УхвалА

іменем україни

16 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, державний нотаріус Чорнобаївської державної нотаріальної контори Черкаської області Бабак ЛюдмилаМиколаївна, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на майно за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою її представником - ОСОБА_8, на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її дід - ОСОБА_9, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 Заповіт спадкодавцем не складався.

Позивачка вказувала про те, що 28 березня 2016 року під час отримання рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року, яким її визнано такою, що втратила право користування вищевказаним будинком, вона дізналась про існування свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 листопада 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_5 успадкувала спірний житловий будинок з надвірними спорудами після смерті ОСОБА_9, який був батьком відповідачки.

Вважала, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9, оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала заяву про відмову від спадщини, постійно проживала з спадкодавцем на час його смерті, а, отже, мала право на частину у спадковому майні діда, унаслідок чого свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 листопада 2012 року, видане відповідачці, є незаконним, та таким, що порушує її права. Крім того, спірний житловий будинок з надвірними спорудами є спільною сумісною власністю подружжя, унаслідок чого ОСОБА_9 мав право власності на Ѕ частину спірного нерухомого майна, оскільки інша частина будинку належала її бабі - ОСОБА_6

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 листопада 2012 року видане ОСОБА_5 частково недійсним, визнати за нею право власності на частину вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами.

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 19 березня 1961 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 За час зареєстрованого шлюбу ними був побудований житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 9 вересня 2003 року. Отже, вона вважала спірне нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_6 указувала про те, що після смерті ОСОБА_9 їх дочка - ОСОБА_5 - виявила бажання оформити свою частину спадщини, вони звернулись до державного нотаріуса Чорнобаївської державної нотаріальної контори Черкаської області, де вона написала заяву про відмову від належної їй як спадкоємцю першої черги після смерті чоловіка частини спадщини.

Зазначала про те, що у березні 2016 року від онуки - ОСОБА_4 - вона дізналася, що ОСОБА_5 оформила на себе весь спірний житловий будинок та зняла з реєстрації ОСОБА_4 Вважала, що такими діями відповідачки порушено її права.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_6 просила суд визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 листопада 2012 року видане ОСОБА_5 частково недійсним, визнати за нею право власності на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами в порядку спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 1 червня 2016 року об'єднано справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 в одне провадження.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 липня 2016 року позови ОСОБА_4, ОСОБА_6 задоволено. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 листопада 2012 року частково недійсним, згідно з яким за ОСОБА_5 визнано право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 - в ѕ частини будинку.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на ј частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 який належав згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 9 вересня 2003 року ОСОБА_9, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спільної сумісної власності подружжя на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 який належав згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 9 вересня 2003 року ОСОБА_9, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 листопада 2012 року недійсним, згідно з яким за ОСОБА_5 визнано право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_5 право власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_9

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовів ОСОБА_4, ОСОБА_6 відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду й частково задовольняючи позов ОСОБА_4, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_9, онукою якого є ОСОБА_4, яка є спадкоємцем першої черги по праву представлення.

Апеляційний суд, дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_4 на день смерті спадкодавця була зареєстрована у спірному житловому будинку як постійно проживаюча, тимчасово знята з реєстрації на період навчання у вищому навчальному закладі на денній формі навчання. Оскільки ОСОБА_4 протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця не подала заяву про відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину у повному обсязі. Крім того, ОСОБА_5, дочка померлого ОСОБА_9, протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця звернулась в установленому законом порядку до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом та є такою, що прийняла спадщину. 22 серпня 2011 року ОСОБА_6 подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто до спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, вона подала до державного нотаріуса заяву про відкликання заяви про прийняття спадщини за законом, а, отже, є такою, що відмовилась від спадщини після смерті чоловіка.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що після смерті ОСОБА_9 спадкоємцями першої черги є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в рівних частках успадкували після смерті спадкодавця належне йому майно.

Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що спадкоємець, який прийняв спадщину, після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини не має права відмовитись від неї ні повністю, ні в будь-якій частині, а, отже, вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на ј частину спірного нерухомого майна задоволенню не підлягають.

Доводи касаційної скарги, у тому числі про пропуск позивачами строку позовної давність, безпідставні, оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_6 дізнались про порушення свого права у березні 2016 року, а саме після ознайомлення з матеріалами справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану її представником - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик