АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретаря: Окармус О.М.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА :

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Посилався на те, що 24 січня 2014 року ОСОБА_3 позичив у нього гроші в сумі 5 000 Євро, про що при одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка. Вказану суму грошей відповідач зобов'язувався повернути до 24 липня 2014 року.

Також вказував на те, що до теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав.

Просив стягнути з відповідача на його користь 5 000 євро, що еквівалентно 141 850 грн..

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 141 850 грн. боргу за договором позики.

________

22-ц/794/165/17 р. Головуючий у 1-й інстанції Телешман О.В.

Категорія: 19/27 Доповідач Литвинюк І.М.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2016 року представник відповідача ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 107 803 грн..

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Посилається на те, що позивачу було повернуто частину боргу в розмірі 1 200 Євро.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що у справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач ОСОБА_3 своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором позики і не порушував умови договору, а відповідач не надав суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України загальний борг в сумі 141 850 грн. він сплатив позивачу.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Згідно з ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 24 січня 2014 року був укладений договір позики грошей на суму 5 000 Євро, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 141 850 гривень, що підтверджується розпискою відповідача ОСОБА_3, і останній отримав дану суму грошей згідно даної розписки.

За правилами, встановленими ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов правильного висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_3 на його користь боргу в розмірі 141 850 грн., що еквівалентно 5000 Євро.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених судом належних та допустимих доказах та нормах матеріального права, які суд правильно застосував до правовідносин, що склалися між сторонами.

Посилання відповідача на те, що представник відповідача повернув частину коштів у розмірі 1 200 Євро, не заслуговують на увагу, оскільки з наданих в суді апеляційної інстанції розписок ОСОБА_2 вбачається, що він отримував від ОСОБА_1 кошти як погашення відсотків за користування кредитними коштами, а не погашення основного боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків пред'явлення такої вимоги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: