Справа № 755/9036/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі - Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, треті особи: Дніпровське відділення «Центру комунального сервісу», Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація (Орган опіки та піклування), Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, вимоги якого були змінені в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України, в якому просять усунути перешкоди у здійсненні позивачами права користування квартирою за АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 (а.с.32-35, 139-140).

В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що 02.07.1963р. був виданий ордер на житлове приміщення на ім'я ОСОБА_5 на сім'ю з чотирьох чоловік, на право зайняття двох кімнат в квартирі АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної Ради народних депутатів м.Києва від 29.10.1984 року за №763, було вирішено переоформити особистий рахунок на вказану квартиру на ОСОБА_1, у зв'язку зі смертю ОСОБА_5 У вказаній квартирі окрім ОСОБА_1 зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, проте остання не проживає у вказаній квартирі, починаючи з моменту народження (тобто з 2006р.) по даний час. Її фактичне постійне місце проживання - з опікуном ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2. Опікун відповідача ніколи не приймала та не приймає участі в оплаті житлово-комунальних послуг та не має жодного наміру оплачувати їх в майбутньому. Реєстрація відповідача створює позивачам значні незручності, оплата житлово-комунальних послуг з урахуванням факту реєстрації відповідача є додатковими фінансовими витратами.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_3 - законний представник, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, та її представник в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечували, в задоволенні позову просили відмовити, ОСОБА_3 подала письмові заперечення, долучені до матеріалів справи (а.с.102-106), в яких зазначено, що ОСОБА_3 є опікуном над малолітньою ОСОБА_4 Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації здійснює контроль за дотриманням опікуном житлових та майнових прав малолітньої. Вимоги позивачів є незаконними, оскільки суперечать вимогам ст.71 ЖК УРСР, якою передбачене збереження за дитиною житлового приміщення в разі її проживання з опікуном. Додатково ОСОБА_3 пояснила, що малолітня ОСОБА_4 проживає разом з нею за місцем її реєстрації (яка їй належить) з 2008 року, з часу призначення її опікуном, та є дитиною її сина, проте відомості про батька вказані в актовому записі про народження, згідно ч.1 ст.135 СК України. Матір дитини була позбавлена батьківських прав, а в подальшому померла. До 2008 року дитина проживала за місцем реєстрації та у ОСОБА_3 Матір дитини віддала її опікуну після отримання коштів на дитину. Позивачі ніколи не зверталися до ОСОБА_3 з вимогою про оплату комунальних послуг. Хто на даний час фактично проживає в квартирі АДРЕСА_1, їй не відомо. Представник позивача в судовому подав письмові заперечення (а.с.142-146), в яких зазначив, що малолітня ОСОБА_4 проживає разом з опікуном ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2. Законом за нею збережено право користування квартироюАДРЕСА_1. Проживання малолітньої дитини окремо від опікуна, відповідно до норм діючого законодавства не допускається, тому відсутні підстави для задоволення позову. В удовому засіданні представник надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях.

Представник третіх осіб: Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація (Орган опіки та піклування), Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та пояснилаила, що на обліку у службі перебуває малолітня ОСОБА_4, матір якої було позбавлено батьківських прав за рішенням суду. Відомості про батька вказані за ч.1 ст.35 СК України. Після смерті матері, дитині надано статус сироти. На опікуна покладено обов'язок збереження житла підопічної. Опікун належними чином виконує свої обов'язки. В спірній квартирі проживають позивачі та дитина ОСОБА_2 Позивачі до служби у справах дітей з проханням про зменшення оплати за комунальні послуги не звертались. Від опікуна представнику відомо, що позивачі погрожували їй - вимагали виписати дитину.

Представник третьої особи Дніпровського районного відділу Головного управління ДМС України в м. Києві в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с.53, 82), в якій жодних міркувань по суті позовних вимог не висловив.

Представник третьої особи Дніпровського відділення «Центру комунального сервісу» в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань до суду не подав.

Суд, вислухавши пояснення сторони відповідача та представника третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02.07.1963 року ОСОБА_5 видано ордер на житлове приміщення, на сім'ю із чотирьох осіб на право заняття двох кімнат в квартирі АДРЕСА_1. Сім'я складається з: ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (а.с.7).

16.01.1978р. укладено шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 (а.с.14).

Відповідно до витягу з рішення №763 від 29.10.1984р., переоформлено особистий рахунок на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_1, склад сім'ї якої: вона, чоловік ОСОБА_12, дочка ОСОБА_14, мати ОСОБА_9, в зв'язку зі смертю батька ОСОБА_5 (а.с. 8)

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 (а.с.13).

Відповідно до довідки №275, виданої 20.05.2008 року ВРАЦС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, в книзі реєстрації актів про народження проведено запис №3043 про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мати - ОСОБА_14, відомості про батька ОСОБА_12 записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.147).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 09.04.2008 року ОСОБА_14 позбавлено батьківських прав у відношенні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.148-150).

Розпорядженням Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації від 13.08.2008р. №739 призначено опікуном ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 над малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в зв'язку з тим, що мати-одиначка ОСОБА_14, рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 09.04.2008 року позбавлена батьківських прав. Малолітня зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Покладено на опікуна ОСОБА_3 відповідальність за збереження житла підопічної за адресою: АДРЕСА_1 та попереджено про неприпустимість здійснення будь-яких правочинів стосовно житлової площі за вказаною адресою без дозволу органу опіки та піклування до досягнення повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.151).

Відповідно до листа №64-8452 від 21.12.2012р. Комунальним підприємством про утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва квартиру АДРЕСА_1 взято під особистий контроль до досягнення дитиною повноліття (а.с.152)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 померла (а.с.71).

Розпорядженням Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації від 19.05.2016р. №265 призначено ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, опікуном над малолітньою онукою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що мати ОСОБА_14, померла. Покладено на опікуна ОСОБА_3 відповідальність за збереження житла підопічної за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.107).

Відповідно до довідки №881 виданої 25.05.2016р. КК «Центр комунального сервісу», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_4 (а.с.15).

Згідно акту, складеного «квартиронаймачами будинку АДРЕСА_1, в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не проживає (а.с.16). Як убачається зі змісту цього акту, в ньому не зазначена дата його складання. Тобто, він не містить інформації про те, в який саме день, якого місяця та якого року малолітня ОСОБА_4 не проживала в спірній квартирі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала того, що підопічна ОСОБА_4 не проживає в спірній квартирі з 2008 року, оскільки проживає разом з опікуном за зареєстрованим місцем проживання останньої.

Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно положень частин 1 - 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК УРСР, провадиться в судовому порядку.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Як визначено статтею 71 ЖК УРСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

У цьому випадку, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах.

Однак, позивачами не надано достатніх та допустимих доказів, які б дозволили дійти обґрунтованого висновку про те, що малолітня ОСОБА_4 дійсно не проживає в спірній квартирі тривалий час - понад шість місяців.

Крім того, навіть враховуючи не проживання малолітньої в цій квартирі, що не заперечувалось її опікуном в судовому засіданні, виходячи з положень п. 3 ч. 3 , ч.5 ст. 71 ЖК УРСР, за малолітньою ОСОБА_4 жиле приміщення зберігається протягом усього часу їх перебування у опікуна та протягом шести місяців з дня закінчення цього строку.

Посилання позивачів на те, що їм доводиться сплачувати надмірні комунальні послуги не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивачі не позбавлена можливості оформити субсидію у встановленому законом порядку.

Виходячи з наведеного вище, суд не вбачає визначених діючим законодавством підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивачів у сплаченому при зверненні до суду розмірі

На підставі ст. ст. 47, 48 Конституції України, ст.ст. 9, 71, 72 ЖК УРСР, Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 179, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, треті особи: Дніпровське відділення «Центру комунального сервісу», Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація (Орган опіки та піклування), Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо особа яка оскаржує рішення не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя