Справа № 266/4692/17
Провадження № 2-о/266/531/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Митрофанової Є.Г.,

за участю секретаря Воропаєвої О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Приморський районний у м. Маріуполя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Вказала, що 20 січня 2017 року в Очамчирському районі республіки ОСОБА_2 вона народила сина ОСОБА_3. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що у шлюбі вона не перебувала. 20.01.2017 року в Очамчирському районі республіки ОСОБА_2 вона народила дитину сина ОСОБА_3. Заявниця звернулася до Приморського районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак їй відмовили в реєстрації сина та розяснили, що за вирішенням цього питання необхідно звернутися до суду. Заявниця не може отримати свідоцтво про народження її дитини, оскільки вона була народжена на території, де органи державної влади Грузії тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просила встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини чоловічої статі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявниця ОСОБА_1, до відкритого судового засідання не зявилася, але надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, заявлені вимоги задовольнити.

Заінтересована особа - Приморський районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану, до судового засідання не зявилася, але надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без представника відділу, на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

20 січня 2017 року ОСОБА_1 в с. Мику, Очамчирського району республіки Абхазія народила дитину чоловічої статі, що підтверджено обмінною картою від 25 січня 2017 року, свідоцтвом про народження серії АБ №095022, виданим 25 січня 2017 року відділом РАЦС Очамчирського району республіки Абхазії.

Заявниця ОСОБА_1 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, АДРЕСА_1.

Також факт народження дитини підтверджується наданими доказами: свідоцтвом про встановлення батьківства серії АБ №016537, виданим 25 січня 2017 року відділом РАЦС Очамчирського району республіки Абхазії; фотографіями ОСОБА_1 та сина.

При зверненні до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції щодо внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян України відомостей про народження дитини чоловічої статі, народженої 20.01.2017 року у громадянки ОСОБА_1 було відмовлено.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначеніцентральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини,документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія впорядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до Конституції Грузії від 24 серпня 1995 року ОСОБА_2 Республіка входить до складу республіки Грузія.

Відповідно до Постанови парламенту Грузії «Про окупацію територій Грузії Російською Федерацією» від 29 серпня 2008 року колишня Південно-Осетинська автономна область і ОСОБА_2 автономна республіка оголошені територіями, окупованими Російською Федерацією. Так звана «республіка ОСОБА_2» невизнана й Україною. Тобто, будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, що перебувають на території ОСОБА_2 автономної республіки, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, згідно з консультативним висновком «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Суд повинен приймати прийняти до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidouv. Turkey", "Cyprusv. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv/ theRepublicofMoldovaandRussia", "llascuandOthersv. MoldovaandRussia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає необхідним встановити факт народження ОСОБА_1 20 січня 2017 року в с. Мику, Очамчирського району республіки Абхазія дитини чоловічої статі, оскільки цей факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

Вирішуючи питання, щодо позовних вимог в частині зазначення у судовому рішенні імені дитини, суд приходить до висновку, що такі позовні вимоги заявлені передчасно, оскільки це є виключною компетенцією відділу реєстрації актів цивільного стану при проведенні реєстрації народження дитини, а тому вимоги в цій частині не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

За наведених обставин, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 209, 213, 234, 235, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Приморський районний у м. Маріуполя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - задовольнити частково.

Встановити факт народження, 20 січня 2017 року в с. Мику, Очамчирському району республіки Абхазія, на тимчасово окупованій території, дитини чоловічої статі, матірю якої є громадянка України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Приморський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Митрофанова Є. Г.