Справа № 626/1793/17
Провадження № 2/626/843/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

01.12.2017 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої - судді Рибальченко І.Г.

за участі секретаря Скачко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк") до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Красноградського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором б/н від 02.08.2010 року, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до підписаної заяви б/н від 02.08.2010 року, ОСОБА_2. отримала кредит у розмірі 3300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 %. Відповідач підтвердив свою згоду не те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та "Тарифами Банку" складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх договірних зобовязань, ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 37651,73 грн.

Представник позивача та відповідач в судове засідання не прибули. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, згоден на розгляд справи в його відсутність та винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про те, що позовні вимоги не визнає, просила застосувати позовну давність, розгляд справи проводити без її участі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 02.08.2010 року між ПАТ КБ "Приват банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановлені однією iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти. Відповідачем ОСОБА_2 узяті на себе зобов'язання не виконувалися й не виконуються у теперішній час. У результаті невиконання умов кредитного договору станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість 37651,73 грн., яка складається з наступного: 3300 грн. - заборгованість за кредитом; 28988,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3094,23 грн. - заборгованість по пені та комісії за користуванням кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1769,13 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належним йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України передбачають, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідачем подано заяву про застосування при розгляді справи строків позовної давності. Останній платіж був здійснений ОСОБА_2 11.03.2015 року в рахунок заборгованості по кредиту та процентів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Таким чином, строк позовної давності по стягненню заборгованості по кредиту , згідно ст. 257 ЦК України, починає перебіг в поточному місяці після сплати коштів 11.03.2015 року та спливає 11.03.2018 року, а тому заявлена позивачем сума боргу та процентів підлягає стягненню з відповідача.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Згідно зі ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зверталася до суду з заявою про застосування строку позовної давності, а тому необхідно стягнути з відповідачки на користь Банку пеню в межах строку спеціальної позовної давності в один рік за період з 30.11.2016 року.

Вирішуючи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, які є видами неустойки, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору б/н від 02.08.2010 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору сторонами також передбачена сплата штрафів: фіксованої частини та процентної складової. Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

Отже, у даному випадку з урахуванням всіх вищенаведених положень, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача лише пені за прострочене зобов"язання.

Сукупність наведених доказів, наданих сторонами та їх належна оцінка, дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позивачем вимог. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 33388,37 грн. (3300 грн. (тіло кредиту)+ 28988,37 грн. (заборгованість по відсоткам за користування кредитом) + 1100 грн. (заборгованість за пенею).

Відповідно до ст.88 ЦПК стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 526, 546, 549, 550, 610, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк", 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, МФО 305299, р/р №3111, заборгованість - 33388 (тридцять три тисячі триста вісімдесят вісім) гривень 37 коп. та судові витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривен, а всього 34988 (тридцять чорити тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім) гривень 37 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя