Справа № 591/6069/16-ц
Провадження № 2/591/534/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Іваній Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И В :

15 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, який в подальшому уточнила, який обґрунтовує наступним.

Позивач вказує, що з 06.08.1990 року по 31.03.2011 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», була звільнена згодою сторін. Позивач працювала за професією стерженщиці.

Згідно акту розслідування професійного захворювання №55 від 12.05.2003 року, позивачці встановлені такі професійні захворювання:

Основний діагноз: «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І-ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне».

Супутній діагноз: «Гіпертонічна хвороба І ст. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок. Дисциркуляторна вазомоторна енцефалопатія І ст. Шийно-грудний остеохондроз».

Згідно акту розслідування професійного захворювання №19 від 27.03.2007 року, позивачці встановлені такі професійні захворювання:

Основни діагноз: «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плечелопатковий периартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-зап'ясткових суглобів. Захворювання професійне від фізичного перенапруження і впливу локальної вібрації. Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології III ст. в фазі загострення. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст.

Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба II ст. Дисциркуляторна вазомоторна енцефалопатія І-ІІст. вазомоторна з лікворно-венозною дисциркуляцією. РОХП, люмбоішалгія.

В актах вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологічного процесу, неефективністю використання засобів індивідуального захисту.

Причиною виникнення професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищеного рівня інтенсивного шуму. Адміністрацію ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» визнано винною в порушенні законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів та нормативів.

Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК від 11.08.2004 року, ступінь втрати працездатності склала 25%.

Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК від 26.07.2006 року, ступінь втрати працездатності склала 30%.

Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК від 20.05.2015 року, ступінь втрати працездатності склала 65% (40 % бронхіт, 25% поліневропатія), встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново.

Зазначає, що потребує медикаментозного, санаторного лікування, лікування у пульмонолога та невропатолога.

Отримані позивачкою професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних, так і моральних страждань.

З вини роботодавця позивачка стала інвалідом III групи.

Стан її здоров'я такий, що їй протипоказана важка фізична праця, переохолодження, пил, шум, несприятливі метеофактори. У зв'язку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивачка страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює їй значні моральні страждання, переживання. Позивачка не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв'язку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті і т.д. Вищевказані причини не дозволяють їй нормально відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти. У зв'язку з профзахворюванням вона постійно зазнає фізичного болю у зв'язку із нападами утрудненого дихання 2-3 рази на добу, постійна задишка, важкість та хрипи у грудях та міжлопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому, спостерігається підвищена пітливість, шум у вухах та голові. Періодично відзначаються приступи задухи, від яких рятує лише інгалятор.

У зв'язку з поліневропатією протягом тривалого часу вона страждає через постійні ниючі, стягуючі болі та оніміння в руках, судоми в м'язах верхніх кінцівок, болі по ходу хребта, суглобах кінцівок, побіління пальців рук на морозі. Через оніміння рук позивачка не може переносити навіть порівняно легкі речі, піднімати вантажі. У зв'язку з відмовленням роботи рук, дуже складний підйом по сходинках будинків, громадського транспорту, що заподіює їй значні моральні страждання, переживання. Вона не може виконувати роботу, пов'язану з нахилами тулуба, підняттям і перенесенням вантажів, речей, у тому числі роботу на присадибній ділянці.

Вона змушена постійно в зв'язку з цим приймати знеболюючі, заспокійливі та інші ліки. Вона повністю усвідомлює, що спостерігається значне погіршення здоров'я, підвищена дратівливість, шум у вухах, погіршення сну.

Через дратівливість, що з'явилася, погіршилися особисті взаємини з рідними, сусідами, позивачка змушена вести досить замкнутий спосіб життя, що не властиво її характеру і сильно пригнічує. Порушено звичний уклад життя, бо крім цього, вона змушена часто лікуватись.

Просить стягнути на свою користь з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми на відшкодування моральної шкоди 45000 грн.

Зазначає, що право на відшкодування моральної шкоди виникло у неї під час дії різних редакцій законів, і якщо враховувати, що відповідно до першого акту позивач отримала професійне захворювання, яке виявлене у 2003 році, за яке їй встановлено 45% стійкої втрати працездатності, то моральну шкоду вважає необхідним стягнути з відділення Фонду соціального страхування, так як у 2003 році діяли норми Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» (в редакції з 01.04.2001 року по 31.12.2005 року), обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди на той період покладався на Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, подав письмові заперечення (а.с.54), суть яких зводиться до наступного. Зазначив, що у потерпілої ОСОБА_3 зареєстровано два страхові випадки. Так, згідно висновку МСЕК від 22.08.2003 року їй первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, згідно Акту № 55 від 12.05.2003 року, потерпілій виплачена одноразова допомога у розмірі 10640 грн., яка за своєю суттю компенсує моральний аспект страхового випадку. Згідно висновку МСЕК від 15.05.2007 року позивачу встановлено 55% стійкої втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, з яких 25 % первинно згідно Акту № 19 від 27.03.2007 року, потерпілій виплачена одноразова допомога у розмірі 33660 грн., яка за своєю суттю компенсує моральний аспект страхового випадку. 07.05.2015 року по двом страховим випадам ОСОБА_3 сукупно встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності безтерміново. По двом страховим випадкам ОСОБА_3 щомісячно відшкодовується сума втраченого потерпілою заробітку, що складає 2313,48 грн. Представник відповідача вказує, що Фонд належним чином виконує всі покладені на нього обв'язки відносно потерпілої ОСОБА_3

Крім того, відповідач зазначає, що з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загально обов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду плати праці». Відповідно до п. 8 ст. 36 вказаного Закону, відшкодування моральної шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України. Таким чином, відповідач вважає, що відділення Фонду страхування від нещасних випадків є неналежним відповідачем, оскільки обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладений виключно на роботодавця. Крім того, відповідач посилається на те, що вже є таке, що набрало законної сили рішення суду між тими ж сторонами про той самий предмет та з тих самих підстав, зокрема яким стягнуто моральну шкоду на користь ОСОБА_3 з ПАТ «СМНВО», та відмовлено в позові до відділення Фонду страхування (а.с.54).

Представник третьої особи ПАТ «СМНВО» в судові засідання не з'явився, подав письмове пояснення щодо позову (а.с.68-69), в якому зазначив, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.08.2015 року стягнуто з ПАТ «СМНВО» на користь ОСОБА_3 13000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями, встановленими ОСОБА_3 у 2003 та 2007 роках. На виконання рішення суду ПАТ «СМНВО» 26.11.2015 року перерахувало позивачці 13000 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 23.12.2015 року скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справа направлена на новий розгляд. За результатами нового розгляду рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.04.2016 року стягнуто з ПАТ «СМНВО» на користь ОСОБА_3 8000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюванням, встановленим у 2007 році. Дане рішення залишене в силі ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28.07.2016 року. На підставі викладеного, третя особа ПАТ «СМНВО» вважає, що ОСОБА_3 вже було відшкодовано моральну шкоду, спричинену профзахворюваннями, встановленими у 2003 та 2007 роках, а тому просить відмовити у задоволенні позову (а.с.68-69).

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 з 06.08.1990 року по 31.03.2011 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», була звільнена згодою сторін. Позивач працювала стерженщицею ручної формовки з 06.08.1990 року по 18.08.2003 року, прибиральником службових приміщень заготовительного цеху №19 з 19.08.2003 року по 30.06.2005 року, прибиральником виробничих приміщень механосборочного цеху № 12 з 01.07.2005 року по 31.03.2011 року, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с.7-8).

Позивач працювала в шкідливих умовах праці й отримала професійні захворювання зі стійкою втратою працездатності.

Так, згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 55 від 12.05.2003 року, позивачці було встановлено ряд професійних захворювань:

Основний діагноз: «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І-ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне».

Супутній діагноз: «Гіпертонічна хвороба І ст. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок. Дисциркуляторна вазомоторна енцефалопатія І ст. Шийно-грудний остеохондроз» (а.с.9).

Згідно акту розслідування професійного захворювання №19 від 27.03.2007 року, позивачці встановлені такі професійні захворювання:

Основний діагноз: «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плечелопатковий периартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-зап'ясткових суглобів. Захворювання професійне від фізичного перенапруження і впливу локальної вібрації. Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології III ст. в фазі загострення. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст.

Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба II ст. Дисциркуляторна вазомоторна енцефалопатія І-ІІст. вазомоторна з лікворно-венозною дисциркуляцією. РОХП, люмбоішалгія (а.с.10).

Згідно акту огляду МСЕК №897 від 30.09.2003 року позивачці вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням за основним діагнозом: «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І-ІІ стадії. ЛН ІІ ступеня. Захворювання професійне». Супутній діагноз «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок. ДЕП І ст. на фоні шийного остеохондрозу хребта» (а.с.21-24).

Згідно акту огляду МСЕК №983 від 11.08.2004 року черговим переоглядом позивачці підтверджено 25% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням за основним діагнозом: «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І-ІІ стадії. ЛН ІІ ступеня. Захворювання професійне». Супутній діагноз «Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок. ДЕП І ст. на фоні шийного остеохондрозу хребта» (а.с.25-28).

Згідно акту огляду МСЕК №835 від 02.08.2005 року черговим переоглядом позивачці встановлено 30% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності, за професійним захворюванням за основним діагнозом: «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І-ІІ стадії. ЛН ІІ ступеня. Захворювання професійне». Супутній діагноз «Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ДЕП І ст. з вегетативно-сенсорною поліневропатією верхніх кінцівок» (а.с.29-32).

Згідно акту огляду МСЕК №792 від 26.07.2006 року черговим переоглядом позивачці підтверджено 30% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності, за професійним захворюванням за основним діагнозом: «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ стадії. ЛН ІІ ступеня. Захворювання професійне». Супутній діагноз «Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Остеохондроз шийного відділу хребта з вегетативно-сенсорною поліневропатією верхніх кінцівок» (а.с.33-36).

В подальшому згідно акту огляду МСЕК № 460 від 24.05.2007 року позивачці вперше встановлено професійне захворювання за основним діагнозом: «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плечелопатковий періартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-зап'ясткових суглобів. Захворювання професійне» та первинно встановлено втрата працездатності за цим захворюванням 25%. Також підтверджено професійне захворювання «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ стадії. ЛН ІІ ступеня». Встановлено загальний відсоток втрати працездатності 55% та третю групу інвалідності (а.с.37-40).

Згідно акту огляду МСЕК № 434 від 20.05.2015 року позивачці повторним оглядом підтверджено професійне захворювання за основним діагнозом: «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плечелопатковий періартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-зап'ясткових суглобів. Захворювання професійне. Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ стадії. ЛН ІІ ступеня. Захворювання професійне». Встановлено загальний відсоток втрати працездатності 65% та третю групу інвалідності безтерміново (а.с.41-44).

При цьому за основним діагнозом «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плече лопатковий періартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясткових суглобів. Захворювання професійне (від фізичного перенапруження і впливу локальної вібрації), встановлено 20 % втрати професійної працездатності (а.с.43).

За основним діагнозом «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІІ ст. в фазі загострення. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст.» встановлено 45 % втрати професійної працездатності (а.с. 43).

Як зазначено в п.п. 14,15 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №55 від 12.05.2003 року, та п.п. 16,17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №19 від 27.03.2007 року, причинами професійних захворювань позивача стали недосконалість виробничих технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, проведення робіт в умовах підвищеного рівня шуму, пилу, вібрації (а.с.9,10).

Судом також встановлено, що у травні 2015 року ОСОБА_3 вже зверталася до суду з позовом до ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, мотивуючи його тим, що 20.05.2015 року МСЕК встановила їй 65 % стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Сумське НВО» на її користь у відшкодування моральної шкоди 65 000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19.10.2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_3 13 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовлено (а.с.75-76, 77-78).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 19 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.73-74).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_3 8000 грн. відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову ОСОБА_3 до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 48-49).

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми з тих підстав, що позивачка не заявляла вимог до Фонду та не наполягає на стягненні моральної шкоди з Фонду (а.с.50). Дане рішення суду позивачем не оскаржувалось і набрало законно сили.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19.10.2015 року залишено в силі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року (а.с.51-53).

Відповідно до пп. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23вересня 1999року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV), Закону від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» (у редакції Закону від 21 листопада 2002 року №229-IV, КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 6, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції від 03.04.2003 року роботодавці страхували працівників у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на випадок нещасного випадку та професійного захворювання. Роботодавці сплачували відповідні страхові внески. Завданнями страхування від нещасного випадку зокрема було відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей.

Відповідно до п. е ч. 1 ст. 21, 28 Закону передбачене відшкодування Фондом від нещасних випадків на виробництві моральної (немайнової) шкоди потерпілим внаслідок ушкодження здоров`я нещасним випадком чи професійним захворюванням незалежно від тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати професійної працездатності. Тому обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я позивачу, за професійне захворювання встановлене у 2003 році покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Законом України від 23.02.2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» внесені зміни до абз. 4 ст. 1, підп. «е» п. 1 ч.1 ст. 21, ч. 3 ст.28, а також виключено ч. 3 ст. 34 Закону № 1105- XIV, скасовано право потерпілих на виробництві громадян на відшкодування їм моральної (немайнової) шкоди за рахунок Відділення.

01.01.2015 року набрав чинності України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 р. №77-VІIІ, яким були внесені зміни (викладено в новій редакції) до Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. №1105-XIV.Відповідно до п. 8 ст. 36 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 р., - відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України».

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до актів розслідування хронічного професійного захворювання причиною професійних захворювань, встановлених позивачці є проведення робіт в умовах підвищених рівнів інтенсивного шуму, пилу та вібрації. Професійне захворювання виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю виробничих технологій.

З позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві моральну шкоду, посилаючись на те, що ступінь втрати працездатності склала 65% (з яких 45% бронхіт, 20% поліневропатія).

Однак, з судових рішень, що набрали законної сили, вбачається, що судами вже вирішено питання про стягнення на користь позивачки моральної шкоди з роботодавця ПАТ «СМНВО», при цьому зі змісту судових рішень вбачається, що суд при вирішенні справи врахував загальну ступінь втрати працездатності 65%, що включає в себе ступінь втрати працездатності ще за первинним основним діагнозом «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІІ ст. в фазі загострення. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст.», встановленим ще у 2003 році.

Тобто, суд вважає, що позивачем повторно заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди за той період, за який вже було стягнуто на її користь моральну шкоду.

Також вбачається, що у задоволенні позову до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми було відмовлено, рішення суду не оскаржувалось (а.с.50).

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 210, 212 -215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено у п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми (підпис) Г.В. Кривцова