Справа № 442/2157/14 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/1511/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за якою:

- за ОСОБА_4 визнано право приватної власності на нежитлове приміщення (позначене на плані літ. «К-1») загальною площею 31,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 ідеальну частину квартира №43 загальною площею 66,7 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 ідеальну частину квартира №43 загальною площею 66,7 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя закрито.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, зазначає, що визнана судом першої інстанції мирова угода не відповідає вимогам закону і порушує його права та інтереси, оскільки він є орендарем земельної ділянки, на якій розміщений об»єкт, з приводу якого виник спір та права Дрогобицької міської ради, яка є власником цієї земельної ділянки. Вважає, що суд першої інстанції через відсутність правовстановлюючих документів на спірне приміщення не з»ясував, що зазначений об»єкт є збірно-розбірною конструкцією, яка знаходиться на землях міської ради та передана йому в оренду, не перевірив та не з»ясував чи укладення мирової угоди буде порушувати права інших осіб, не встановив, яке саме приміщення є предметом спору, його характеристику, цільове призначення, розташування і не переконався у заявлені позову з метою вирішення спору між сторонами з приводу цього приміщення. Крім того, зазначає, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.07.2014 року, яке набуло законної сили та в касаційному порядку не оскаржувалось, судом встановлено, що земельна ділянка площею 1960 кв.м., на якій розміщений міні-ринок «Володар» по вул. Гончара, 1 в м. Дрогобичі, де знаходиться спірний металевий кіоск, передана на три роки у платне користування ОСОБА_2 відповідно до договору оренди землі, укладеного 18.02.2009 року між Дрогобицькою міською радою та підприємцем ОСОБА_2 Рішенням 25 сесії 6 скликання Дрогобицької міської ради від 09.11.2012 року та рішенням 42 сесії 6 скликання Дрогобицької міської ради від 31.01.2014 року термін оренди земельної ділянки продовжено на три роки. Також, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 06.11.2014 року, встановлено, що власником міні-ринку «Володар» є ОСОБА_2 і земельна ділянка, на якій розміщений ринок перебуває у його користуванні на підставі договору оренди. ОСОБА_4 орендує торгове місце на міні-ринку «Володар» на підставі договору оренди, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а тому, визнавши за ОСОБА_4 право власності на нежитлове приміщення, суд першої інстанції грубо порушив право ОСОБА_2 на земельну ділянку, якою він користується, так як спірне нежитлове приміщення є збірно-розбірною конструкцією і на нього не поширюється правовий режим нерухомого майна і право власності не може визнаватись судом у спосіб, з яким позивач звернувся до суду.

Просить ухвалу суду скасувати та відмовити у визнанні мирової угоди.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди між сторонами у спорі про поділ спільного майна подружжя, суд виходив з того, що її умови не суперечать вимогам закону, не порушують права та інтереси інших осіб, мирова угода вчинена в інтересах обох осіб.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету позову.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

Згідно ч. 5 ст. 175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частину квартири № 43, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та 1/2 ідеальну частину нежитлового приміщення (позн. на плані літ. «К-1») загальною площею 31,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.04.2014 рокувизнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за якою:

- за ОСОБА_4 визнано право приватної власності на нежитлове приміщення (позначене на плані літ. «К-1») загальною площею 31,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 ідеальну частину квартира № 43 загальною площею 66,7 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 ідеальну частину квартира №43 загальною площею 66,7 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, суд визнав право власності за кожним із сторін спору (подружжя) право по 1/2 ідеальній частині майна, а саме нежитлового приміщення (позн. на плані літ. «К-1») загальною площею 31,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за відсутності спору щодо цього майна та не перевірив чи не порушують умови мирової угоди права інших осіб.

Крім того, суд не залучив до участі у справі Дрогобицьку міську раду, як власника земельної ділянки, на якій знаходиться нежитлове приміщення (позн. на плані літ. «К-1») загальною площею 31,9 кв.м., орендаря вказаної земельної ділянки - ОСОБА_2 та вирішив питання про їх права та обов»язки.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 квітня 2014 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.