Справа № 144/1724/16-ц
Провадження № 2/144/226/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Кошмелюк А.С.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівської сільської ради Теплицького району про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

встановив:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Орлівської сільської ради Теплицького району про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме квартиру №1, яка розташована в с.Орлівка Теплицького району Вінницької області по вул. Івана Діброви,1, яку вона отримала від СТОВ «Світанок» с.Орлівка Теплицького району Вінницької області відповідно наказу директора від 26 листопада 2003 року за №7, так як працювала в товаристві ветлікарем і потребувала житла. В подальшому, Орлівською сільською радою Теплицького району, після заселення її сімї в надану квартиру, з 09 березня 2004 року у погосподарській книзі було відкрито особовий рахунок № 368. Позивач та її син були зареєстровані в цій квартирі 09 березня 2004 року. Квартира №1 в чотириквартирному будинку по вул.Івана Діброви,1 в с.Орлівка перебуває у користуванні позивача на протязі більше 13 років. СТОВ «Світанок» було припинено за судовим рішенням в квітні 2007 року, правонаступника не має. Просить визнати право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Орлівської сільської ради Теплицького району в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений в установленому порядку, про що свідчить письмова розписка сільського голови ОСОБА_3. Про поважність причини своєї неявки відповідач не повідомив, заперечень проти позову не подав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу директора ТОВ «Світанок» с.Орлівка Теплицького району №7 від 26 листопада 2003 року позивачеві ОСОБА_1 було надано квартиру з 20 вересня 2003 року, що підтверджується архівною довідкою, яка видана Комунальною установою «Трудовий архів» Теплицької районної ради за №01-17/208 від 11 липня 2016 року(а.с.11). Відкритість та безперервність користування квартирою, підтверджується погосподарською книгою №4 Орлівської сільської ради Теплицького району, особовий рахунок № 368(а.с. 12) та реєстрацією місця проживання у паспорті громадянина України АА 847519, який видано на імя ОСОБА_1 Теплицьким РВ УМВС України у Вінницькій області 24 вересня 1998 року, де вказана адреса реєстрації: АДРЕСА_2(а.с.6-8).

СТОВ «Світанок» с.Орлівка було припинено 20 квітня 2007 року за судовим рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №22400202 від 28 листопада 2016 року(а.с.28-29).

Відповідно до п.п. 3, 4 п. 11 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.

Позивач звернувся до суду 28 грудня 2016 року, отже, на момент розгляду справи строк давнісного володіння становить 13 років.

Зазначені правовідносини регулюються частиною 1 статті 344 ЦК України, де передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України - право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини

- 2 -

четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року).

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою №1 в будинку №1 по вул.Івана Діброви в с.Орлівка Теплицького району, враховуючи, що право власності на вказану будівлю як на завершене будівництво ні за ким не зареєстровано, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України, ст.ст.3,10,15,60,209,213,215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2017 року.

СУДДЯ