У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє Гринь КостянтинАндрійович, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ «КБ «Приватбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 03 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній надано кредит у розмірі 26 000,00 доларів США на строк до 01 серпня 2027 року на умовах визначених кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_6 належним чином не виконувала свої зобов'язання по оплаті передбачених кредитним договором платежів, утворилась заборгованість, станом на 17 серпня 2015 року, у розмірі 24 801,77 доларів США з урахуванням відсотків за користування кредитом, пені, штрафу та комісії.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 лютого 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», в інтересах якого діє Гринь К.А., просить скасувати вказані вище рішення суду першої та апеляційної інстанцій та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не доведено розмір заборгованості, так як наданий банком розрахунок не відповідає умовам кредитного договору, оскільки розмір процентів за користування кредитом було збільшено в односторонньому порядку без письмового повідомлення позичальника.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками судів з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 03 серпня 2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно з яким банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 03 серпня 2007 року по 01 серпня 2027 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 31 200,00 доларів США на наступні цілі: 26 000,00 доларів США - для придбання нерухомості; 5 200,00 доларів США - для сплати страхових платежів.

З наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором від 03 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_6, вбачається, що станом на 17 серпня 2015 року у ОСОБА_6 існує заборгованість у розмірі 24 801,77 доларів США з яких: 22 321,51 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 219,33 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 51,00 долари США - заборгованість по комісії; 16,95 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором; 11,49 доларів США - штраф (фіксована частина); 1 180,49 доларів США - штраф (процентна складова).

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в разі відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), тов. разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Погашення заборгованості за вказаним договором здійснюється щомісяця у сумі 306,71 доларів США у період з 05 по 10 число кожного місяця (пункт 7.1 кредитного договору).

Пунктом 2.3.3 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк на власний розсуд має право зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі.

Згідно пункту 2.3.1 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні , а саме: зміні курсу долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору, зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Тобто банк, відповідно до умов кредитного договору має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" від 12 грудня 2008 року, яким ЦК України було доповнено ст. 1056-1, набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Як вбачається із розрахунку наданого банком, підвищення процентної ставки з 10,08 % до 13,20 % відбулось починаючи з 10 жовтня 2008 року, тобто до набрання чинності вказаними змінами.

Крім того, ОСОБА_6 неодноразово здійснювала платежі за кредитним договором, що свідчить про обізнаність ОСОБА_6 про підвищення процентної ставки. В судовому порядку незаконність підвищення процентної ставки ОСОБА_6 не оскаржувалось.

Отже, підвищення процентної ставки відбулось у відповідності до норм діючого законодавства та з дотриманням порядку, передбаченого кредитним договором.

Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій виходили із того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували суттєве прострочення боргу у відповідача.

Однак такий висновок є помилковим, оскільки суди не врахували, що у ОСОБА_6, починаючи з 11 липня 2015 року, виникла прострочена заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), що дає право банку (п. 2.3.3 кредитного договору) на дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, передбачених умовами кредитного договору.

За таких обставин, ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє Гринь КостянтинАндрійович, задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 лютого 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова