Справа № 307/3174/16-ц
Провадження № 2/307/261/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування в особі Тячівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що у шлюбі з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_3.

Однак, подружнє життя між ними не склалося і 19.11.2013 р. шлюб було розірвано.

Спільне проживання вони припинили за півроку до розірвання шлюбу. З того часу відповідач жодного разу не бачив доньку, не намагався з нею зустрітися, не вітав її з днем народження та не приймав ніякої участі в її матеріальному забезпеченні та у вихованні, аліменти не сплачує.

Уже рік вона перебуває в іншому шлюбі, чоловік добре відноситься до дитини, має намір її усиновити.

Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських праві відносно їхньої доньки ОСОБА_3.

Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник органу опіки і піклування у судове засідання не з'явилася. Надала суду листа про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 р. роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні позивачки.

25.11.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно рішення Тячівського районного суду від 20.10.2015 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти у сумі 800 гривень щомісячно до її повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам відділу ДВС від 12.09.2016 р., за ОСОБА_2 станом на 12.09.2016 р. рахується заборгованість у сумі 10400 грв.

Орган опіки та піклування дав висновок про те, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як він не спілкується з дитиною та ухиляється від її виховання.

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Крім приєднаних до справи документів, обставини на які вона посилається позивачка підтвердила будучи допитаною в якості свідка.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з'явився і заперечень з приводу позову не надіслав.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що відповідач на протязі тривалого часу, більше трьох з половиною років, не спілкується зі своєю донькою, не приймає участі в її утриманні та вихованні, не турбується про неї, не цікавиться її рівнем життя, умовами в яких вона зростає, її інтересами та потребами, що свідчить про повну втрату ним будь-якого інтересу до дитини. Тому, для захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 позов слід задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неї.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 551.20 грв.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 10, 57-60, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 150, 164 ч. 1 п. 2, 180 СК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.