Справа № 296/6307/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"18" грудня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді - Галасюка Р.А.,

за участю секретаря - Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такої, що втратила право користування жилим приміщенням із зняттям з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

10.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такої, що втратила право користування жилим приміщенням із зняттям з реєстрації.

На обґрунтування заявлених вимог, позивачка зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У вищевказаній квартирі на даний момент зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до 21.07.2017 року була власником 1/2 частки квартири. 21.07.2017 року відповідачка, яка є громадянкою США та її рідна сестра ОСОБА_3 від імені якої діяла її мати ОСОБА_4 на підставі договору куплі-продажу квартири передала їй у власність квартиру. На момент укладання та нотаріального посвідчення вищевказаного договору куплі-продажу квартири, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зняті з реєстрації місця проживання 17.07.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_2 у відповідності з п. 11 договору купівлі-продажу квартири, прийняла на себе зобов`язання знятися з реєстрації місця проживання до 27.07.2017 року, проте зобов`язання не виконала.

Її реєстрація порушує право позивача на повноцінне користування власністю, впливає на оплату комунальних послуг, тощо, у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, обставини вказані у позові підтвердив, просив слухати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилася про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр», про причини неявки не повідомила, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 16).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . У вищевказаній квартирі на даний момент зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до 21.07.2017 року була власником 1/2 частки квартири. 21.07.2017 року відповідачка, яка є громадянкою США та її рідна сестра ОСОБА_3 від імені якої діяла її мати ОСОБА_4 на підставі договору куплі-продажу квартири передала їй у власність квартиру. На момент укладання та нотаріального посвідчення вищевказаного договору куплі-продажу квартири, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зняті з реєстрації місця проживання 17.07.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_2 у відповідності з п. 11 договору купівлі-продажу квартири, прийняла на себе зобов`язання знятися з реєстрації місця проживання до 27.07.2017 року, проте зобов`язання не виконала.

У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

За ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців

Реєстрація відповідача у квартирі належній позивачці порушує її право, передбачене ст. 317 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратила право на користування квартирою, що належить позивачу у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад пів року, а тому позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимогу позову про зняття з реєстраційного обліку відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому його положення підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації.

У відповідності до п.3 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів (п.1.3. Порядку).

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, що передбачено п.26 вищевказаних правил.

З врахуванням вищенаведеного, вимога позову про визнання відповідачку такою, що втратила право на користування квартирою яка належить позивачці є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

В частині вимоги про зняття з реєстрації відповідача слід відмовити, оскільки така вимога, на переконання суду, окремого вирішення у даному випадку не потребує, а задоволення попередньої позовної вимоги є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації у спірному будинку, у порядку встановленого зазначеними Правилами та Законом.

Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на відповідачку, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 273, 280-282, 430, п.15.5 п.15 ч.1 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати громадянку Сполучених Штатів Америки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати, а саме 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору - слід стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає: АДРЕСА_3 , оскільки остання оплатила їх при подачі заяви до суду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Cуддя Р. А. Галасюк