"17" лютого 2017 р. Справа № 363/606/17
УХВАЛА

17 лютого 2017 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну заяву Садівницького товариства «Глядин», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Вишгородської районної державної адміністрації у Київській області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_42 ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, Величко ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, треті особи - Вищедубечанське лісове господарство, Вишгородський районний відділ Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, про визнання недійсним державних актів про право власності на земельні ділянки, скасування розпорядження та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

предявлений позов слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Як убачається з позову та доданих до нього матеріалів, позовну заяву подано без дотримання вимог статей 119-121 ЦПК України.

Так, з позову вбачається, що до суду звернулися юридична особа - СТ «Глядин» та сім фізичних осіб, які є членами садового товариства, а ОСОБА_2 членом його правління.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ЦПК України юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Разом з тим, які саме права позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, (які звернулися до суду як фізичні особи), яким чином та якими особами порушено в позові не обґрунтовано.

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви немайнового характеру передбачено справляння судового збору, що складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 600 грн.

Згідно розяснень даних в п. 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, у своїй позовній заяві позивачі, серед іншого просять визнати недійсними 107 (сто сім) державних актів про право власності на земельні ділянки відповідачів, які обєднано в одну позовну вимогу №2.

Разом з тим, позовні вимоги про визнання недійсними ста семи державних актів про право власності на земельні ділянки є самостійними позовними вимогами, які стосуються окремих державних актів, кожний з яких є самостійним правовстановлюючим документом щодо самостійного, відокремленого обєкта права власності. Отже кожна з цих вимог є обєктом справляння судового збору.

Відтак судовий збір в порядку передбаченому Законом не сплачено.

Крім того вимога висунута до Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області є недостатньо визначеною.

Які саме зміни та до якої земельно-облікової документації слід зобовязати внести відповідача у позові не визначено.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, згідно позовної заяви таку подано в кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 61 та 128 КПК України.

Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 та 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що цивільний позов поданий в порядку ст.ст. 61 та 128 КПК України має бути поданий під час здійснення досудового розслідування до початку судового розгляду та має бути розглянутий одночасно з завершенням розгляду кримінального провадження.

При цьому позов не може бути поданий одночасно в порядку кримінального і цивільного судочинства, що суперечить викладеним вище вимогам законодавства України.

Водночас позов подано до суду в порядку цивільного судочинства, коли на розгляді суду кримінальних проваджень, про які йдеться в позові, не знаходиться.

Відтак стороні позивача слід узгодити викладені питання і визначитися в порядку якого судочинства подано позов.

Крім того відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомо.

Однак, позовна заява всіх необхідних даних щодо місця проживання відповідачів ОСОБА_13, ОСОБА_32, ОСОБА_115, ОСОБА_65, ОСОБА_78 та

ОСОБА_102 (повна адреса) не містить.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву залишити без руху.

Для усунення зазначених недоліків надати строк до 07 березня 2017 року, але не пізніше 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя