Справа № 307/2172/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Собослой Г.Г., Готра Т.Ю.,

секретарі: Шукаль О.Я.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 24 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, який мотивовано тим, що 04.10.2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKLWGA000000028, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 21 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00% на місяць, строком до 04.10.2022 року. Банк свої зобов'язання виконав, видавши позичальнику кредитні кошти в повному обсязі. Однак, ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав і станом на 09.06.2015 року його заборгованість перед Банком становить 54 883,65 доларів США, а саме: 18 820,01 доларів США - заборгованість за кредитом, 11 929,94 доларів США - заборгованість по відсоткам, 2268,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 21 865,70 доларів США - пеня.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 54 883,65 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 1 158 045,02 грн. та судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Рішенням Тячівського районного суду від 24.12.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 749,95 доларів США, що за курсом 21,10 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року становить 680 803,87 грн., в тому числі: 18 820,01 доларів США - заборгованість за кредитом, 11 929,94 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом 3654 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що ухвалене рішенням суду є необґрунтованим та таким, що ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. З цих підстав, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього відмовити, визнати кредитний договір та договір іпотеки припиненим та звільнити його від відповідальності, що випливає із вказаних договорів.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12 квітня 2016 року рішення Тячівського районного суду від 24 грудня 2015 року змінено. У вимогах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 11929,94 доларів США, що відповідно за курсом НБУ станом на червень 2015 року становить 264 128 грн. 87 коп. скасовано, відмовлено у задоволенні даних вимог. В решті рішення залишено без змін.

На рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 квітня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було подано касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року касаційну скаргу задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 квітня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом вірно встановлено, що 04.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKLWGA000000028, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 21 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00% на місяць, строком до 04.10.2022 року.

Банк свої зобов'язання виконав, видавши позичальнику кредитні кошти в повному обсязі.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № MKLWGA000000028 від 04.10.2007 року станом на 09.06.2015 року, заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 54 883,65 доларів США, а саме: 18 820,01 доларів США - заборгованість за кредитом, 11 929,94 доларів США - заборгованість по відсоткам, 2268,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 21 865,70 доларів США - пеня (а.с. 4-7).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та законодавства.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Так, суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги та відмовляючи у стягненні визначеного позивачем розміру штрафу за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та пені, посилаючись на вимоги ст. 551 ЦК України, виходив з того, що ОСОБА_1 20.01.2012 року потрапив в ДТП, внаслідок чого став інвалідом 1-ї групи та потребує сторонньої допомоги, а інтереси банку достатньо захищені процентною ставкою у відповідності до якої відповідачу нараховані проценти за користування кредитом, а позов пред'явлено через значний час після того як відповідач перестав погашати кредит, а також те що несплатою кредиту банку не завдано суттєвої шкоди, так як сума кредиту та відсотки підлягають стягненню за суттєвої зміни курсу долара відносно гривні з часу отримання кредиту.

Відповідно до ч.2 п. 29 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості по кредиту.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді