Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2017 Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі судді Хомченко Л.І.

секретар Халаджи А.В.

за участю представника потерпілого ОСОБА_1

представника відповідача Бистрицька О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м . Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області Про відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В :

20.07.2016 позивач звернувся з указаним позовом до ПАТ Доріндустрія ,указав ,що з ним під час роботи на підприємстві ПАТ Доріндустрія 28.01.1993 року трапився нещасний випадок в наслідок якого він отримав траму ,та згідно висновку МСЕК від 5.08.1993 року йому було встановлено уперше 20 % стійкі втрати профпрацездатності в наслідок травми отриманої на виробництві . Утратою професійної працездатності йому заподіяна моральна шкода, тому що втрачено здоров'я не може бути відновлено ,він постійно відчуває фізичний біль, змушений приймати лікарські препарати, змушений обмежувати собі у фізичному навантаженні, не може вести повноцінний спосіб життя, порушено звичний ритм його життя , моральний збиток він оцінює в 20 000 гривень і просив стягнути його з відповідача ПАТ Доріндустрія.

Ухвалою суду від 19.01.2017 року замінено відповідача по справі на Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області так як ПАТ Доріндустрія. припинила свою діяльність без правонаступника . Уточнив позовні вимоги позивач просив стягнути з відповідача Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області моральну шкоду 20 000 гривень.

Позивач у судове засіданні не з'явився , про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином ,надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги ,надав пояснення аналогічні викладеним у позові ,просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду 20 000 гривень.

Представник відповідача у задоволенні вимог просила відмовити так як з вини відповідача не заподіяно моральної шкоди позивачу ,крім того зазначивши, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року виключено відшкодування моральної шкоди, як вид страхової виплати, тому відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року. Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем не надано жодного документального підтвердження спричинення йому моральної шкоди

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухав пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню так як , вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження доказами факт ,що позивачеві заподіяна моральна шкода в результаті отриманої ним травми на виробництві 28.01.1993 року, позивач дійсно має право на відшкодування моральної шкоди по наступних підставах.

Як випливає з матеріалів справи - копії трудової крижки позивача ( а. с 6-7), позивач у період з 24.06.1991 року по 30.11.1995 року працював в ПАТ Доріндустрія слюсарем та під час роботи отримав травму 28.01.1993 року ,що підтверджується актом №1 розслідування нещасного випадку (арк.с. 52 ) , висновком МСЕК з 5 серпня 1993 року а.с.51) позивачу уперше встановлено 20% втрати працездатності у зв'язку з травмою отриманою на виробництві 28.01.1993 року.

У п. 5Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Термін «моральна шкода» вперше з'явився у законодавстві з прийняттям Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ, який набрав чинності з 1 січня 1993 року, та передбачав право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. Згідност.12 зазначеного закону в редакції, яка діяла станом на 5.08.1993 року,відшкодування моральної шкоди провадиться власником,якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого,порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми , інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відшкодування шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом, здійснювалось відповідно до здоров'я.

Відповідно до п.38 вказаних Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 492, право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", його дія поширюється на осіб, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві. При цьому в Прикінцевих положеннях вказаного закону зазначено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Судовими рішеннями Верховного Суду України, які є обов'язковими для всіх судів України (стаття 360-7 ЦПК України), та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, і відповідають положенню статті 58 Конституції України, встановлено, що за загальним правилом про дію нормативно-правового акту у часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце, а не на момент пред'явлення позову.

Позивач звернувся до суду за захистом його порушеного немайнового права, а саме: порушення права на життя та на охорону здоров'я у процесі трудової діяльності.

Відповідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Закон не передбачає строки позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди. Немає застережень щодо існування такого строку і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"(зі змінами і доповненнями).

Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" внесені зміни до абз. 4 ст. 1, підп. "е" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, а також виключено ч. 3 ст. 34Закону № 1105- XIV, скасовано право потерпілих на виробництві громадян на відшкодування їм моральної (немайнової) шкоди за рахунок Відділення.

Згідно ж висновків Конституційного Суду України, викладених в пункті 2 мотивувальної частини Рішення від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), положення частини першої статті 58 Конституції України про дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що "вона починається з моменту набрання актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце".

Оскільки, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача у серпні 1993 року, відшкодування шкоди має бути здійснено на підставі чинного на той час законодавства, за умовами якого обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівникові моральної шкоди, отриманої внаслідок ушкодження його здоров'я за наявності факту заподіяння цієї шкоди, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з наступних підстав .

Так на час виникнення спірних правовідносин відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалось п. 11 Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 492 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом (1 квітня 2001 року) підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Установлено, що відповідно до державного реєстру юридичних осіб 1.08.2012 року було внесено запис про припинення ВАТ Артемівський завод Доніндустрія з визнанням його банкрутом без правонаступництва так як данні про юридичних осіб правонаступників відсутні (а. с. 115).

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тому, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховуючи характер заподіяної позивачу шкоди, глибину фізичних та душевних страждань позивача, час, на протязі якого він терпить незручності у зв'язку із втратою професійної працездатності, величину додаткових зусиль, які він повинен докладати для організації свого життя і побуту, а також вимоги розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на відшкодування моральної шкоди в користь позивача в розмірі 7000 грн.

Пояснення представника відповідача про те ,що у позові слід відмовити так як з вини відповідача не спричинено моральної шкоди позивачу ,та закон змінено суд вважає безпідставними.

Керуючись ст. 15,30,62,203 ЦПК України ,суд

ВИРІШИВ

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду 7000 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з часу його проголошення .

Суддя

219/7978/16-ц

2/219/100/2017

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2017 Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі судді Хомченко Л.І.

секретар Халаджи А.В.

за участю представника потерпілого ОСОБА_1

представника відповідача Бистрицька О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області Про відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін на що може бути витрачено значний час,суд вважає на необхідне постановити його вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. 15,30,62,203 ЦПК України ,суд

ВИРІШИВ

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду 7000 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з часу його проголошення .

Суддя

Справа № 219/7078/16-ц

Провадження № 2/219/100/2017

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Л.І.Хомченко