РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Короткого І.П.

при секретарі Охріменко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3230 грн., які були фактично сплачені позивачем за навчання дочки, а також по 807,50 грн. щомісяця на час навчання дочки у Харківському національному університеті імені В.Н.Каразіна.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмових запереченнях зазначив, що не має можливості утримувати повнолітню дочку, а крім того, добровільно щомісяця перераховував гроші на банківську картку дочки.

Дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у Харківському національному університеті імені В.Н.Каразіна і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Ці обставини підтверджуються контрактом від 10.08.2016 року та довідкою Харківському національному університеті імені В.Н.Каразіна від 26.10.2016 року.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, суд вважає, що позивач не довів тієї обставини, що відповідач не утримує свою повнолітню дочку, оскільки ніяких доказів цього позивач суду не надав.

Крім того, відповідачем надані докази утримання повнолітньої дочки, а саме квитанції про переведення відповідачем на банківську картку дочки ОСОБА_3 щомісячно грошових коштів у розмірі від 500 до 2000 гривень за період 24.09.2015 року по 28.11.2016 року. І ці докази спростовують твердження позивача про не утримання відповідачем своєї повнолітньої дочки.

Разом з тим, суд відмічає, що з позовом позивач звернувся до суду 22.11.2016 року. Відповідач надав докази утримання повнолітньої дочки в період до 28.11.2016 року. Тому у разі не утримання дички в період після звернення позивача до суду, позивач має право повторно звернутися до суду з аналогічним позовом.

Також суд вважає безпідставним посилання позивача на 185 СК України, як на підставу для задоволення позовних вимог, оскільки ця правова норма регулює участь батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину, а ОСОБА_3 вже є повнолітньою.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя

15.02.2017