Справа № 317/5054/16-ц
№/п 2/317/303/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мінгазова Р.В.,
при секретарі Капто Д.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики та договором поруки,
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики та договором поруки. В позові зазначив наступне.
21.12.2015 року між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 зобовязується перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики від 21.12.2015 року.
08.12.2016 року на адресу відповідачів було направлено письмові вимоги про повернення коштів, які виконані не були. У строк до 21.12.2016 року позика повернута не була, крім того позивачу не було сплачено відсотки за користування коштами, у звязку з чим утворилась заборгованість у сумі 415 677,96 грн., яка складається з:
- 8454,00 х 12 = 101 448,00 грн. заборгованість по відсотках;
На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно борг у сумі 415 677, 96 грн. та судовий збір.
Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи попереджався своєчасно та належним шляхом, про причину неявки суд не повідомив.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу слухати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі до суду не зявились, про час та місце розгляду справи попереджались своєчасно та, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у встановленому законом порядку. Про причину неявки суд не повідомили. На підставі вимог ст. 224 ЦПК України, враховуючи заяву, подану представником позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.
Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми.
На підставі ст. 1048 ЦК України, позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісячно.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 21.12.2015 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, строком до 21.12.2016 року (а.с. 15). Також 21.12.2015 року між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки (а.с. 18).
Згідно розписки від 21.12.2015 року ОСОБА_2 отримав позику та зобовязується повернути кошти з відсотками не пізніше 21.12.2016 року (а.с. 21).
Позивачем було направлено письмові вимоги про повернення коштів, що підтверджується копіями вимог та рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 22-25) але борг повернуто не було.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк.
Відповідачі не спростували вказаних обставин, ніяких належних та допустимих доказів суду, які б свідчили про часткове погашення заборгованості не надали.
На підставі вищевикладеного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню витрати понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 4156,78 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-213, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики та договором поруки задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) та з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) суму боргу у розмірі 415 677,96 грн. (чотириста п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят сім грн. 96 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 2078,39 грн. з кожного.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Р.В. Мінгазов