Справа № 642/8161/16-ц
Провадження № 2/642/500/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Скляренко С.О.,

за участю секретаря Антоненко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В с т а н о в и в:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просить стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 564200,00 грн.. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн..

В обґрунтування позову зазначено, що 06.06.2016 близько 14 години 30 хвилин на перехресті вул. Котлова з Ново-Іванівським мостом у м. Харкові сталося ДТП за участю ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, та ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_2. Вина ОСОБА_2 встановлена постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.08.2016, яка набрала чинності 25.10.2016. Внаслідок ДТП з вини відповідача ОСОБА_1 була завдана майнова шкода, вартість матеріальних збитків, що нанесено внаслідок ДТП автомобілю НОМЕР_1, відповідно до Звіту про оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФО-П Зіненком О, В. 22.06.2016 , склала 614200,00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час вчинення ДТП була застрахована ПАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ», яке 06 грудня 2016 р. сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Таким чином відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що дорівнює 564200,00 грн. Крім того, позивач зазначив, що протиправними діями ОСОБА_2, які призвели до заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді забоїв і пошкодження автомобіля, йому було також завдано моральної шкоди, що виразилося у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1І зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я і пошкодженням належного майна, приниженні ділової репутації. Моральну шкоду позивач оцінює в 20000 грн.

В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, дали пояснення, аналогічні позовним вимогам.

Відповідач в судові засідання не зявився, про дату та час слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні 03.05.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, зазначив, що не підтверджений розмір матеріальних збитків і відсутні докази заподіяння моральної шкоди позивачеві, у звязку з чим прохав призначити по справі експертизу для визначеності матеріальної шкоди.

В судові засідання, призначені на 28.11.2017 та 05.12.2017 відповідач та його представник не зявилися, про дату та час слухання справи сповіщалися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи (а.с. 92, 96-98), причини неявки суду невідомі. У звязку з цим суд ухвалив продовжувати слухати справу у відсутності відповідача та його представника.

Суд, вислухавши думку позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

06.06.2016 близько 14 години 30 хвилин у м. Харкові сталося ДТП за участю ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, перетинав перехрестя вул. Котлова з Ново-Іванівським мостом у напрямку вул. Клочківська, та ОСОБА_2, який керуючи автомобілем НОМЕР_2, повертав ліворуч з Ново-Іванівського мосту на вул. Котлова у напрямку Південного вокзалу при зеленому сигналі світлофору та не надав дорогу автомобілю позивача, чим порушив вимоги п. 16.6 ПДР, в результаті чого відбулося зіткнення та була завдана матеріальна шкода.

Наявність вини ОСОБА_2 у скоєнні вищезазначеного ДТП була встановлена постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 02.08.2016. Дана постанова набрала законної сили 25.10.2016.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, що належить позивачеві.

Згідно Звіту про оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФО-П Зіненком О, В. 22.06.2016 , розмір збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу марки Lexus GX 460, д.н. НОМЕР_3, внаслідок ДТП від 06.06.2016, становить 614200,00 грн.

Зазначена шкода винуватцем ДТП ОСОБА_2 не була відшкодована потерпілій особі.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При цьому відповідно до ст. 6 зазначеного закону страховим випадком визнається подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник.

Відповідачем ОСОБА_2 була застрахована цивільно-правова відповідальність у ПАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ».

Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В той же час, відповідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

ПАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» 06 грудня 2016 р. сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 11213 від 06.12.2016.

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна норма міститься у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». А саме, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Різниця між фактичним розміром шкоди (614200,0 грн.) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 50000,00 грн. (614200,00 грн. - 50000,00 грн.) становить 564200,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.05.2017 заперечував проти вказаного розміру заподіяної шкоди, клопотав про призначення судово-технічної та судово-товарознавчої експертизи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.08.2017 по справі була призначена судова товарознавча експертиза, однак оплату відповідач не виконав, хоча повідомлений був про необхідність сплати вартості експертизи, призначеної за його клопотанням (а.с. 80,82), у звязку з чим 23.10.2017 експертами ХНДІСЕ ім..Засл.проф.М.С.Бокаріуса було складено повідомлення про неможливість надання висновку експертизи.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується заявленої у позовній заяві вимоги позивача про спричинення йому моральної шкоди у розмір 20000 грн., суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду як таку, що полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою шодо неї самої, членів сім'ї та близьких.

Згідно із п. 3 Постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В силу ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В обґрунтування завданої моральної шкоди позивач зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідача він тривалий час позбавлений можливості вільно на власний розсуд і без ускладнень, користуватися власним автомобілем, витрачена велика кількість часу на надання пояснень працівникам патрульної поліції, на візити до судів першої та апеляційної інстанцій, страхової компанії, що змінило нормальний життєвий ритм, спричинило інші негативні зміни у житті. Крім того, задала моральних страждань протиправна поведінка відповідача, заперечення ним своєї вини у ДТП та небажання добровільно відшкодувати матеріальну і моральну шкоду. Внаслідок вище переліченого позивач вже тривалий час перебуває у стресовому стані, що негативним чином відбивається на роботі та відпочинку, спілкуванні з людьми, внаслідок чого до ОСОБА_1 зазначає обсяг немайнових втрат у розмірі 20000,00 грн.

У п. 9 Постанови пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 роз'яснюється, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає зокрема залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, що завдала шкоди, глибини і душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру морального відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачем доведено заподіяння йому відповідачем моральної шкоди. Однак, що стосується розміру морального відшкодування, суд визначає його з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій заподіювача шкоди, тривалості та характеру моральних страждань відповідача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з роз'ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, у сумі 10000 гривень, оскільки на думку суду цей розмір моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань, завданих ОСОБА_1

Згідно із ч. ч. 1-3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, доводи і заперечення сторін, їх представників, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в розмірі 5742,10 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 38, 41 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, п. п. 3, 9 Постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 564200 (пятсот шістдесят чотири тисячі двісті) грн.. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 5742 (пять тисяч сімсот сорок дві) грн. 10 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.О. Скляренко