РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ним та ОСОБА_4 було знайдено оголошення «Візи до всіх країн світу, імміграційні послуги, робота та навчання за кордоном», яке розповсюджувала відповідачка. 24.05.2013 року вони приїхали до м.Хмельницького, де відповідачка впевнила їх, що вона під ключ зробить їм громадянство Угорщини і це буде коштувати 4100 євро за одну особу. На виконання домовленості ними було надані всі необхідні документи та здійснено перерахування коштів на рахунок відповідача, а саме: ОСОБА_4 було здійснено оплату авансу 02.07.2013 року в сумі 5256 грн. (500 євро), на що відповідач прислала акт, датований 20.09.2013 року про те, що документи подані; 06.10.2013 року ОСОБА_4 було здійснено оплату в сумі 39096 грн. (3600 євро); ним було здійснено оплату авансу 24.09.2013 року в сумі 5400 грн. (500 євро), на що відповідачка прислала акт датований 11.10.2013 року про те, що документи подані; 03.12.2013 року ним було здійснено оплату в сумі 38900 грн. (500 євро). Фактично вони виконали зі своєї сторони умови запропоновані відповідачем здійснили повну оплату коштів та надали всі необхідні документи.

В березні 2014 року відповідачка повідомила їх про те, що вони повинні особисто зявитись в Будапешт (ОСОБА_4 28.03.2014 року, а він 17.04.2014 року), і після їх з'явлення до Будапешту вони дізнались, що документи вже подають другий раз тільки вже особисто, також їм повідомили, що вони повинні знати угорську мову, хоча відповідачка їм такої вимоги при домовленності зробити громадянство Угорщини не повідмоляла. Для змоги приїхати до Будапешту відповідачка робила їм візи, на що їй було сплачено 1500 грн. 28.02.2014 року, також ОСОБА_4 було сплачено консульський збір в сумі 474,25 грн.+ 295 грн. сервісний збір. Він також сплатив консульський збір в сумі 550,20 грн. (35 євро) та 305 грн. сервісного збору. В червні 2014 року ними була отримана відмова датована 14.07.2014 року в набутті громадянства Угорщини.

Після цього відповідачка повідомила, що буде повертати кошти і 19.08.2014 року вона повернула незначну їх частину. Тоді відповідачка запропонувала їм оформити взамін візу в США, але 19.01.2016 року їм було відмовлено в отриманні візи до США, на що ними було втрачено 8000 грн. (320 доларів США) на консульський збір. Також відповідачка не вислала йому договору на надання інформаційних та консультаційних послуг. Ними на адресу відповідачки була направлена претензія про повернення коштів, яку відповідач отримала 01.02.2016 року, однак по телефону остання йому повідомила, що всі питання буде вирішувати через суд. Посилаючись на ч.ч.1-3 ст.1212 ЦК України та зважаючи на те, що підстава за якою відповідач набула грошові кошти, відпала, позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти в сумі 44300 грн. сплачені кошти за послугу в оформленні громадянства Угорщини; 1329 грн. пеня 3% вартості роботи; збитки в сумі 5600,20 грн. (750 грн. оплата допомоги за допомогу в оформленні візи в Польщу; 550,20 грн. віза в Польщу; 305 грн. сервісний збір за оформлення візи в Польщу; 4000 грн. консульський збір за візу в США, а всього 51229,20 грн..

В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки між позивачем та відповідачкою не було ніяких договірних правовідносин, відповідач не отримувала від позивача коштів, які позивач просить стягнути, а також відсутні належні докази, що підтверджують факт перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача. В поданих письмових запереченнях також зазначила, що за усною домовленістю між сторонами відповідач надала послуги відповідачу лише щодо реєстрації його даних в Угорському міграційному бюро, за що отримала від відповідача 1000грн. готівкою і про виконання чого позивачу було направлено акт від 11.10.2013 року, що позивач підтвердив у позові, тому договір щодо цих послуг позивачу не направлявся. Позивач користувався інформаційними і консультаційними послугами відповідача в більшості через ОСОБА_4 (по аналогії). Маючи на руках пакет документів, здійснювали їх подачу в Департаменті громадянства і міграції Угорщини особисто.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем на підтвердження своїх вимог не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування ним та отримання відповідачем коштів, утримання таких та неповернення в добровільному порядку без будь-яких для цього підстав.

Позивачем надано суду копії квитанції від 03.12.2013 року про поповнення карти 058642 на суму 38900грн. та від 24.09.2013 року про сплату на рахунок ОСОБА_3 коштів в сумі 5400грн., проте вказані квитанції не містить платника цих коштів, що не дає можливості суду встановити, що саме позивач здійснював вказані платежі.

З наданої суду копії квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 28.02.2014 року на суму 1500грн., вбачається, що платником вказаних коштів являється ОСОБА_3, а не позивач. Не надано суду і оригіналів вказаних платіжних документів.

З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2016 року, наданої представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_3 в період з січня 2013 року по грудень 2016 року не надходило грошових зарахувань на карту 4627********8642 від платників ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Також позивачем до позовної заяви долучено копії квитанцій: №8722135 від 27.03.2014 року про сплату позивачем 30грн. комісії за візовий платіж, яка не містить найменування отримувача; №8722139 від 27.03.2014 року про сплату позивачем на рахунок ПП «Візовий сервіс центр» 50грн. за курєрську доставку; №8722136 від 27.03.2014 року про сплату позивачем на рахунок ПП «Візовий сервіс центр» 255грн. за консультаційні послуги; №108V37270 від 06.12.2015 року про сплату позивачем ПАТ «Сітібанк» 4000 грн., а також квитанцію від 27.03.2014 року про здійснення позивачем валютно-обмінної операції. Однак, вказані докази не доводять отримання коштів відповідачем ФОП ОСОБА_3, враховуючи, що отримувачами коштів у квитанціях зазначено інші юридичні особи. Не доведено позивачем належними та допустимими доказами вчинення відповідачем дій, які завдали позивачу збитки в сумі 5600,20 грн..

Позивачем також до позовної заяви долучено три копії документів на іноземній мові, переклад яких до позовної заяви позивачем долучено не було, у звязку з чим, суд не може визнати їх належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог, в тому числі на підтвердження факту відмови позивачу в отриманні громадянства Угорщини та причин такої відмови.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.05.2016 року про стягнення з ФОП ОСОБА_3 коштів на користь ОСОБА_4, на яке посилається позивач у своїй позовній заяві, було скасовано ухвалою вказаного суду від 03.01.2017 року.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем коштів від нього за послуги в оформленні громадянства Угорщини, візи в Польщу, консульського збору за візу в СШ та заподіяння діями відповідача йому шкоди. При цьому позивачем вимоги про стягнення з відповідача 1000грн. за реєстрацію даних заявника сплачених ним 23.09.2013 року відповідачу, що підтверджується прибутковим касовим ордером №102 від 23.09.2013 року, не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів, збитків та пені, слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,61,88, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.1212 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: