"21" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що його донька - ОСОБА_3, деякий час перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4. 21.10.2011 року донька уклала шлюб з ОСОБА_5, і після їх одруження син проживав з ними в м. Одеса. В червні 2016 року його (позивача) донька померла. Відповідач ніколи не займався утриманням сина, не цікався його життям та здоров'ям, матеріально не допомагав. 15.09.2016 року відповідач склав нотаріально посвідчену заяву, якою дав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина. Після смерті доньки її чоловік відмовився займатися утриманням та вихованням її сина ОСОБА_4. На даний час його (позивача) онук проживає разом з ним, і саме він займається його утриманням та вихованням. У зав'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави для розгляду справи без присутності відповідача в заочному порядку, по доказам, наданим позивачем.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 07.12.2001 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками записано ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
21.10.2011 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на "ОСОБА_3".
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.10.2016 року № 8357/41/3/103, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В ході перевірки ними було встановлено, що біологічний батько дитиною не цікавиться, коштів на її утримання не надає. Дитина батька давно не бачила. Утриманням, вихованням займалася мати, а тепер дідусь.
15.09.2016 року ОСОБА_2 складено нотаріально посвідчену заяву в якій він не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що він не приймає участі в його вихованні, навчанні, догляді та утриманні.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення від виконання батьківських обов'язків це є відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування.
Таким чином, враховуючи надані докази, та обміркувавши їх обґрунтованість, суд дійшов висновку, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_4.
Згідно із частиною 4 статті 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою.
Відповідно до положень ст. 19 СК орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Як було встановлено в суді, та підтверджено відповідними доказами, батько дитини з нею не проживає, її утриманням, вихованням не займається, дитиною не цікавиться, участі в її житті не приймає.
В даному випадку позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженні належними та відповідними доказами, відповідають інтересам дитини, та підлягають задоволенню.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 150, 157, 164, 165, 171 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідні зміни внести до Книги реєстрації народжень, в актовий запис № 1703, складений 30.11.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя: