Справа № 387/982/17
Номер провадження по справі 2/387/488/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :
головуючого судді Цоток В. В.
при секретарі Придатченко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів,-
Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просив розгляд справи провести за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи .
Відповідач ТОВ "Єврокар Україна", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання повторно не забезпечив. Доказів про наявність поважних причин його неявки, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за відсутності свого представника не надав .
За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи .
Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини :
17.10.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу №3829. Відповідно до п.1.1 предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб , а саме: марка - Ravon R2, комплектація / модифікація Comfort , об'єм/тип двигуна 1,25 , тип КПП - АТ, привід - 4х2. Згідно п. 1.2. договору вартість предмета лізингу на момент укладання даного договору зазначається у даному договорі та в додатку № 1. Відповідно п. 1.3 договору, лізингодавець зобов'язався придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Згідно пункту 8.2 договору, укладаючи даний договір сторони погоджуються, що вартість предмета лізингу, на момент укладання договору , за цим договором становить 7026, 02 доларів США з урахування ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до української гривні , на фактичну дату укладання даного договору. На дату укладання цього договору , згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 189000 гривень з ПДВ. Відповідно пункту 8.3 договору, сторони погодилися, що гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, який визначений на дату укладання даного договору, може змінюватися у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця. Згідно з пунктом 3.4.8 договору лізингоодержувач має право вимагати, у тому числі і від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його законних прав на предмет лізингу. Відповідно до п. 3.4.11 договору, лізингоодержувач має інші права, які прямо передбачені чинним законодавством та договором. Згідно п. 3.4.4 договору лізингоодержувач має право вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням умов даного договору. Як вбачається із змісту договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами, авансовий платіж - це обов'язковий платіж, що складає частину від вартості предмета лізингу, розмір якого визначено у даному договорі та додатку №1 до договору та становить 23 %, який сплачується лізингоодержувачем на користь лізингодавця, на умовах договору, до моменту передачі предмета лізингу. На авансовий платіж не нараховуються жодні відсотки . Комісія за організацію договору - це першочерговий єдиноразовий платіж, який входить до складу обов'язкових платежів, що має бути сплачений лізингоодержувачем на користь лізингодавця за організацію договору, для його оформлення, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Даний платіж включає в себе організаційні послуги лізингодавця, будь-які витрати, понесені ним, що пов'язані з укладенням договору, в тому числі витрати, що пов'язані з пошуком предмету лізингу лізингоодержувачу. Розмір комісії попередньо погоджений сторонами та відображається у даному договорі та додатку №1 до договору, та становить 10% від вартості предмета лізингу . (а.с.12-19).
Згідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.
Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг"відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Згідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про фінансовий лізинг" предметом договору лізингу (далі - предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
Відповідно до п.п. 138.3.3 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України до 5 групи основних засобів віднесено транспортні засоби.
Частиною 2 ст. 806 ЦК України встановлено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Слід звернути увагу на те, що законодавець не обмежився лише загальними положеннями про найм, а й врахував особливості, що застосовані законом до відповідних різновидів предметів найму.
Відповідно до ч. 3 ст. 760 ЦК України особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.
Обов'язковість нотаріального посвідчення договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи визначено положенням ч. 2 ст. 799 ЦК України.
Порядок посвідчення договорів лізингу транспортних засобів фізичними особами прямо визначено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Так, у відповідності до п. 3.12. договори лізингу транспортних засобів за участю фізичної особи посвідчуються нотаріусами з дотриманням загальних правил посвідчення договорів найму (оренди) та з урахуванням особливостей, установлених Цивільним кодексом України та Закону України "Про фінансовий лізинг".
Таким чином, договір фінансового лізингу №3829 від 17.10.2017, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Єврокар Україна» є недійсним, з підстав визначених положеннями ч. 1 ст. 220 ЦК України, так як він не посвідчений нотаріально.
Згідно до ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який Лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено істотні умови договору. Так істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до розділу договору «Визначення термінів», під Предметом лізингу розуміється транспортний засіб (автомобіль, сільськогосподарська техніка, комерційна, будівельна техніка та ін.), який підлягає обовязковій реєстрації в органах, які зобовязані проводити таку реєстрацію, та визначений в п. 1.1. даного Договору фінансового лізингу та у Специфікації яка міститься у Додатку № 2 даного Договору.
Відповідно до п.1.1 предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб , а саме: марка - Ravon R2, комплектація / модифікація Comfort , об'єм/тип двигуна 1,25 , тип КПП - АТ, привід - 4х2.
Згідно до п. 1 ст. 3 Закону України "Про фінансовий лізинг" предметом договору лізингу (далі предмет лізингу) може бути неспоживча річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
Пункт 1.1 договору фінансового лізингу № 3829 від 17.10.2017 року не містить визначених законодавством індивідуальних ознак застосованих до транспортного засобу, що в даному випадку виступає в якості предмету лізингу.
Враховуючи вищезазначені обставини, беручи до уваги вимоги ст.ст.203, 215, 216, 627 ЦК України, ст.ст. 6, 11 ЗУ «Про фінансовий лізинг» договір фінансового лізингу від 17.10.2017. № 3829, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Єврокар Україна» є недійсним.
Згідно ст.ст. 5, 21, ч. 8 ст. 18, ч. 9 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав; захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом; нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача; під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити із припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.
Зміст розділу 12 Договору, зокрема, пункту 12.1, свідчить про встановлення жорсткої односторонньої відповідальності лише Лізингоодержувача за порушення зобов'язань за договором і за розірвання договору за його ініціативою. Положення розділу 12 Договору усувають відповідальність відповідача, не надають право споживачу вимагати дострокового розірвання договору, передбачають покладення на Лізингоодержувача штрафу за дострокове розірвання договору, і надають відповідачу право не повертати адміністративний платіж за організацію договору та 20% суми Авансових платежів у випадку дострокового розірвання договору споживачем, що є обмеженням визначених пунктами 3, 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності, а також передбачених ч. 1 ст. 7, п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» прав споживача на розірвання договору.
В силу положень частин 1, 2, п. п. 2 - 4, 11-13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» такі умови є несправедливими для позивача та відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягають визнанню недійсними.
Статтею 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» прямо вказує на обовязковість ліцензування. Зокрема Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами : страхової діяльності; діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.
Здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України.
Статтею 227 ЦК України передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином.
Згідно ч.2 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування .
Відповідно до п 7. Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в сумі 1280 гривень 00 копійок .
На підставі викладеного, керуючись ст.10,11,60, 88, 212-215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити повністю .
Визнати недійсним договір № 3829 фінансового лізингу від 17.10.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" .
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна", на користь держави, судовий збір в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана на протязі десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Кіровоградської області на протязі 10 днів з дня отримання його копії, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції .

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Цоток В.&nbsp; В.