Справа № 2-388/09
провадження у справі № 4-с/0285/3/17
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…….……….Літвин О.О.

секретаря…………….……........Павлюк Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

на дії посадової особи державної виконавчої служби,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії начальника першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області (далі - державний виконавець) при винесенні постанови про повернення виконавчого документа № 48762255 від 28.03.2016 року незаконними, скасувати зазначену постанову та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Винесену постанову вважає незаконною, прийнятою всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), оскільки державний виконавець не вжив усіх передбачених законом заходів для примусового виконання рішення суду, зокрема, не звернувся до суду з поданнями про примусове проникнення до житла боржника, внаслідок чого не було виявлено його майна, яке підлягає опису та вилученню в рахунок погашення боргу.

Сторони та державний виконавець до суду не прибули, про час і місце розгляду справи були повідомлені в порядку, визначеному ЦПК порядку.

Від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Причини неявки боржника ОСОБА_2 та державного виконавця суду невідомі

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону). Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Законом.

Законодавством України на державного виконавця покладається обов'язок вживати необхідних заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Завершальними стадіями виконавчого провадження є повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження. Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, окрім іншого, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення (п.2 ч.1 ст.47 Закону).

Незважаючи на належне повідомлення державного виконавця про розгляд даної скарги, останнім не були надані суду матеріали виконавчого провадження № 48762255 з примусового виконання виконавчого листа № 2-388/09, виданого 24.04.2009 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованості на суму 18 336,13 грн. Однак, як вбачається з наданої скаржником постанови державного виконавця від 28.03.2016 року виконавчий лист № 2-388/09 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону з посиланням на те, що майна, належного боржнику на праві приватної власності, на яке може бути звернуто стягнення, не виявлене. Окрім того, згідно даних з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, Головного управління Держземагенства, територіального сервісного центру будь-якого рухомого чи нерухомого майна за боржником ОСОБА_2 не зареєстровано, відкритих рахунків в установах банків немає, як підприємець він не числиться.

Як вбачається із копії виконавчого провадження державним виконавцем не було вчинено всіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду.

Так, державним виконавцем не вчинені дії щодо виявлення всього майна, яке перебуває у власності боржника, при встановленні місця роботи боржника не повідомлено про це стягувача та не запропоновано звернути стягнення на заробітну плату, не встановлено місце проживання боржника.

Водночас, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, зокрема, й конфіденційну.

В підсилення своєї правової позиці, суд звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях по справах «Шмалько проти України» та «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що права на звернення до суду та виконання судового рішення, гарантовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це складова права на справедливий судовий захист, яка також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

В рішенні «Войтенко проти України» Європейський Суд з прав людини знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок.

За таких обставин, дії державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документа № 48762255 від 28.03.2016 року є неправомірними, а тому скарга банку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Мондоровського М.М. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа №48762255 від 28.03.2016 року неправомірними.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену 28.03.2016 року, у виконавчому провадженні №48762255 з примусового виконання виконавчого листа №2-2-388/09, виданого 24.04.2009 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованості.

Зобов'язати заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Мондоровського М.М. вчинити дії щодо виконання виконавчого листа №2-2-388/09, виданого 24.04.2009 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя О.О.Літвин