22-ц/775/138/2017(м)
222/765/16-ц

Категорія 50 Головуючий у 1-й інстанції Доценко С.І.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
І м е н е м У к р а ї н и
15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого - Ткаченко Т.Б.,
суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.,
секретар - Герасимова Г.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2016 року,
В с т а н о в и л а:
В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітної плати (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягненням дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем перебуває у громадянському шлюбі. Позивач має неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач. Неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю. Однак, відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини.
По справі 12 вересня 2016 року ухвалювалось заочне рішення Володарського районного суду Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісяця, починаючи з 19 травня 2016 року до його повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року заочне рішення Володарського районного суду Донецької області від 12 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини скасовано, розгляд справи призначено в загальному порядку.
Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кальчик, Нікольського району, Донецької області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, починаючи з 19.05.2016 року до його повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах суми платежу за один місяць.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що висновки суду є передчасними та не підтверджуються належними та допустимими доказами, просила рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ? частині всіх доходів, починаючи з 19 травня 2016 року до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині залиши рішення без змін.

Зокрема зазначає, що висновок суду про те, що відповідач потребує додаткових коштів на свою реабілітацію після участі в бойових діях та має обов`язок по утриманню свого батька, оскільки останній отримує пенсію у розмірі 1342,03 грн., знаходиться на «Д» обліку у лікаря уролога є передчасними, та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Судом не перевірено та не підтверджується матеріалами справи чи дійсно відповідач утримує батька, аліменти на утримання якого з відповідача не стягувались, та не встановлено в чому полягає це утримання, яку місячну суму витрачає на це відповідач.

Також не знаходить підтвердження доводи суду щодо необхідності у відповідача додаткових коштів на його реабілітацію, оскільки реабілітація учасників АТО здійснюється за державні кошти спеціальними медичними закладами. Таким чином, ОСОБА_2 є платоспроможною працездатною особою, а тому суд безпідставно зменшив розмір аліментів. Встановлений судом розмір аліментів є меншим встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, що звужує права дитини та позбавляє її права на достатній життєвий рівень та розвиток.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, про що свідчить запис в книзі телефонограм апеляційного суду за № 277, 283 (а.с. 122-123). Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі (а.с. 124).

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника відповідача ОСОБА_4 , яка просила апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду повністю не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого є сторони.

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 362, виданої 17.05.2016 року Кальчицькою сільською радою Володарського району Донецької області, дитина ОСОБА_3 , 2013 року народження проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_4 Національної Гвардії України від 28.09.2016 року № 09165 ОСОБА_5 проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 Національної Гвардії України з 01.10.2015 року і отримав за період з квітня 2016 по вересень 2016 року доход в загальному розмірі 43093.01 грн.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Кальчицькою сільською радою Володарського району Донецької області 14.12.1992 року, відповідач є сином ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області № 100 від 05.10.2016 року ОСОБА_7 є пенсіонером за вислугою років та отримує пенсію в сумі 1342,03 грн.

Згідно довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської районної ради Донецької області від 03.10.2016 року ОСОБА_7 знаходиться на «Д» - обліку у лікаря уролога КЗ «Міська лікарня № 1 м. Маріуполя» з приводу сечокам`яної хвороби.

Також судом встановлено на підставі посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 від 16 травня 2016 року та довідок військової частини НОМЕР_4 Національної Гвардії України від 28.09.2016 року № 09165, що відповідач ОСОБА_2 приймає безпосередньо активну участь в антитерористичній операції по захисту територіальної цілісності України в секторі «М».

Частково задовольняючи позов та визнаючи розмір аліментів, суд першої інстанції, посилаючись на положення п.3 ч.1 ст. 182 СК України, врахував наявність у відповідача, окрім обов`язку по утриманню сина, ще й обов`язок по утриманню непрацездатного батька ОСОБА_6 ,у якого наявна сечокам`яна хронічна хвороба, що потребує додаткових витрат. Також судом враховано той факт, що ОСОБА_2 приймає безпосередньо активну участь в АТО по захисту територіальної цілісності України в секторі «М», що також потребує додаткових коштів для реабілітації після участі в бойових діях.

З таким висновком повністю погодитись не можна.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України .

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення , визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частина четверта статті 60 ЦПК).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, правильно визначив з якого часу необхідно стягувати аліменти, вірно обрав спосіб присудження аліментів у частці від заробітку (доходу).

Разом з тим, визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача, яка підлягає стягненню з нього як аліменти, на дитину, колегія суддів вважає, що суд вдався до припущень.

Так, дійшовши висновку про стягнення з відповідача на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 1/6 частки його доходу, суд виходив з того, що у ОСОБА_2 мається обов`язок по утриманню непрацездатного батька, який має хронічне захворювання та потребує додаткових витрат, а також те, що відповідач безпосередньо приймає активну участь в антитерористичній операції по захисту територіальної цілісності України, що на думку суду потребує додаткових коштів для його реабілітації.

Згідно чинного законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо.

Право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_7 отримує пенсію за вислугою років, розмір якої з 01 травня 2016 року по 31 жовтня 2016 рік складає 9182,18 грн., з липня 2016 року щомісячний розмір пенсії становить 1342 грн.03 коп., що є більшим розміру прожиткового мінімуму, встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» для осіб, які втратили працездатність (а.с. 77).

В матеріалах справи міститься довідка лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської районної ради Донецької області від 03 жовтня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_7 знаходиться на «Д» - обліку у лікаря уролога КЗ «Міська лікарня № 1 м. Маріуполя» з приводу сечокам`яної хвороби (а.с.94).

Однак, відомостей про те, що ОСОБА_7 проходить періодичне лікування, на що витрачає кошти, розмір цих витрат, а також того, що відповідач надає батьку матеріальну допомогу як суду першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом, надано не було.

Як пояснила в апеляційному суді представник відповідача, батько відповідача, ОСОБА_7 1967 року народження, отримує пенсію за вислугою років.

Тому посилання суду на те, що відповідач має обов`язок утримувати свого непрацездатного батька, який страждає хронічною сечокам`яною хворобою, як на підставу зменшення розміру аліментів, є необґрунтованим.

Крім того, Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» передбачено виділення коштів для здійснення заходів щодо психологічної реабілітації учасників антитерористичної операції та реалізацію програми «Заходи із психологічної реабілітації, соціальної і професійної адаптації учасників антитерористичної операції та забезпечення постраждалих учасників антитерористичної операції санаторно - курортним лікуванням».

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення вказаної програми, визначається Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення заходів щодо психологічної реабілітації учасників антитерористичної операції, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 р. № 221.

Таким чином, висновок суду, що участь відповідача в антитерористичній операції та його потреба в реабілітації є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини є передчасним та ґрунтується лише на припущеннях, оскільки матеріали справи не містять відомості, які б підтверджували сам факт необхідності в зазначеній реабілітації та розмір грошових коштів, необхідних для цього.

Враховуючи, що відповідач має постійний стабільний дохід, відсутність на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги відповідача, що підтверджувалось б належними та допустимими доказами, стан здоров`я дитини та відповідача, який не страждає на хронічні захворювання, беручи до уваги обсяг матеріальних потреб дитини на підставі загальновідомих даних про ціни на продукти харчування, дитячий одяг тощо та виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегія суддів приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та в межах доводів апеляційного оскарження на підставі доказів, наданих сторонами, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розміру аліментів підлягає зміні з 1/6 частки до ? частки заробітку (доходу) відповідача. У зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2016 року в частині розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця с. Кальчик, Нікольського району Донецької області, проживаючого АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: С.А.Попова

Л.М.Кочегарова