АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2001/17 Справа № 178/1155/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Цаберябий Б. М. Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відділу реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділ опіки та піклування Криничанської селищної ради, про зобов'язання виключення з актового запису про народження відомостей про батька, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 звернулися до суду з неодноразово уточненим в ході розгляду справи позовом до ОСОБА_3, відділу реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції про зобов'язання виключення з актового запису про народження відомостей про батька, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_2 та рідним братом ОСОБА_6 ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, останні 20 років приживав окремо від відповідачки в різних населених пунктах, але при цьому шлюб між ними розірваний не був.

Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідачка народила сина ОСОБА_5, батьком якого в актовому записі про народження був вказаний ОСОБА_7, що не відповідало дійсності.

Вказували, що про народження ОСОБА_5 ОСОБА_7 знав, але йому не було відомо, що він в актовому записі про його народження вказаний батьком.

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3, відділу реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції про зобов'язання виключення з актового запису про народження відомостей про батька закрите у зв'язку з відмовою від позову (т.1 а.с.94).

Посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 помер і після його смерті відкрилась спадщина, а тому, з метою упорядкування числа спадкоємців, ОСОБА_2 просив ухвалити рішення, яким виключити з актового запису про народження ОСОБА_5 відомостей про ОСОБА_7 як про батька.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_7, який, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи за адресою, зазначеною ним в своєму позові та апеляційній скарзі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 08 квітня 1985 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб (т.1 а.с.56).

Після укладання шлюбу дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_2».

Позивач ОСОБА_2 та треті особи по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5 є дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.61.66)

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

12 вересня 2000 року відділом РАЦС Криничанської райдержадміністрації на підставі ст.122 СК України було вчинено акт №45 про народження ОСОБА_5, в якому батьком дитини був вказаний ОСОБА_7 (т.1 а.с.54).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 помер.

Із спадкової справи, розпочатої ІНФОРМАЦІЯ_3 року після смерті ОСОБА_7, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року з заявою про прийняття спадщини від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Убієнних Л.М. звернулась відповідач ОСОБА_3 (а.с.45-67)

24 жовтня 2013 року з заявою до нотаріуса звернувся позивач ОСОБА_2, в якій зазначив, що спадщину в установлені законом строки він не прийняв, на спадщину не претендує, за встановленням додаткового строку до суду звертатись не буде.

14 листопада 2013 року з заявою до нотаріуса звернулася третя особа по справі ОСОБА_4, в якій зазначила, що спадщину в установлені законом строки вона не прийняла, на спадщину не претендує, за встановленням додаткового строку до суду звертатись не буде.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що необхідною умовою для задоволення поданого позивачем позову є наявність поважних причин, через які померла особа за життя не знала про те, що вона записана батьком дитини, тобто позивач повинен довести суду факт того, що померлий ОСОБА_7 за життя не знав про те, що він записаний батьком ОСОБА_5 з поважних причин.

Втім, колегія суддів не погоджується з таким формулюванням підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 та вважає за необхідне викласти мотивувальну частину оскаржуваного рішення в іншій редакції виходячи з наступного.

З пояснень сторін вбачається, що спір з приводу батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виник в 2012 році, а з відповідним позовом позивач звернувся до суду в 2014 році.

Суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження лише у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною (ч.2 ст.136 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Як роз'яснено у п.п.11,12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України), шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.ч.2,3 ст.137 СК України якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред'явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці. Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Частиною 1 ст.1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7, подавши 24 жовтня 2013 року приватному нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Убієнних Л.М. відповідну заяву (т.1 а.с.58), а отже запис про батьківство його покійного батька по відношенню до ОСОБА_5, який він оспорює та просить скасувати, не порушує його прав або майнових інтересів.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 саме з тих підстав, що він відмовився від прийняття спадщини, а отже не є спадкоємцем померлого, а як наслідок, не має підстав для звернення до суду з даним позовом.

Доводи апеляційної скарги на те, що відповідач незаконно отримує пенсію до уваги не приймаються, оскільки не є предметом розгляду даної цивільної справи.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення оскаржуваного рішення без змін виклавши мотивувальну його частину в іншій редакції.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін, виклавши мотивувальну частину рішення суду в іншій редакції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.