АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/166/17 Справа № 205/9782/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н. Г. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 березня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, то за ним станом на 31 жовтня 2014 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 13367,73 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 5292,10 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5632,70 грн., заборгованість з комісії за користуванням кредитом у розмірі 1330,18грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 612,75 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 березня 2012 року у розмірі 13367,73 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на виникнення між сторонами зобов'язальних правовідносин на підставі кредитного договору №б/н від 30 березня 2012 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2

У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань за кредитним договором, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 13367,73 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Ухвалою суду від 17 березня 2016 року за клопотанням представника відповідача було витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» оригінал анкети-заяви ОСОБА_2 від 30 березня 2012 року, але вказана ухвала позивачем виконана не була із посиланням на загублення вказаної анкети в архівах банку.

А тому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного кодексу України та виходив з того, що банком не було надано належних доказів, а саме, оригіналу анкети-заяви відповідача, на підтвердження викладених в позовній заяві обставин і факту укладення між сторонами кредитного договору № б/н від 30 березня 2012 року.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального право, що призвело до необ'єктивного вирішення даної цивільної справи, зазначаючи про наявність в матеріалах справи, окрім копії анкети-заяви відповідача, фотографій ОСОБА_2 із карткою «Універсальна», зробленою ПАТ КБ «ПриватБанк» при її отриманні.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими твердження апелянта, оскільки надані банком докази в матеріалах справи наявні лише в копіях, оригіналу анкети-заяви позичальника №б/н від 30 березня 2012 року для встановлення належності підпису ОСОБА_2 надано не було, а копія фотографії відповідача із карткою «Універсальна» не є належним доказом, так як не підтверджено ні справжність даної фотокопії, ні факту використання відповідачем вказаної картки.

А тому, виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова