Справа № 2-3729/11 Провадження № 22-ц/772/154/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 жовтня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору : Міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора -7», паспортна служба Ленінського РВ УМВС України у Вінницькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановила:

В серпні 2011 року ОСОБА_4 звернулася з вищевказаним позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи позовні вимоги тим , що перебувала з відповідачем у шлюбі до 12 лютого 1991 року. З 2000 року ОСОБА_2 виїхав з квартири АДРЕСА_1 і після цього ні разу не зявлявся в помешканні, обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення, не виконував. Оскільки позивач має намір приватизувати житлове приміщення, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування спірною квартирою та зняти з реєстрації місця проживання за цією адресою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 жовтня 2011 року позовні вимоги в частині зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання залишено без розгляду.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №140 в будинку №6 по вул. Стахурського в м. Вінниці

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_3 та ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з підстав, зазначених в ній, просили суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечила, просила суд її відхилити, заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області ОСОБА_7 подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області та залучення Вінницької міської ради як третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в звязку із втратою управлінням ДМС повноважень з реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування.

Представник МКП «ЖЕК-7» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем обставин відсутності ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні понад встановлені ст. 71 ЖК строки без поважних причин.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12 лютого 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 21.01.2010 року (а.с. 8).

03 березня 1988 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів видано ордер №95 гр. ОСОБА_8 із сімєю із шести чоловік на право заняття в порядку обміну житлового приміщення жилою площею 49,9 кв.м. , яке складається з чотирьох кімнат в ізольованій квартирі в будинку №4 квартира №140 по вул. Стахурського в м. Вінниці. ОСОБА_7 сімї : ОСОБА_8 квартиронаймач, ОСОБА_9 дружина, ОСОБА_4 внучка, ОСОБА_2 чоловік внучки, ОСОБА_10 правнук, ОСОБА_11 правнук (а.с.133).

Згідно з особового рахунку квартиронаймача №072817-9 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11

ОСОБА_11 зареєстрований у спірній квартирі з 01 квітня 1987 року (а.с. 42).

Мешканцями будинку № 6 по вул. Стахурського ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були складені акти від 06.11.2009 року, 07.01.2010 року, 02.07.2011 року, підписи яких засвідчені начальником МКП ЖЕК №7, про те, що ОСОБА_11 фактично не проживає з 2000 року в квартирі №140 по теперішній час. Квартирою не цікавиться. Комунальні послуги не сплачує. Місце проживання невідоме (а.с. 9-11).

Водночас, особи, які складали зазначені акти, констатуючи як факт відсутності відповідача за місцем проживання з 2000 року, не вказали, хто саме запрошував їх у спірну квартиру для складання актів, з якого часу кожен із них проживає у сусідстві із мешканцями спірної квартири, яким чином чи у який спосіб визначали належність речей у спірній квартирі її мешканцям.

Акти , складені сусідами є не беззаперечними фактами, а одним із доказів, який повинен оцінюватись у сукупності з іншими доказами у справі.

Проте інших доказів, крім зазначених актів, позивачем у справі надано не було і судом першої інстанції не встановлено.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з розясненнями, наданими в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад

встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами.

Статтею 47 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2011 року, 29 квітня 2011 ОСОБА_2 звертався до РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області із заявою про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4, яка чинить перешкоди у користуванні квартирою №140 в будинку №6 по вул. Стахурського в м. Вінниці, змінила замки, не допускає до кімнати, в якій знаходилися особисті речі, які були знищені останньою, а також 17 травня 2011 року звернувся із заявою не здійснювати будь-яких дій, повязаних із зняттям його з реєстрації у спірній квартирі (а.с. 45-46, 47 звор., 76).

Листом начальника Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_15 від 22 квітня 2011 року ОСОБА_2 повідомлено про відмову у порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях ОСОБА_4 ознак складу злочину та рекомендовано звернутися до суду за вирішенням спору (а.с. 77).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 з боку позивача чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою, що підтверджено належними доказами у справі, а тому відсутність відповідача у квартирі понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України повязана із поважними причинами.

Суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, зокрема, не зясував поважність причин непроживання відповідача у спірній квартирі та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 був відсутній у квартирі АДРЕСА_3 з поважних причин, підстави для визнання його таким, що втратив право користування житлом відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.292, 307, 309, 314, 316, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 жовтня 2011 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_16

Судді: /підпис/ ОСОБА_17

/підпис/ ОСОБА_18

Згідно з оригіналом: