Справа № 755/655/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

з секретарем Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малкової Марії Вікторівни,-

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову ВП № 51661764 від 06.12.2016 року старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Малкової М.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики сумі 15 000,00 грн.

15.07.2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Малковою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою ВП № 51661764 Старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Малковою М.В. від 06.12.2016 року виконавчий лист № 755/21706/15-ц було повернуто стягувачу, оскільки під час здійснення заходів примусового виконання рішення було встановлено відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується листами Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві , Державної реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві , ДФС України, ПФУ, актом державного виконавця. Наявне нерухоме майно було передано боржником в іпотеку.

Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, скаржником станом на 20.12.2016 року отримано не було.

Обґрунтовуючи скаргу скаржник вказує на передчасне ухвалення та з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Скаржник в судове засідання не з'явився. Неявка скаржника, відповідно до вимог частини 2 статті 386 ЦПК України не позбавляє суд розглянути скаргу по суті

Представник ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві, в судове засідання не з'явилася. Надав суду заперечення в яких просив у задоволені скарги відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист № 755/21706/15-ц виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 11.12.2013 року в сумі 15 000,00 грн.

15.07.2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Малковою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою ВП № 51661764 Старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Малковою М.В. від 06.12.2016 року виконавчий лист № 755/21706/15-ц було повернуто стягувачу, оскільки під час здійснення заходів примусового виконання рішення було встановлено відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується листами Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві , Державної реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві , ДФС України, ПФУ, актом державного виконавця. Наявне нерухоме майно було передано боржником в іпотеку.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державну виконавчу службу задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення були прийняті відповідно до вимог закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника порушено не було, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа зазначеного в ст.3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника, у національній та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Під час здійснення ряду заходів примусового виконання рішення суду старшим державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Малковою М.В. було встановлено, що відкритих розрахункових рахунків за боржником не зареєстровано, боржник не перебуває у трудових відносинах з підприємствами, не перебуває на обліку в пенсійному фонді як такий, що отримує пенсію та транспортних засобів за божником не зареєстровано. Крім того було встановлено, що боржнику належить нерухоме майно, а саме ? частина квартири АДРЕСА_1. Вказане майно було передано в іпотеку 10.04.2008 року.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Водночас вказаним Законом не забороняється проведення виконавчих дій, за виконавчими документами, зокрема, і арешт майна, що було зроблено державним виконавцем під час проведення заходів примусового виконання рішення.

Положеннями п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави повернення виконавчого документу стягувачу якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Разом з тим вказаних виконавчих дій державним виконавцем здійснено не було, що позбавляє суд можливості вважати про здійснення повного обсягу заходів для примусового виконання рішення суду.

За таких обставин, постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06.12.2016 року не може вважатись законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Старшого державного виконавця Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Малкової М.В. слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 383-388 ,223 Цивільного процесуального кодексу України ст.ст. 26,37,18 Закону України «Про виконавче провадження» ст. 4 Закону України "Про заставу", ст. 5 Закону України "Про іпотеку" суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малкової Марії Вікторівни - задовольнити частково.

Скасувати постанову ВП № 51661764 від 06.12.2016 року Старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малкової Марії Вікторівни про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя