Справа № 454/1429/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-х осіб Острівської сільської ради, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське МБТІ», Сокальської районної ради, Сокальської державної нотаріальної контори про визнання права власності та майно та усунення перешкод у користування майном,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд та просить визнати за нею право власності на колодязь/криницю, розташований на межі суміжних ділянок між її та відповідачки будинковолодіннями; усунути їй перешкоди в користуванні і розпорядженні даним колодязем, шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім'я відповідачки після смерті її батька та зобов'язати відповідачку не чинити їй перешкод в користуванні та розпорядженні колодязем.

Свої вимоги мотивує наступним.

Їй належить будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_3

Для обслуговування цього будинку їй передано у власність земельну ділянку, площею 0,25га та для ведення підсобного господарства - площею 0,12га.

По-сусідству з нею, в будинку АДРЕСА_2 проживає відповідачка ОСОБА_2, яка успадкувала дане будинковолодіння після смерті її батька ОСОБА_4

На межі між їхніми земельними ділянками на даний час знаходиться старий колодязь (криниця), який складається з семи бетонних кілець. Оскільки такий нерозривно пов'язаний із землею, він є нерухомим майном та належить до господарських споруд.

Спірний колодязь був переданий її батькам разом з житловим будинком та іншими господарськими будівлями після переселення їх в с.Острів Сокальського району.

Під час проведення Червоноградським МБТІ первинної інвентаризації зазначених будинковолодінь, лише зі слів ОСОБА_4 спірний колодязь віднесено до будинковолодіння відповідачки, оскільки в цей час її мати переїхала проживати до неї в АДРЕСА_1 ніхто не проживав.

Лише в 2002 році вона розпочала проводити певні роботи в будинку та з 2006 року в ньому проживає по даний час.

На сесії сільської ради 20.06.2006р. їй та ОСОБА_5 рекомендовано спільно користуватися спірним колодязем.

За протестом прокурора, зазначене рішення сесії 10.02.2007р. було скасовано, так як враховано, що згідно акта від 04.04.1953р. саме її батькові надали будинковолодіння разом із спірним колодязем.

Після цього сусіди забруднили колодязь і ним ніхто не користувався понад десять років. Сусіди та вона влаштували собі окремий водозабір.

Стверджує, що ОСОБА_2 не могла успадкувати колодязь, оскільки такий не належав її батькові, а тому зазначене вище свідоцтво про право на спадщину на її ім'я підлягає визнанню недійсним.

В 1990 році, коли їй видали свідоцтво про право на спадщину, вона не звернула уваги, що серед спадкового майна відсутній колодязь та не знала, що він є нерухомим майном як будівлі і споруди.

В судовому засіданні позивачка, та її представники ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позов підтримали.

Навели суду обставини, викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала.

Подала заяву про застосування позовної давності до даних правовідносин, покликаючись на те, що на момент прийняття спадщини 28.08.1990р. позивачці було відомо або могло бути відомо, що до складу спадкового майна не включено спірний колодязь.

Даний колодязь був переданий її сім'ї на підставі акта про переселення, який не зберігся на даний час. Цим колодязем її сім'я користується з 1951 року.

Представник 3-ї особи Острівської сільської ради в судове засідання не прибув. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник 3-ї особи КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» в судове засідання також не прибув. Подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник 3-ї особи Сокальської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав.

Представник 3-ї особи Сокальської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув.

Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Щодо вирішення справи покликається на розсуд суду.

Вислухавши сторонни, їх представників, свідка, дослідивши докази по справі, суд позов відхиляє з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що згідно абрисів від 2006 року та від 2016 року, зміни в межах між земельними ділянками сторін є, однак колодязь постійно перебував і перебуває на межі цих ділянок.

З акта №19 від 04.04.1953р. вбачається, що ОСОБА_10 передано житловий будинок з надвірними будівлями, в тому числі і спірний колодязь із семи бетонних кілець.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 28.08.1990р., позивачка успадкувала після смерті матері ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

З матеріалів будівельного паспорта, а саме проекту забудови земельної ділянки, вбачається, що до господарства позивачки віднесено спірний колодязь.

З рішення Острівської сільської ради від 06.12.1996р. вбачається, що позивачці ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 та земельну ділянку для ведення підсобного господарства, площею 0,12га по АДРЕСА_1.

З довідки №1324 від 09.06.2006р. вбачається, що позивачка є власником будинку АДРЕСА_1, однак не проживає там з 1978р.

Згідно свідоцтва від 15.04.2005р., позивачка змінила прізвище та ім'я з «ОСОБА_11» на ОСОБА_1».

Рішенням Острівської сільської ради від 20.06.2006р. рекомендовано ОСОБА_4 та позивачці ОСОБА_11 використовувати спірну криницю спільно. Дане рішення скасовано рішенням тієї ж сільради від 01.02.2007р. на підставі протесту прокурора.

З акта від 22.06.2016р. вбачається, що спірний колодязь (криниця) знаходиться на межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ним користується сім'я відповідачки.

З відповіді КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» вбачається, що будинковолодіння АДРЕСА_1 батьки позивачки та відповідачки отримали при переселенні. При проведенні первинної інвентаризації в 1987 році спірний колодязь зі слів ОСОБА_4 віднесено до будинковолодіння АДРЕСА_1.

З актів від 08.06.2006р. та від 02.08.2016р. також встановлено, що колодязь знаходиться на межі господарств позивачки та відповідачки. Однак, станом на 2016 рік встановлено, що відповідачкою порушено межі, а саме захоплено частину земельної ділянки позивачки навпроти нежитлової будівлі ОСОБА_2 (колодязь надалі знаходиться на межі ділянок сторін).

З матеріалів інвентарних справ №136від 11.01.1988р. та №137 від 11.01.1988р. вбачається, що спірний колодязь віднесено до будинковолодіння ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 28.10.2009р. та витягів від 15.05.2009р. і від 30.11.2009р., відповідачка успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями, в тому числі і спірний колодязь, по АДРЕСА_1.

Позивачем заявлено про застосування позовної давності до даних правовідносин, оскільки ОСОБА_1 станом на 28.08.1990 року мала об'єктивну можливість знати про те, що її право власності не поширюється на спірний колодязь та з цього час могла звернутися до суду з позовом.

Однак, згідно ч.3 п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009р., пропущення строку звернення з позовом до суду без поважної причини є підставою відмови у позові, якщо стороною у спорі заявлено про застосування позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В судовому засіданні встановлено, що спірний колодязь належить на праві власності відповідачці. Задовго до того, він належав батькові останньої, що стверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами інвентарної справи та виданими на їх основі правовстановлюючими документами.

В той же час, єдиним доказом на який покликається позивачка як на підставу позбавлення відповідачки права власності на зазначений колодязь, є акт, згідно якого, при переселенні батькові позивачки передано житловий будинок, включаючи спірний колодязь. Даний акт не слугує безумовною підставою для набуття сім'єю позивачки права власності на цей колодязь.

Крім того, відповідачка стверджує, що згідно аналогічного переселенського акта, її сім'ї також передано даний колодязь разом з житловим будинком, однак такі перевірити неможливо у зв'язку з тим, що такий не зберігся.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.319 ЦК України, Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.5 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки.

З огляду на зазначене, жодних обставин які стверджують незаконність володіння відповідачкою земельною ділянкою, на якій розташований спірний колодязь, в судовому засіданні не встановлено, а тому, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-х осіб Острівської сільської ради, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське МБТІ», Сокальської районної ради, Сокальської державної нотаріальної контори про визнання права власності та майно та усунення перешкод у користування майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд.

Головуючий: М. Я. Адамович