Справа № 567/866/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Самолюк А.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності звернувся ОСОБА_3

У своїй позовній заяві зазначає, що 16 квітня 2004 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури Хмельницької області, щодо нього та ще двох осіб було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 27, 212 ч.3, 27, 366 ч. 2 КК України, а 19 квітня 2004 року відносно нього було обрано міру запобіжного заходу - взяття під варту.

Вказує, що 21 квітня 2004 року, було винесено постанову про накладення арешту на його майно і 11 червня 2004 року було продовжено строк тримання його під вартою до чотирьох місяців, а 09 серпня 2004 року тримання його під вартою було продовжено до шести місяців.

Зазначає, що 30 серпня 2004 року, відносно нього запобіжний захід- тримання під вартою було змінено на заставу в розмірі 7000 гривень, а 24 лютого 2005 року йому предявлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч.5 212 ч.3 КК України (в редакції 2001 року), 27 ч.5 364 ч.2 КК України (в редакції 2001 року), 27 ч.5 366 ч.2 КК України (в редакції 2001 року.

Вказує, що 06 червня 2005 року досудове слідство було закінчено та зазначену кримінальну справу з обвинувальним висновком було направлено до судового розгляду.

Проте, постановою Острозького районного суду Рівненської області від 14 квітня 2008 року кримінальну справу №29/2206 направлено Острозькому міжрайонному прокурору Рівненської області для організації проведення додаткового розслідування. В подальшому Генеральною прокуратурою України підсудність кримінальної справи № 29/2206 визначено за прокуратурою Рівненської області, а 26 грудня 2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття стосовно нього та інших осіб кримінальної справи № 29/2206 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 213 КПК України - за недоведеністю участі у вчиненні інкримінованих злочинів, обраний запобіжний захід - заставу скасовано.

Вказуючи на те, що внаслідок незаконного порушення стосовно нього кримінальної справи за ознаками інкримінованих мені злочинів, незаконного притягнення в якості обвинуваченого, незаконного обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застави, штучного створення доказів обвинувачення, прокуратурою Хмельницької області йому завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні нормальних життєвих звязків, позбавленні можливості реалізації своїх бажань та звичок, погіршенні відносин з багатьма знайомими людьми, які перестали з ним спілкуватись, просить стягнути з Державного казначейства України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду в розмірі 300000 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, у якій просить справу розглядати за участі його представника.

В судовому засідання представник позивача позов підтримав на підставі обставин викладених у ньому, просив позов задовольнити.

Представник прокуратури Хмельницької області подав суду заперечення у якому вказав, що ОСОБА_3 перебував під слідством і судом 82 місяці (6 років і 10 місяців), а Законом України Про державний бюджет України на 2016 рік встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 травня 1450 грн. Таким чином, розмір маральної шкоди завданої ОСОБА_3, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом не може становити менше 118 900 грн, тому просить суд задовольнити позов частково і стягнути саме цю суму на користь ОСОБА_3

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала подане заперечення на підставі обставин викладених в ньому.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив,був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

16 квітня 2004 року постановою про порушення кримінальної справи слідчим з особливо важливих справ прокуратури Хмельницької області ОСОБА_4 щодо ОСОБА_3 та ще двох осіб було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 27, 212 ч.З, 27, 366 ч. 2 КК України. (а.с.9)

19 квітня 2004 року за поданням слідчого з ОСВ прокуратури Хмельницької області 19 квітня 2004 року Хмельницьким міськрайонним судом відносно ОСОБА_3 було обрано міру запобіжного заходу - взяття під варту, про що винесено постанову Хмельницького міськрайонного суду про обрання міри запобіжного заходу - взяття під варту від 19 квітня 2004 року. (а.с.10)

Ухвалою судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 23 квітня 2004 року постанову про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_3 - взяття під варту від 19 квітня 2004 року залишено без змін. (а.с.12)

11 червня 2004 року постановою Хмельницького міського суду було продовжено строк тримання ОСОБА_3 під вартою до чотирьох місяців. Ухвалою судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 21 червня 2004 року постанова Хмельницького міського суду від 11 червня 2004 року було залишено без змін. (а.с.13,14)

09 серпня 2004 року за поданням слідчого з ОСВ прокуратури Хмельницької області року постановою апеляційного суду Хмельницької області тримання ОСОБА_3 під вартою було продовжено до шести місяців. (а.с.15)

30 серпня 2004 року слідчим з ОСВ прокуратури Хмельницької області обрану відносно ОСОБА_3 міру запобіжного заходу тримання під вартою було змінено на заставу в розмірі 7000 гривень. (а.с.16)

21 квітня 2004 року слідчим з ОСВ прокуратури Хмельницької області було винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_3 (постанова про накладення арешту на майно обвинуваченого та протокол накладення арешту на майно від 21 квітня 2004 року та протокол накладення арешту на майно від 21 червня 2004 року). (а.с.18,19)

Відповідно до постанови слідчого з ОСВ прокуратури Хмельницької області про притягнення як обвинуваченого від 24 лютого 2005 року, 24 лютого 2005 року ОСОБА_3 предявлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч.5 212 ч.3 КК України (в редакції 2001 року), 27 ч.5 364 ч.2 КК України (в редакції 2001 року), 27 ч.5 366 ч.2 КК України (в редакції 2001 року). (а.с.20-37)

26 грудня 2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття стосовно ОСОБА_3 та інших осіб кримінальної справи № 29/2206 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 213 КПК України - за недоведеністю участі у вчиненні інкримінованих злочинів, обраний запобіжний захід - заставу скасовано. (а.с.39-89)

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_3 до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягнення до кримінальної відповідальності підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 2004 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури Хмельницької області, щодо ОСОБА_3 та ще двох осіб було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 27, 212 ч.3, 27, 366 ч. 2 КК України, а 19 квітня 2004 року відносно нього було обрано запобіжний захід - взяття під варту, 21 квітня 2004 року, було винесено постанову про накладення арешту на його майно і 11 червня 2004 року було продовжено строк тримання його під вартою до чотирьох місяців, а 09 серпня 2004 року тримання його під вартою було продовжено до шести місяців. 30 серпня 2004 року, відносно ОСОБА_3 міру запобіжного заходу тримання під вартою було змінено на заставу в розмірі 7000 гривень, а 24 лютого 2005 року йому предявлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч.5 212 ч.3 КК України (в редакції 2001 року), 27 ч.5 364 ч.2 КК України (в редакції 2001 року), 27 ч.5 366 ч.2 КК України (в редакції 2001 року. 06 червня 2005 року досудове слідство було закінчено та зазначену кримінальну справу з обвинувальним висновком було направлено до судового розгляду, проте постановою Острозького районного суду Рівненської області від 14 квітня 2008 року кримінальну справу №29/2206 направлено Острозькому міжрайонному прокурору Рівненської області для організації проведення додаткового розслідування. В подальшому Генеральною прокуратурою України підсудність кримінальної справи № 29/2206 визначено за прокуратурою Рівненської області, а 26 грудня 2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття стосовно його та інших осіб кримінальної справи № 29/2206 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 213 КПК України - за недоведеністю участі у вчиненні інкримінованих злочинів, обраний запобіжний захід - заставу скасовано.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, шо ОСОБА_3 перебував під слідством і судом 86 місяці (7 років і 2 місяці), період перебування під вартою з 19 квітня 2004 року по 09 серпня 2004 року та період з часу притягнення як обвинуваченого 24 лютого 2005 року по час закриття справи 26 грудня 2011 року.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Частина сьома вказаної норми визначає, шо порядок відшкодування шкоди, завдане незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Зазначений порядок відшкодування шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завдане громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Згідно з ч.ч.5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завдане громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури суду», п.17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні ді органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втраті громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, іншими негативних наслідків морального характеру.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно: ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяці перебування під слідством.

Таким чином, суд вважає, що за правилами ст. 3 п. 5 Закону у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

З огляду на положення ст.23 ЦК України, ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за наявності заподіяння громадянинові моральної шкоди її розмір визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених Законом із урахуванням вимоги розумності та справедливості.

Незаконні дії органів досудового слідства у звязку із порушенням кримінальної справи, предявленням обвинувачення у вчиненні злочин, обранням запобіжного заходу, завдали позивачу моральних страждань. Щодо нього відбувалось незаконне кримінальне переслідування, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих звязків.

Позивач страждав через приниження його честі, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Порушенням кримінальної справи відносно позивача було сформовано негативну суспільну оцінку його ділових і професійних якостей, що призвело до ускладнення працевлаштування за місцем його проживання та проживання його сімї.

Позивач через притягнення до кримінальної відповідальності деякий час не працював, отже не мав доходів.

За час перебування під вартою позивач був позбавлений конституційного права громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час.

При прийнятті рішення, суд враховує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача, характер немайнових витрат, можливості відновлення попереднього стану, те, що позивач за час перебуванням під слідством і судом не був обмежений в здійсненні нормальних життєвих зв'язків, не були порушені при цьому його трудові права та право власності.

Позивач не надав суду достовірних доказів щодо незаконного порушення відносно нього кримінальної справи, обрання міри запобіжного заходу та притягнення як обвинуваченого, а кримінальна справа закрита з підстав недоведеності участі обвинуваченого у вчинені злочинів.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більший, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до збагачення.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує наступне.

Проаналізувавши встановлені по справі обставини, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши докази, які є у справі, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд визначає, що позивачу були спричинена моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Моральна шкода за своєю суттю це категорія, яка не завжди пов'язана з фінансовими наслідками, тому не завжди можливо повернути потерпілій особі втрачене ним, розмір відшкодування є мірою шкоди та відновленого стану потерпілого.

Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" з 01.01.2017 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3200 грн. Позивач перебував під слідством і судом 86 місяців.

Таким чином, розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_5 виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом становить 275200 грн.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, з врахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань, отриманих позивачем, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_3 за кожен місяць перебування під слідством і судом необхідно визначити саме у розмірі 275200 грн.

Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України установлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 23, 1176 ЦК України, ст. 4, 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», керуючись ст.10, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України суд,-

вирішив:

позов ОСОБА_3 до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності задовольнити частково.

Стягути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в сумі 275200 ( двісті сімдесят п'ять тисяч двісті )грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_6