Справа №583/3764/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/377/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою та до поповненням до неї ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_4 просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 05.02.2011 року, суді витрати залишити за нею.

В судовому засіданні суду першої інстанції, що відбулося 23.01.2017 року, позивач просила суд стягнути судові витрати з відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.02.2011 року між сторонами по справі було укладено шлюб, від якого вони мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та до листопада 2016 року позивач проживала з відповідачем однією сім'єю. Сімейне життя між ними не склалося через подружні зради відповідача та постійні сварки з приводу цього, тому збереження шлюбу є неможливим.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.01.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрований 05.02.2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 09. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 275,60 грн. Шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду.

Не погоджуючись з мотивувальною частиною рішення суду першої інстанції, а також в частині розподілу судових витрат, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить змінити мотивувальну частину рішення, а саме - виключити з а.с. 1 стор. 2 абзацу 3 рішення текст «…має місце вина з боку обох сторін, які не знайшли спільного розуміння, не зберегли взаємні почуття поваги та любові одне до одного» та замість нього вказати «Судом встановлено справжню причину розірвання шлюбу - постійні подружні зради позивача, її зневажливе ставлення до рідних та близьких відповідача», а також доповнити мотивувальну частину рішення при описанні показів позивача текстом: «Позивач підтвердила особисто, що відповідач протягом 2015-2016 років коштів ні на комунальні послуги, ні на будь що інше для сім'ї не надавав, а давав кошти тільки на утримання сина». Також просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача судового збору у розмірі 275,60 грн., а також стягнути судові витрати з позивача на користь відповідача.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом не в повному обсязі були викладені показання позивача та відповідача, що має значення для правильного встановлення причини припинення сімейних відносин між сторонами, зокрема не зазначено, що відповідач у 2015-2016 роках не сплачував по рахунках за комунальні послуги, надавав допомогу лише сину, що ним було дійсно підтверджено. Зазначає про аморальну поведінку позивача та її неприязне ставлення до його родичів, що також не враховано судом. Зазначає, що суд упереджено поклав провину за припинення сімейних відносин на нього та при вирішенні розподілу судових витрат, оскільки кошти на сплату судового збору за подання позову було надано відповідачем, що підтвердила і сама позивач.

В судому засіданні відповідач доводи апеляційної скарги підтримав і пояснив, що він вважає часом припинення шлюбних стосунків грудень 2015 року, але підтвердив, що дійсно до листопада 2016 р. проживав у квартирі колишньої дружини, вони спільно відпочивали влітку, відвідували концерти.

Позивач та її представник пояснили, що датою припинення шлюбних стосунків слід вважати 23.11.2016 року, коли відповідач забрав речі, виїхав з її квартири, де сім'я до цього весь час проживала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 05.02.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 8).

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час сторони стосунків не підтримують, проживають окремо, а також відповідачем визнано позов та сторони категорично заперечували про необхідність визначення судом строку для їхнього примирення.

При цьому, суд дійшов до висновку про те, що у припиненні сімейних стосунків має місце вина з боку обох сторін, які не знайшли спільного розуміння, не зберегли взаємні почуття поваги та любові одне до одного. Тому із відповідача на користь позивачки слід стягнути 1/2 частину понесених нею витрат пов'язаних із сплатою судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 215 ЦПК України рішення суду складається з описової частини із зазначенням узагальненого викладу позиції відповідача, пояснень осіб, які беруть участь у справі, інших доказів, досліджених судом.

Отже, положеннями вказаної норми передбачається лиши стислий виклад пояснень сторін по справі, шляхом їх узагальнення судом при викладі в тексті рішення суду.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги щодо доповнення мотивувальної частини рішення при описанні показів позивача не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог апеляційної скарги про виключення з рішення тексту «…має місце вина з боку обох сторін, які не знайшли спільного розуміння, не зберегли взаємні почуття поваги та любові одне до одного.» та зазначення іншої причини розірвання шлюбу, то слід зазначити наступне.

Позивач обґрунтовувала вимоги свого позову подружніми зрадами відповідача та конфліктами з приводу цього. Відповідач визнав заявлені позовні вимоги, проте зазначив, що причиною припинення сімейних відносин між ними, є навпаки подружні зради позивача, її зневажливе ставлення до його близьких, відсутність спільного бюджету та ведення спільного господарства.

Згідно з положеннями ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Зі змісту вказаної норми, слід дійти висновку, що сімейні відносини це відносини між особами, пов'язаних спільним побутом та проживанням на основі взаємних прав та обов'язків.

Таким чином, встановивши відсутність між сторонами по справі спільних інтересів, прав, обов'язків та взаєморозуміння, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх спільну вину у припиненні сімейних відносин.

Протилежного відповідачем не доведено.

Щодо не зазначення в рішенні суду першої інстанції часу припинення шлюбних стосунків, колегія суддів, з'ясував це питання, вважає, що фактично ці відносини припинилися у листопаді 2016 р., коли відповідач припинив спільне проживання з колишньою дружиною, виїхав разом з речами з приміщення її квартири. Але не визначення в оскарженому рішенні цієї обставини не вплинуло на правилі висновки суду і не дає підстав для його скасування.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору на суму 551,20 грн., що була долучена при подачі позовної заяви, де платником зазначена ОСОБА_4, яка визнала , що дійсно відповідач надавав гроші на оплату судового збору, які фактично були витрачені на купівлю куртки для дитини. Ці обставини відповідачем підтверджено.

Отже, місцевий суд правильно, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стягнув з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтвердженні судові витрати.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу та до поповнення до неї ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: