АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1006/16-ц Номер провадження 22-ц/786/551/17Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 грудня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

23 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, прохаючи стягнути з відповідача заборгованість відповідно до договору б/н від 19.07.2008 року в сумі 27 221 грн. 94 коп., що утворилась станом на 31.01.2016 року.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору від 19 липня 2008 року б/н укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2, останній отримав кредит в розмірі 7820, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що свої зобовязання перед клієнтом виконав, а відповідач в свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.12.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку вищевказане рішення суду оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю ОСОБА_3, яка в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог з посиланням на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив в того, що позивач звернувся до суду із порушенням строків, передбачених ст.ст. 256, 257 ЦК України.

З таким висновком колегія суддів також погоджується.

Як убачається з матеріалів справи 19.06.2008 року (а не 19.07.2008 року як про те зазначає позивач) сторони уклали між собою кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7820 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості, що був наданий позивачем, розмір заборгованості ОСОБА_2 перед банком нарахований станом на 31.01.2016 року у сумі 27221,94 грн., що складається з 1882,46 грн. - заборгованості по кредиту, 19137,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4430,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. та 1272,47 грн. - штрафи.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За нормами п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починаєтьсявід дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За нормами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, висновки якої підлягають врахуванню судами України в силу ст.360-7 ЦПК України, зазначено про те, що відповідно до правил користування платіжною карткою, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки.

З копії заяви вбачається, що вона була підписана відповідачем 19 червня 2008 року, датою відкриття рахунку є 21.07.2008 року, а датою видачі картки і ПІН-коду є 31.07.2008 року (зворот а.с.7).

Відповідно до п.п.3.1.1, 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а сток погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця на карці (поле MONTH).

Згідно з інформацією, що вбачається з розрахунку заборгованості відповідача, наданої позивачем, останній платіж відповідачем з погашення кредиту було здійснено 19.09.2011 року (а.с.5).

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача пояснив, що зарахування 20 грн. зі сплати заборгованості по кредиту 12.06.2013 року сталось через помилку банку, сам відповідач такої сплати не здійснював.

Отже, строк позовної давності з повернення суми кредиту слід рахувати (при відсутності платежу в зазначений строк) з наступного дня, тобто з 20 вересня 2011 року. Таким чином, строк позовної давності сплинув у вересні 2014 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом лише 23.02.2016 року (а.с.2). З огляду на що, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даними вимогами. Заява про поновлення пропущеного процесуального строку позивачем не подавалася.

Встановивши зазначені вище обставини справи та давши належну оцінку доводам сторін, а також врахувавши заяву відповідача про застосування строку позовної давності (а.с. 64), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, відмовивши ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог з даних підстав.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України в постановах № 6-103цс14 від 24.09.2014 року та 6-14цс14 від 19.03.2014 року.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на висновки ВСУ висловлені в постанові від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, колегією суддів до уваги не приймаються, адже вказана правова позиція стосується правовідносин між клієнтом та банком за іншими умовами кредитного договору, з огляду на які застосування строків позовної давності щодо основного зобов`язання боржника є неможливим.

Посилання на те, що кредитні правовідносини між сторонами є дійсними по даний час, оскільки ОСОБА_2 не поставив питання про їх припинення, теж не можуть бути враховані, оскільки строк дії картки закінчився і нова картка банком відповідачу не видавалася. Крім того в заві про застосування строків позовної давності відповідач пояснив, що після закінчення строку дії картки, вона була заблокована позивачем та жодних операцій по картці не проводилось.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до переконання, що висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, а оцінка доказів проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення іможе бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий судя: Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

О.А. Лобов

З оригіналом згідно: Л.М. Хіль