Справа № 356/589/16-ц Головуючий у І інстанції Капшученко І. О.
Провадження № 22-ц/780/147/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 54 15.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Голуб С.А.

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 09 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Березанське» про виплату заробітної плати за певний період роботи та оформлення трудових відносин, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з названим позовом посилаючись на те, що з жовтня 2013 року по 02 червня 2015 року він перебував з відповідачем у трудових відносинах і працював на посаді керівника служби безпеки товариства.

05 червня 2015 року він погодився на пропозицію членів наглядової ради ПАТ «Березанське» продовжити трудові відносини в тому ж обємі посадових обовязків, що були до звільнення. Позивач подав директору підприємства ОСОБА_3 заяву про прийняття на роботу , на якій останній поставив свою резолюцію. Після цього позивач приступив до виконання роботи. Щодо оплати праці, позивач отримав заробітну плату за червень та липень 2015 року безпосередньо від головного бухгалтера ОСОБА_4 по видатковим касовим ордерам в касі підприємства. За решту місяців серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року - заробітну плату не отримав з мотивів відсутності коштів. 09.12.2015 року позивачу повідомили, що трудові відносини з ним розриваються. Оскільки виявилось, що трудові відносини оформлені не були, відтак, розрахунок з позивачем не провели..

Посилаючись на ч.2ст.2, ч.1ст.22, п.3ч.7ст.24, 235 КЗпП України., неодноразово уточнивши позовні вимоги позивач просив суд зобов»язати ПАТ «Березанське» оформити трудові відносини з позивачем за період з 05.06.2015 р. по 04.12.2015 р. на протязі якого виконання робіт позивачем в товаристві відбувалося без оформлення трудових відносин та укладання трудового договору, через видання по товариству наказу про оформлення трудових відносин з ОСОБА_2 за період з 05.06.2015 р. по 04.12.2015 р.; стягнути з ПАТ «Березанське» на користь позивача ОСОБА_2 середню заробітну плату за період з 05.06.2015 р. по 04.12.2015 р. без укладення трудового договору та офіційного оформлення трудових відносин грошову суму розміром 23 729,39 грн.. 9а.с.105-106)

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 09 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Наголошує на тому, що матеріали справи не містять письмових заперечень відповідача проти позову, тобто відповідач не висловлює будь-яких думок щодо суті позову. Письмова відповідь відповідача від 09.06.2016 р. на запит суду на думку ОСОБА_2 не містить в собі будь-якої інформації щодо суті спору. Позивач наголошує на тому, що допитані судом свідки директор Охрименко, механік ОСОБА_5, ОСОБА_6 надали суду інформацію про працю позивача як посадової особи в ПАТ «Березанське». Вважає, що суд у своєму рішення неправильно відобразив показання свідка ОСОБА_5.

Щодо показань свідка ОСОБА_4, позивач наголошує в апеляційній скарзі на тому, що при їх оцінці суд мав врахувати, що він є головним бухгалтером підприємства, має похилий вік, є інвалідом, а отже може втратити роботу у відповідача у разі надання ним правдивих свідчень. Разом із тим, свідок ОСОБА_4 надав пояснення, що 08 грудня 2015 року в робочому кабінеті позивача саме він та директор ОСОБА_3 прийняли всі службові документи по ПАТ «Березаске» від позивача за вказівкою члена наглядової ради та одночасно власника товариства Ламрауі.

Також позивач наголошує на тому, що із свідчень свідків ОСОБА_3 та Шеремета суд міг встановити обставини справи щодо того, що позивач був підпорядкований трудовому розпорядку ПАТ «Березанське», мав своє робоче місце, виконував посадові обов»язки , а також завдання, як йому ставились керівництвом. Але суд їх не встановив і в рішенні не відобразив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працював в ПАТ «Березанське» на посаді начальника служби безпеки з 10.10.2013 по 02.06.2015 року, згідно наказів «Про прийняття на роботу» № 10-К від 10.10.2013 та наказом «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 М.» № 6-К від 28.05.2015 року (а.с.73,74).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи положення ст. 24, 29 КЗпП України, матеріали справи не містять доказів, що зі сторони відповідача як роботодавця вчинялись фактичні дії, що обумовлювали б його згоду на прийом на роботу позивача з 05.06.2015 р. і виконання позивачем такої роботи.

Посадової інструкції, яка б регламентувала коло посадових обовязків позивача, підписано не було. Трудової книжки позивача з відповідними відмітками про працевлаштування також надано не було.

Суд проаналізував надані позивачем докази і зазначив, що подані позивачем копії ухвал від 03.06.2015 та 19.10.2015 року, постанови від 04.12.2015 року надані як підтвердження виконання ним дорученої відповідачем роботи, не містять вказівки на участь в судовому засіданні ОСОБА_2, відтак, суд не взяв їх до уваги.

Копія рішення Березанського міського суду Київської області від 06.04.2015 року вказує на участь в судовому засіданні позивача як представника ПАТ «Березанське» в період його роботи у відповідача по трудовому договору до звільнення 02.06.2015 , відтак, доказ не стосується суті даного спору (а.с.13-16).

Посилання позивача на ОСОБА_7 ПФУ в м. Березані Київської області від 08.02.2016 № 320/03, що позивач протягом 2015 року представляв інтереси товариства з питань, що виникали між відповідачем та УПФУ, суд не прийняв до уваги, з огляду на те, що позивач був працевлаштований у встановленому законодавством порядку до 02.06.2015 року, неможливо розглядати даний доказ як підтвердження виконання ОСОБА_2 представницьких функцій щодо відповідача в спірний період (а.с. 17).

Згідно ст. 276 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Подана позивачем довіреність від 05.06.2015 року щодо виконання представницьких функцій ОСОБА_2, видана директором ПАТ «Березанське» ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту. Проте даний статут як доказ по справі долучений не був, що не дає змоги встановити наявність відповідних повноважень у ОСОБА_3 Окрім того, наявність довіреності не є підтвердженням фактично виконаних в спірний період позивачем дій в якості працівника.

Окрім того, суду не надано доручення від 25.11.2015 року, скасованого згідно наказу «Про скасування доручень» № 4/12 від 04.12.2015 (а.с. 18). Відтак, встановити його зміст та належність як доказу щодо наявності фактичних трудових відносин між сторонами неможливо.

Судова колегія із такою оцінкою доказів, які були дані судом першої інстанції погоджується.

Згідно ч. 6 ст. 235 КЗпП України суд може винести рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.

Виходячи із змісту наведеної статті до предмету доказування входить період роботи працівника, обов»язки які він виконував, чи працював повний робочий час, установлений на підприємстві.

На доведення своїх позовних вимог позивач надав суду копії судових рішень, ухвалених за участю ПАТ «Березанське» і ними доводив, що він приймав участь при розгляді вказаних справ як представник ПАТ «Березанське» (а.с.13-16), а також довіреність від 05 червня 2015 року, яку видав йому на представництво інтересів підприємства директор ПАТ «Беерезанське « ОСОБА_3 (а.с.59)

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що копіями рішень не доводиться участь позивача в судових засіданнях як представника ПАТ «Березанське», оскільки в них відсутня така інформація. Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що ці копії судових процесуальних документів не оформлені належним чином і не могли бути сприйняті судом як письмові докази.

Як вбачається із довіреності від 05.06.2015 р., ПАТ «Березанське» в особі директора ОСОБА_3 , що діє на підставі Статуту, уповноважує керівника служби безпеки Товариства ОСОБА_2 бути представником товариства .

Довіреність видана строком на один рік. Містить в собі підпис директора та печатку.

Суд відхилив цей доказ посилаючись на те, що позивач не надав суду копію статуту підприємства для з»ясування обставин щодо повноважень ОСОБА_3 Однак, як вбачається із матеріалів справи, заперечень щодо тих обставин, що ОСОБА_3 був директором підприємства і мав повноваження на видання довіреностей від сторін не було, а отже не було потреби у з»ясуванні цих обставин на підставі Статуту товариства. Крім того, суд першої інстанції в порушення вимог ст.. 10 ЦПК України не роз»яснив позивачу про наслідки вчинення чи не вчинення ним процесуальних дій. Тобто суд мав роз»яснити позивачу, що певні обставини можуть бути підтверджені лише певними доказами і у випадку відсутності таких доказів, суд не зможе встановити ці обставини. І оскільки у суду виникли сумніви в повноваженнях ОСОБА_3, суд мав роз»яснити сторонам їх право на надання додаткових доказів.

Позивач до апеляційної скарги додав копію Статуту ПАТ «Березанське» , який ухвалою суду був приєднаний до матеріалів справи. Судова колегія дослідила вказаний доказ і не виявила в ньому обмежень прав директора товариства на видачу довіреностей на представлення інтересів товариства.

Таким чином судова колегія користуючись ст.. 303 ЦПК України має оцінити, чи підтверджує вказана довіреність виникнення між сторонами трудових відносин з 05 червня 2015 року.

Дійсно, в довіреності зазначені обставини, які мають значення для справи, а саме те, що ОСОБА_2 є керівником служби безпеки товариства і може бути представником товариства в усіх установах, органах. Однак одного цього доказу недостатньо для встановлення обставин щодо виконання роботи позивачем за посадою начальник служби безпеки, встановлення періоду такої роботи , роботи на умовах неповного робочого часу або виконання роботи повий робочий час.

Також позивач надав суду копію Наказу № 4/12 від 04.12.2015 року, підписаний директором ПАТ «Березанське» ОСОБА_3, відповідно до якого скасовані видані товариством ОСОБА_2 доручення від 02 січня 2015 року та 25 листопада 2015 року. які відповідно були дійсними до 31 грудня 2015 року та 01 червня 2016 року. (а.с.18)

Цим доказом ОСОБА_2 доводив ті обставини, що саме 4 грудня 2015 року товариство вирішило розірвати з ним трудові правовідносини, внаслідок чого і виникла необхідність скасування довіреностей. Тобто доводив час дії трудового договору, а також сам факт його дії.

Оцінюючи цей доказ, суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять довіреності від 25 листопада 2015 року, а скасування довіреності від 02 січня 2015 року не має правового значення, оскільки вона видавалась за час роботи позивача на підприємстві.

Судова колегія зазначає, що для встановлення судом обставин щодо виконання позивачем обов»яків за трудовим договором, наведених доказів недостатньо. Суд першої інстанції допитав свідків ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Судова колегія прослухала технічний запис судового засідання і показання названих свідків, яких позивач запросив для підтвердження обставин виконання ним посадових обов»язків і дотримання ним трудового розпорядку і прийшла до висновку, що суд першої інстанції у своєму рішенні не спотворив показання цих свідків.

Так свідок ОСОБА_3 пояснив, що він працював директором підприємства. Після звільнення ОСОБА_2 02 червня 215 року він його зустрів через три дні в кабінеті члена наглядової ради товариства Ламрауі Мокхтару. Йому повідомили, що позивач знову буде виконувати роботу за попередньою посадою. ОСОБА_2 написав заяву про прийняття на роботу і цю заяву ОСОБА_3 підписав. Подальша доля цієї заяви свідку невідома. Наказу про прийняття на роботу позивача він не підписував. Позивач виходив на роботу і виконував свої обов»язки. Свідок суду пояснив, що позивач виконував задачі, які перед ним ставились, представляв інтереси в правоохоронних органах, брав участь у судових засіданнях, трудового розпорядку дотримувався. На початку грудня 2015 року Ламрауі Мокхтару повідомив свідка про те, щоб позивач здав всі справи бухгалтеру і здав ключі. 9 грудня 2015 року позивач був звільненим.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що бачили позивача в кабінеті на території товариства і неодноразово підвозили його на автомобілі в різні установи у зв»язку з виконанням ним своїх службових обов»язків.

Судова колегія погоджується із судом першої інстанції в тому, що показання цих свідків в сукупності з іншими доказами не дають достатньо підстав для встановлення судом необхідних обставин справи, а саме того, що позивач дійсно був прийнятий на роботу на посаду керівника служби безпеки ПАТ «Березанське», виконував ці посадові обов»язки протягом повного робочого дня.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, представник відповідача пояснив, що позивач працював начальником служби безпеки не в ТОВ «Орес Агро» з 05 лютого 2015 року по 8 грудня 2015 року, а в ТОВ Березанське» він працював за сумісництвом а такій же посаді до 02.06.2015 року . ТОВ «Орес Агро» володіє 60% акції ПАТ «Березанське» і вони розташовані в одному приміщенні, що і надавало позивачу можливість до 02.06.2015 року виконувати роботу на обох підприємствах. На доведення вказаних обставин представник відповідача надав суду копію трудової книжки позивача із записом про роботу позивача в ТОВ «Орес Агро» з 05 лютого 2015 року по 08 грудня 2015 року на посаді начальника служби безпеки, а також накази про прийняття та звільнення останнього з роботи. Після звільнення позивача з роботи ТОВ «Березанське» він залишився працювати в ТОВ «Орес Агро» і працював там до грудня 2015 року.

На спростування цих доказів в суді апеляційної інстанції позивач вказав, що він дійсно працював в ПАТ «Березанське» за сумісництвом, а основним місцем його роботи був ТОВ «Орес Агро», але місце знаходження ТОВ «Орес Агро» зареєстроване за іншою адресою. Яким чином позивач поєднував свою роботу на двох різних підприємствах, дотримувався правил трудового розпорядку які, за його словами, знаходились за різними адресами, він суду не пояснив.

Таким чином судова колегія погоджується із судом першої інстанції в тому, що на підставі наданих позивачем доказів не можна встановити, що позивач виконував роботу без укладення трудового договору з відповідачем протягом 05.06.2015року по 04.12.2015 року.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 09 серпня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: