою вирішення спору, що до розгляду справи по суті є неприпустимим, оскільки матеріально-правовий результат спору для позивача може бути витребуваний лише при вирішенні позову по суті.

Перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в заяві про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про зобовязання вчинити певні дії та зменшення боргу - відмовити.

Суддя Н.А. Ільченко

03.03.2017