Справа № 214/2641/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання втратившою право користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про вселення у квартиру,

встановив:

Позивач звернулась до суду, з вищезазначеним позовом, який згодом було уточнено, згідно уточненого позову остання просить суд усунути їй перешкоди в користуванні власною квартирою, шляхом визнання ОСОБА_2, 1104.1992 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Покровська, 8/79.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.11.1996 року вона придбала спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу. На дань звернення з позовом в квартирі зареєстровано двоє осіб вона та відповідач. З квітня 2008 року онука (відповідач) не мешкає за вказаною адресою, її місцем мешкання є квартира за адресою: пр. Гагаріна, 79/16. Особистих речей відповідача та предметів вжитку у спірній квартирі не мається. За весь час проживання онука жодного разу не сплачувала за комунальні послуги, через те що онука позивача зареєстрована у квартирі, вона не може оформити субсидію. Реєстрація відповідача в її квартирі перешкоджає здійснювати права повязані із користуванням та розпорядженням даною квартирою. Тому просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про вселення, який ухвалою суду від 03.10.2017 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання втратившою право користування квартирою.

В зустрічному позові ОСОБА_2 просила суд вселити її в спірну квартиру, посилаючись на те, що вона там зареєстрована і проживала з 16-річного віку. Вона постійно мешкала з бабусею ОСОБА_4, готувала їжу, робила ремонти, сплачувала комунальні послуги, допомагала по хатній роботі оскільки в 2012 році відповідач при падінні отримала переломи шійки бедра. Бабуся майже 5 років не виходить на вулицю, після смерті батька в спірну квартиру бабуся її не впускає і привласнила її майно, через ці події позивач кілька разів зверталась до міліції. На її думку, у бабусі після смерті сина щось трапилось з головою. Позивач не може потрапити в квартиру бо бабуся замикається з середини і не впускає її. В квартирі знаходяться її речі:пральна машинка «Ардо», електроінструмент «skil», домашній кінотеатр «sony», електроводонагрівач, плазмений телевізор «самсунг», холодильник радянського виробництва, які вона хотіла забрати з спірної квартири коди відповідач перестала впускати її до помешкання. Вважає, що такі дії відповідача є поважними причинами в розумінні ст.405 ЦК України і тому вона має право на вселення в це житло, в звязку з цим звернулася до суду з цим позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги за позовом ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі, заперечувала проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. Суду пояснила, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Покровська, 8/79. Відповідач зареєстрована в даній квартирі однак не проживала там ніколи, жила по пр. Гагаріна, 79/16 з батьками, а зараз проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. 33/123. Крім того, відповідач є онукою, та не належить до членів сім"ї позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що з 2008 року до вересня 2016 року вона проживала в однокімнатній квартирі з бабусею. Вона не ночувала в цій квартирі коли працювала в нічні зміни. Коли помер її батько, квартиру матері пограбували, тому відповідач стала проживати в трикімнатній квартирі матері на пр. Гагаріна, 79/16. З квітня 2017 рок вона не може потрапити до квартири бабусі, бо в дверях стоїть ключ. В 2008 році вона жила з бабусею, бо та дуже хворіла. З вересня 2016 року вона не мешкає в спірній квартирі, а тільки приходила відвідувати бабусю. В 2012 році бабуся зламала шійку бедра і за нею доглядала відповідач та її мати. Прізвище лікаря бабусі - ОСОБА_5 За дорученням бабусі вона їздила до пенсійного фонду, до ЖЄКу. За квартиру бабусі платив її батько за життя, він помер в квітні 2017 року. Іноді відповідач сплачувала комунальні послуги за адресою бабусі. За життя батька стосунки з бабусею були нормальні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 не визнав, пояснив, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживала у бабусі. В акті про не проживання стоїть не кругла печатка КЖП а трикутна, тому акт не відповідає вимогам закону.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги про вселення і пояснила, що вона доводиться онукою власнику квартири і має намір проживати з бабусею, на квартиру не претендує. В спірній квартирі залишились її речі: одяг, побутова техніка бойлер, телевізор, домашній кінотеатр. Разом з бабусею вона постійно проживала з 2008 року по 10 вересня 2016 року, з сусідами по будинку вона не знайома; після 10.09.2016 року вона тільки навідувала бабусю дома. ОСОБА_4 вже 5 років не ходить самостійно, пересувається на ходунках по квартирі. Позивач вважає, що має право проживати там де зареєстрована, але не проживає за спірною адресою з поважних причин через те, що бабуся її не впускає і в замку вставлений ключ з внутрішньої сторони.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, суду пояснив, що ОСОБА_2 була зареєстрована в квартирі бабусі, з поважних причин не може потрапити в квартиру, бо бабуся не впускає, але в цій квартирі залишились речі ОСОБА_2

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала та пояснила, що ОСОБА_4 є власником квартири і члени сім*ї можуть мешкати в квартирі тільки за її згодою, онука до членів сім*ї не відноситься.

Представник третьої особи до зали судового засідання не зявився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просила прийняти на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_2 є її племінницею. Її мати приписала ОСОБА_2 в 2008-2009 році коли остання отримувала паспорт громадянина України, бо на прописці наполягала невістка. При цьому, племінниця продовжувала весь цей час проживати з батьками. 12.04.2017 року помер її брат ОСОБА_7 Також зазначила, що ОСОБА_2 відвідувала бабусю один раз на три місяця. ОСОБА_4 сама оплачувала комунальні послуги за квартиру, вона часто їй скаржиться, що комунальні послуги стали дорожче і їй дорого платити комунальні послуги бо в квартирі зареєстрована ще й онука. ОСОБА_2 ніколи не жила в квартирі з бабусею, в квартирі немає ані її тапок чи халату ані полотенця. Бойлер та пральна машина належить братові та невістці, а холодильник подарував мамі брат. ОСОБА_2 жодного разу не ночувала у бабусі. Сусіди підписали акт про не проживання ОСОБА_2 Також, вказала, що до смерті брата вона свою маму ОСОБА_4 відвідувала кожний день, тому знає, що ОСОБА_2 в квартирі жодного дня не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_4 бабуся її подруги ОСОБА_2. Вона памятає, що разом з Настею працювала в 2010 році, 2012 році. Вона, на прохання подруги Насті, приносила хліб бабусі. Крім того, колись вона і Настя приїхали на таксі до бабусі, бо та подзвонила і сказала що погано себе почуває, вони викликали швидку допомогу, Настя робила бабусі перевязки. Настя іноді мешкала з бабусею з 2008 року, а іноді проживала з батьками, доглядала за нею. Свідок з відповідачем раз на тиждень приходила до ОСОБА_4, їй Настя готувала їжу, потім вони разом уходили, або ОСОБА_8 уходила і чи залишалась Настя у бабусі ночувати, не знає. У Насті були свої ключі від квартири бабусі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, суду пояснила, що вона є невісткою ОСОБА_4 та матірю ОСОБА_2 Час від часу, її донька проживала в бабусі, безкоштовно допомагала їй, іноді їздила працювати на півроку на море. За пять років бабуся тричі виходила на вулицю. Бабуся сама собі готувала їжу, пересувалась на ходунках. За комунальні послуги за квартиру бабусі, відраховувались гроші з заробітної плати чоловіка. В квартирі позивача залишається побутова техніка яка належить ОСОБА_2, а саме: телевізор, водонагрівач. Бабуся говорила, що квартиру залишить онуці. Останній раз свідок була в квартирі бабусі влітку 2016 року.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами, встановив наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами та нормами та Житлового Кодексів України

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.1996 року ОСОБА_4 придбала у власність однокімнатну квартиру за адресою м. Кривий Ріг, вул. Подбєльського, 8/79; право власності зареєстровано в Криворізькому БТІ 09.12.1996 р., №21п-281-281 (а.с.7-8)

Згідно довідки Криворізького обєднаного міського довідково- інформаційної служби «Нова Ком» від 04.05.2017 року, в квартирі м. Кривий Ріг, вул. Покровська, 8/79, зареєстровані дві особи: ОСОБА_4 (власник) та ОСОБА_4 А.Ю.11.04.1992 р.н., онука (а.с.10)

Відповідно до акту від 05.05.2017 року, підписаного мешканцями будинку № 8 по вулиці Покровська, підписи яких посвідчені майстром та начальником дільниці №3 ТОВ «Житлосервіс-КР», ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, не проживає в даній квартирі з квітня 2008 року по теперішній час. Її речей та предметів вжитку у зазначеній квартирі не має. (а.с.11)

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20 липня 2017 року, ОСОБА_2 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована 08.04.2008 року по теперішній час, про що також свідчить сторінка 11 копії паспорта ОСОБА_2 (а.с.30, 32 та 32 на звор.)

З витягу з кримінального провадження № 0001580 вбачається, що реєстратором вносились відомості до ЄРДР на підставі ухвали Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу про зобовязання внести відомості до ЄРДР за фактом самоправство, яке склалось між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.34; 37) Кримінальне провадження № 0001580 від 20.06.2017 року було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення постановою слідчого від 22.08.2017 року (а.с.56-57). Зазначена постанова була скасована ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01.11.2017 року за скаргою ОСОБА_2Ю.(а.с.69 та на звор.)

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічною позовною заявою слід залишити без задоволення.

Суд вважає встановленими обставини що ОСОБА_4 є власником квартири за адресою вул. Покровська, 8/79. З 08.04.2008 року за зазначеною адресою за згодою власника була зареєстрована ОСОБА_2, яка доводиться позивачу онукою. Остання обставина була встановлена на підставі пояснень сторін та їх представників, була визнана сторонами під час розгляду справи і не підлягає доказуванню.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин 1, 3ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду регулюється главою6 розділуІІІ ЖК України.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України, а саме: дружина наймача, їх діти та батьки. Членами сім*ї наймача може бути визнано й інших осіб якщо вони постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Під час судового розгляду не було заявлено вимог про визнання ОСОБА_2 членом сім*ї власника квартири ОСОБА_4 оскільки відповідно до ст.64, 150 ЖК України ОСОБА_2 не належить до членів сім*ї наймача (власника). Щодо спільного проживання і ведення спільного господарства позивача та відповідача за адресою реєстрації останньої, сторони, їх представники та свідки давали пояснення, які не узгоджуються між собою та потребують ретельної оцінки.

Відповідно до ст.58, 59 ЦПК України, досліджені судом письмові докази сторін є належними та допустимими і мають значення для вирішення спору.

Пояснення свідка ОСОБА_6, яка доводиться донькою ОСОБА_4І та тіткою ОСОБА_2, суд оцінює в сукупності з іншими доказами, в тому числі з актом про не проживання ОСОБА_2 за адресою реєстрації у спірній квартирі, складеного та підписаного мешканцями будинку (а.с.11). Згідно даного акту ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та не проживає з квітня 2008 р. по 2017 р. Крім того, суд приймає до уваги також, що ОСОБА_2 в судовому засіданні особисто пояснювала що вона не знає своїх сусідів по будинку, тому зазначена обставина дає суду підстави для сумніву в обєктивності і правдивості пояснень ОСОБА_2 оскільки та вказувала що проживала постійно з бабусею з 2008 року до вересня 2016 року. Аналізуючі зазначені обставини, суд вважає що покази свідка ОСОБА_6 що ОСОБА_2 не проживала за адресою реєстрації є правдивими та спростовують пояснення останньої та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Поясненням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд критично оцінює через стосунки свідків з ОСОБА_2, остання пояснювала що з першою вона є подругою а відносно другої є донькою. Крім того, пояснення цих свідків спростовуються іншими доказами, про що суд вказав у попередньому висновку. Крім того, пояснення ОСОБА_9 що за квартиру платив її чоловік за життя не узгоджуються з поясненнями відповідача ОСОБА_2, яка зазначала що за комунальні послуги вона платила особисто і власними заробленими грошима. Зазначена обставина не є суттєвою для вирішення спору, проте, може бути використана судом для викриття неправдивих пояснень відповідача та його свідків. Також, відповідач ОСОБА_2 не надала суду відповідних доказів що саме вона сплачувала свої гроші за комунальні послуги за квартиру бабусі.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 в поясненнях зазначала що з вересня 2016 року не проживає в квартирі за адресою, вул. Покровська, 8/79 та як на поважність непроживання в квартирі посилалась на обставини, що після пограбування квартири матері вона почала проживати разом з нею на Гагаріна. Крім того, з квітня 2017 року вона не може потрапити в квартиру бабусі бо з внутрішньої сторони вставлений ключ в замок. Зазначені обставини також не доведені суду відповідачем.

Всупереч вимог ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України ОСОБА_2 доказів в обґрунтування своїх позовних вимог про вселення та заперечень проти позову щодо поважності причин не проживання у спірному житловому приміщенні не надала суду, та не довела що в вищезазначеній квартирі вона проживала та має в ній особисті речі. Внесення відомостей до ЄРДР № 0001580 від 20.06.2017 року за фактом самоправство, яке перебуває на стадії досудового розслідування не може свідчити про поважність не проживання відповідача за адресою вул. Покровська, 8/79, з вересня 2016 року.

Отже, суд на підставі встановлених судом обставин та досліджених доказів, приходить до висновку, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Покровська,8/79. Позивач, як власник вищезазначеної квартири, в звязку з наявністю в ній зареєстрованої онуки ОСОБА_2, яка не належить до членів родини власника (наймача) та не проживає в квартирі без поважних причин з моменту реєстрації у 2008 році, позбавлена можливості реалізувати свої права власника та змушена нести зайві витрати на комунальні послуги, повязані із реєстрацією відповідача, що є підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю у визначений позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу на праві приватної власності.

В звязку з задоволенням позовних вимог за первісним позовом, позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з урахуванням викладених висновків суду. Крім того, в зустрічному позові ОСОБА_2 посилається на ч.1 ст.405 ЦК України та на ч.4 ст.156 ЖК України які регулюють відносини між власником та членами сім*ї власника житла, зазначаючи, що припинення сімейних відносин не позбавляє її права користування житлом відповідно до закону. Проте, судом не встановлено, що ОСОБА_2 є членом сім*ї власника квартири ОСОБА_4, відповідно, обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом не доведені, а позов є необґрунтованим.

Разом з тим, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640,00 грн. (а.с.1)

Судові витрати за подання до суду зустрічної позовної заяви в розмірі 640,00 грн., (а.с.27) суд покладає на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 74, 169, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання втратившою право користування квартирою - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні власною квартирою, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Покровська ( Подбєльського) б.8 кв. 79.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про вселення у квартиру - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Щеняєва