АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2064/17 Справа № 203/2310/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Єдаменко С. В. Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: - Пищиди М.М.

суддів: - Максюти Ж.І., Петешенкової М.Ю. ,

за участі секретаря: - Григор»євій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_6, про визнання відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документа незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2013 року, що набрало законної сили, банку надано право продажу садового будинку АДРЕСА_1, яке було предметом іпотеки, для задоволення вимог за кредитним договором від 26 липня 2007 року.

Зазначав про те, що для продажу вищевказаного садового будинку були необхідні правовстановлюючі документи, а саме: договір купівлі-продажу від 26 липня 2007 року, за яким покупцем є ОСОБА_6, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 Ураховуючи те, що банк не був стороною вищевказаного договору купівлі-продажу, такий договір у нього відсутній, а, отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» він позбавлений можливості відчужити зазначений вище предмет іпотеки.

Позивач указував про те, що він звертався до відповідача із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу від 26 липня 2007 року, проте йому було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії.

Посилаючись на викладене ПАТ КБ «ПриватБанк» просило визнати відмову приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_7 у видачі дублікату правовстановлюючого документа незаконною та зобов'язати його видати дублікат договору купівлі-продажу від 26 липня 2007 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Справа розглядалась судами неодноразово.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що нотаріус, відмовляючи у видачі дубліката договору купівлі-продажу, діяв відповідно до Закону України «Про нотаріат» та в межах своїх повноважень, а банком не було надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Така позиція суду першої інстанції помилкова, виходячи з наступного.

Судом установлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 26 липня 2007 року, садовий будинок АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_6 та на підставі договору іпотеки, укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк», є предметом іпотеки на забезпечення зобов'язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 26 липня 2007 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2013 року, що набрало законної сили, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 липня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, у розмірі 38 947 доларів США, що за курсом Національного банку України складало 311 189 грн 03 коп., звернуто стягнення на майно ОСОБА_6, а саме: садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 500 кв м, шляхом продажу вказаних предметів іпотеки з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, кадастрового номера земельної ділянки, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки.

9 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу від 26 липня 2007 року для виконання вищевказаного рішення суду.

Приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_7 листом від 21 січня 2015 року було роз'яснено банку, що видача дублікатів правовстановлюючих документів здійснюється відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» та дублікат видається приватним нотаріусом тільки стороні правочину.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом установлено, що наявне рішенням суду, що набрало законної сили, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки на користьбанка. Отже, банку надано усі права, необхідні для продажу спірного садового будинку, а саме укладення від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, отримання витягу з державного реєстру прав власності, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та надано банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч. 5 ст. 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат»).

У ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а, отже, і право на отримання правовстановлюючих документів.

Аналіз змісту норм ст. ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат» вказує про те, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише особам, які були стороною правочину, а ст. 38 Закону України «Про іпотеку» вказує про те, що у іпотекодержателя наявне право продажу предмету іпотеки з отриманням всіх необхідних документів для цього.

При вирішенні питання застосування цих норм слід виходити з пункту 2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», в якому вказано про те, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV набрав чинності 1 січня 2004 року, а Закон України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ набрав чинності 1 січня 1994 року

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що районний суд не звернув уваги на те, що Закон України «Про іпотеку» у даних правовідносинах є спеціальним, який прийнято пізніше, а, отже, районний суд дійшов передчасного висновку про застосування Закону України «Про нотаріат» та про те, що банк не є тією особою, яка має право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріуса у спірних правовідносинах.

Таким чином, враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням процесуальних і матеріальних норм права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_6, про визнання відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документа незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_7 видати публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу від 26 липня 2007 року за реєстровим номером 1999, який посвідчений 26 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_7.

Стягнути з приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: