АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Москаленко К.О.
№22-ц/796/3427/2017 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.,

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Васільєвої О.В. про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.01.2009 року по виконавчому провадженню №ВП9876346 Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, визнати протиправною бездіяльність ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві по виконанню рішення Печерського районного суду м. Києва №2-411/08 від 30.09.2008 року та зобов'язати ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві здійснити примусове виконання рішення суду та поновити його на посаді керівника юридичного відділу - юрисконсульта ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву».

В мотивування вимог посилався на те, що державним виконавцем безпідставно було прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження, оскільки вказане рішення суду не виконано, його не поновлено на посаді керівника юридичною відділу - юрисконсульта ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року скаргу залишено без розгляду. Роз'яснено право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та направити справу для продовження її розгляду, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що він звернувся до суду першої інстанції 25 серпня 2015 року, що підтверджується квитанцією Укрпошти та описом поштового вкладення.

Крім того, він не міг звернутися до суду через канцелярію, оскільки з 23.08.2015р. по 08.09.2015р. перебував на лікуванні у санаторії «Золота нива», курорт Сергіївка, Б-Дністровського району Одеської області, що підтверджується санаторно-курортною книжкою вказаного санаторію.

Скарга подана у встановлений 10-денний строк з врахуванням вихідних днів 22-23 серпня 2015р. (суботи-неділі) та святкового дня 24 серпня 2015року (дня Незалежності України).

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Залишаючи скаргу без розгляду, суд виходив з того, що ОСОБА_1 пропустив строк для звернення до суду із скаргою, клопотання про поновлення пропущеного строку до суду разом з доказами, які мають підтвердити поважні причини пропущення строку не надано.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищою спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7 лютого 2014 року № 6 скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З матеріалів справи убачається, що 16.01.2009 року державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Васільєвою О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №9876346 з примусового виконання виконавчого листа №2-411/08.

Про наявність вказаної постанови ОСОБА_1 дізнався з листа за підписом начальника ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Воробйова О.В. №10158 від 14.08.2015.

До суду із скаргою ОСОБА_1 звернувся 25.08.2015 року, про що свідчить штамп на конверті та на описі поштового вкладення (т.3 а.с.69-70), тому висновок суду про те, що скарга подана з пропуском установленого ч.1 ст.385 ЦПК строку звернення до суду є помилковим з огляду на перебіг процесуального строку із датою його закінчення, яка припадає на святковий день.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає до скасування з передачею питання на новий розгляд.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу, оскільки така ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року - скасувати, скаргу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді