Провадження № 2/641/1937/2017 Справа № 641/5270/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді Григорєва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3, Харківська міська рада про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане 28 липня 2017 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, реєстраційний номер 2149, ОСОБА_2 за померлим ОСОБА_5, щодо успадкування ? квартири за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36358664 від 28.07.2017 року прийняте приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.07.2017 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину № 2149. Згідно з вказаним документом відповідач ОСОБА_5 отримав право власності на ? частину квартири, що розташована в АДРЕСА_2. В цей же день була проведена державна реєстрація права власності, про що в Реєстр речових прав на нерухоме майно внесений запис, індексний номер 36358664. Спірна квартира належала його сестрі ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло. 29.01.2013 його сестра склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала йому. 11.07.2016 року його сестра померла, після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з квартири за адресою: АДРЕСА_3. Він звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту та довідався, що існує особа, яка має право на обовязкову частку у спадщині. Ця особа, це чоловік його сестри ОСОБА_5, який на момент її смерті досяг пенсійного віку, а отже був непрацездатним та там право на ? частину спадщини незалежно від змісту заповіту. Від приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 він отримав свідоцтво про право власності на ? частину спірної квартири та зареєстрував його у встановленому законом порядку. ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину не отримав, державна реєстрація його речових прав на нерухоме майно не відбулась. На початку 2017 року ОСОБА_5 помер не встигши оформити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що входило до складу обовязкової частки його спадщини. Право власності, а відповідно й право розпорядження на нерухоме майно набуте в будь-який спосіб виникає у фізичної особи з моменту державної реєстрації такого права. В спірних правовідносинах державна реєстрація права власності на нерухоме майно, яке входило до складу обовязкової частки у спадщині ОСОБА_5 здійсненна не була. Документу, що посвідчує право власності ОСОБА_5 на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 оформлено не було. Під час оформлення свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_2 Володимироівича не було надано документу, що посвідчує право власності на таке майно. Отже вказане свідоцтво видане з порушення законодавства та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що позов безпідставний, оскільки ОСОБА_5 після смерті своєї дружини ОСОБА_6 успадкував обовязкову долю у спадковому майні, яка складалась із ? частини спірної квартири, іншу ? частину квартиру успадкував за заповітом ОСОБА_1 Оскільки ОСОБА_5 звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то вважається таким що прийняв спадщину. Водночас ОСОБА_5 не встиг одержати свідоцтво про право на спадщину, оскільки помер 27.01.2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася в тому числі з ? частини квартири № 3 в м. Харкові по вул. Рибалка 10. Відповідач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, тому звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину. Норми на які посилається позивач не підлягають застосуванню, оскільки її дії поширюються виключно на випадки коли спадкоємець, який має право на обовязкову частку у спадщині не встиг прийняти спадщину. Факт прийняття спадщини ОСОБА_5 підтверджується витягом із спадкового реєстру. Жодних заяв, або дій, спрямованих на відмову від спадщини ОСОБА_5 не вчинялося. Спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно, але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Таким чином виникнення у ОСОБА_5 батька відповідача права на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_6, яке було реалізоване ним внаслідок факту її прийняття, зумовило входження права на неї до складу спадщини після його смерті, а тому успадкування відповідачем його сином ? частки спірної квартири повністю відповідає положенням чинного законодавства. Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа - Приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що 06.02.2017 року на підставі поданої їй ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 померлого 26.01.2017 року. 28.07.2017 року до неї звернувся ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину. Спадщина складалась із 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4. Вищевкзана частка квартири належала ОСОБА_6, яка померла 11.07.2016 року, спадкоємцем на яку був її чоловік ОСОБА_5, який прийняв обовязкову частку у спадщині, але не оформив своїх спадкових прав. Іншу ? частку після смерті ОСОБА_6 прийняв її брат ОСОБА_1 згідно заповіту. На підтвердження права власності на спадкове майно ОСОБА_5 було надане свідоцтво про право власності на житло квартиру № 3, що знаходиться в будинку № 10 по вул. Рибалка в м. Харкові видане на імя ОСОБА_6, оскільки спадкодавець ОСОБА_5, чоловік померлої ОСОБА_6 прийняв обовязкову частку у спадщини після померлої дружини, але за життя не оформив своїх спадкових прав на належне йому спадкове майно. Видане нею свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 його сину ОСОБА_5 відповідно до вимог діючого законодавства, доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просила в задоволенні позову відмовити та справу розглядати за її відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1993 року зазначено, що квартира АДРЕСА_5 належить на праві приватної власності ОСОБА_6. Свідоцтво зареєстровано у КП «ХМ БТІ» за № П-8-1126 від 04.08.1993 року.

29.01.2013 року ОСОБА_6 склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, № 3-53. Згідно даного заповіту ОСОБА_6 заповідала все своє майно, де б таке не було, таз чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право заповідала ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, а якщо він не прийме спадщини, або помре раніше її відкриття, те ж саме вона заповідала ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_9 рідні брат та сестра, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 13, 14).

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 уклали шлюб 14.06.1986 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № 497392. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на «Виноходова».

ОСОБА_6 померла 12.07.2016 року про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 551586.

02.02.2017 року приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 11.07.2016 року. Спадщина складається з ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_4. Спадкова справа № 34/2016, зареєстровано в реєстрі за № 219.

До письмових пояснень приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 надана спадкова справа № 07/2007 року заведена після смерті ОСОБА_5 з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_5В, з заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_2, на підставі його звернення 08.07.2017 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину.

Також суду надано спадкову справу № 34/2016, яка була зведена після смерті ОСОБА_6 з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_1. 02.02.2017 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. ОСОБА_5 свідоцтво про право власності не видавалось.

Відповідно ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Як роз'яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Згідно до пункту 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., зареєстрованого в МУЮ 22.02.2012 р. за № 282/20595), якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом.

Відповідно абзацу п.27 постанови Пленуму ВС України за №7, відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно п.7 постанови Пленуму ВС України за №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Аналізуючи надані сторонами пояснення та докази судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 відповідно до положень ст. 1241 ЦК України її непрацездатний чоловік ОСОБА_5 прийняв у спадщину ? частину квартири АДРЕСА_5. Свідоцтво про право на спадщину він не отримував, державна реєстрація його речових прав на нерухоме майно не відбувалась. Позивач скористався своїм правом та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті сестри ОСОБА_6 на ? частину квартири АДРЕСА_5. З виниклих правовідносин вбачається, що права позивача порушені не були, оскільки свою частку у спадковому майні він отримав та оформив її у встановленому законом порядку. ОСОБА_5 у встановленому законом порядку свою частку спадщини не оформив, таким чином ОСОБА_2 нотаріус повинен був відмовити у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним не були надані правовстановлюючі документи на спірну квартиру, а саме: на ? її частку, яка повинна була належати його батьку ОСОБА_5 Як зазначила приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 в своїх письмових пояснень, що ОСОБА_5 на підтвердження права власності надано свідоцтво право власності видане на імя ОСОБА_6 та відповідно п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 повинна була відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що ОСОБА_5 мав право на спадкування після смерті батька, він є спадкоємцем першої черги. Підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину викладених в ст. 1301 ЦК України немає. Суд вважає, що оскаржуваним свідоцтвом про право на спадщину права, свободи, інтереси позивача не порушені, а відповідно вони не потребують судового захисту. Суд відмовляє в задоволенні позову, оскільки він заявлений не належним позивачем, права ОСОБА_1 ОСОБА_11 або приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 порушені не були, оскільки свою частку в спадковому майні він отримав, права на іншу частку він за законом немає.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає не доведеними позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання недіфним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, отже, задоволенні позову слід відмовити, за безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1241, 1276, 1301 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 81, 88, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3, Харківська міська рада про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_12