Справа №589/4557/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Стародубцева Л. О.
Номер провадження 22-ц/788/422/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_3 збитки в сумі 82 577,14 грн. та моральну шкоду в сумі 70 000,00 грн. і на користь ОСОБА_4 - 47 039,65 грн. збитків та 40 000,00 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що у Відділі державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області (відбулася зміна назви на Шосткинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, далі - відділ ДВС) на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому стягненню з ОСОБА_7 моральної та матеріальної шкоди на користь його онуки, ОСОБА_3, та його сина, ОСОБА_4, що була завдана внаслідок злочину. Проте у зв'язку з бездіяльністю та незаконними діями державних виконавців, що підтверджується ухвалами Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08.07.2013 року, 30.12.2013 року,16.06.2014 року та 26.12.2014 року, а також ухвалами Апеляційного суду Сумської області від 13.07.2016 року та від 29.08.2016 року, рішення суду про стягнення вказаної шкоди залишаються до теперішнього часу не виконані. Протягом періоду з 18.09.2012 року по 17.11.2016 року було стягнуто на користь неповнолітньої ОСОБА_5 лише 12501.16 грн. із загальної суми 173210.7 грн., а боржник ОСОБА_7, за цей період сплатив на користь неповнолітньої ОСОБА_5 на відшкодування заподіяної шкоди втратою годувальника лише 2297 грн. із належних до сплати 25894.26 грн. та сплатив ОСОБА_5 за цей період лише 545 грн. на відшкодування витрат із суми 10774.32 коп., які були понесені ним на поховання своєї дружини, поминальний обід та встановлення пам'ятника. Виходячи з значного знецінення нестягнутих сум по заподіяній шкоді під час виконавчого провадження, рішенням суду були стягнуті як інфляційні втрати на користь неповнолітньої ОСОБА_5 82577,14 грн. та ОСОБА_5 в сумі 47039,65 грн., відшкодування яких взагалі відсутня будь-яка можливість. Крім того, бездіяльністю та незаконними діями посадових осіб відділу ДВС завдано моральної шкоди.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04.01.2017 року у задоволені вказаного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивачів, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги загалом зводяться до того, що посадовими особами відділу ДВС порушенні строки виконання судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шкоди, яке не виконується уже багато років. Бездіяльність та незаконні дії посадових осіб ВДВС підтверджується численними судовими рішеннями і є наслідком не виконання рішення в розумні строки, а тому вважає ці суми збитками, яка підлягає стягненню з держави. Крім того, тривалим виконанням рішення завдано беззаперечно моральної шкоди позивачам.

В судому засіданні представник позивачів підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити. Останній підтвердив, що після ухвалення апеляційним судом рішення 10.03.2016 року продовжена бездіяльність Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області з приводу примусового виконання судових рішень ухвалених на користь позивачів, притому, що присуджені суми знецінюються. Його онука ОСОБА_5, інтереси якої від представляє, навчається на медичному факультеті Сумського національного державного університету, її стан здоров'я задовільний. Стан здоров'я його сина ОСОБА_5 також задовільний. Вважає, що моральна шкода завдається позивачам через неправомірні дії Шосткинського міськрайонного відділу ДВС внаслідок чого знецінюються присуджені суми.

Представник відділу ДВС просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін. У січні 2014 року в.о. начальника відділу ДВС Шостинського міськрайонного управління юстиції звернувся з поданням до Шостинського МВ УМВС України в Сумський області про відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у зв'язку із наявністю в його діях ознак злочину передбаченого ст. 382 КК України. Кримінальне провадження порушено, але до цього часу питання по суті не вирішено.

Прокурор Прокуратури Сумської області в судовому засіданні вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою і просив судове рішення залишити без змін. Повідомила, що їй не відомі результати цього кримінального провадження.

Представник головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Державного казначейства України в судове засідання не з'явилися, але про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином завчасно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що матеріальні збитки, які позивач просив стягнути на користь стягувачів, не є збитками в розумінні положень ст. 22 ЦК України, а є похідними від боргу ОСОБА_7 за його винні дії, а щодо моральної шкоди, позивачем не наведено в чому саме полягає така шкода, не надано обґрунтування заявленого розміру.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

З цивільної справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що на примусовому виконанні у відділі ДВС знаходяться у зведеному виконавчому провадженні № 34454292 виконавчі листи, а саме: 6 виконавчих листів з примусового стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 50000 грн. моральної шкоди, 100000 грн. моральної шкоди завданої ОСОБА_3; 10774.32 грн. матеріальної шкоди; 12436,38 грн, ( по 231,22 грн. щомісяця) шкоди, завданої ОСОБА_3 до її повноліття; 13073. 26 грн. шкоди; 13 697.36 грн. інфляційних витрат; 9999,61 грн. інфляційних витрат; 4 виконавчих листів з примусового стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 21801,59 грн. боргу; по 255,49 грн. щомісячно в рахунок відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника з 01 вересня 2014 року до досягнення нею повноліття: 30014,62 грн. інфляційних витрат; 19665,83 грн. інфляційних збитків; 2 виконавчих листа з примусового стягнення з ОСОБА_7 в дохід держави 121,80 грн. та 518,10 грн. судових витрат, а всього по зведеному виконавчому провадженню 307 130.48 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що судові рішення, якими з ОСОБА_7 стягнуто кошти за вказаними виконавчими листам, залишаються на даний час не виконані в повному обсязі.

В судому засіданні представник позивача та державний виконавець підтвердили, що на даний час на користь позивачів у рахунок примусового виконання судових рішень протягом грудня 2016 р. та січня 2017 р. передано майно, що належало боржнику ОСОБА_7 на загальну суму 65202 грн. Залишається ще не реалізоване майно (манекени та інвентар), але існують труднощі з його реалізацією через не ліквідність майна.

Вирішується питання звернення стягнення на ? доходів дружини ОСОБА_7, яке є спільною власність вказаного подружжя.

За поданням державного виконавця порушено кримінальне провадження відносно боржника, але до цього часу не завершено.

Ухвалами Шосткинського міськрайонного суду від 08.07.2013 року, 30.12.2013 року, 16.06.2014 року та 26.12.2014 року, які набрали законної сили, а також ухвалами Апеляційного суду Сумської області від 13.07.2016 року та від 29.08.2016 року визнано факти неправомірності дій та бездіяльності державних виконавців відділу ДВС при примусовому виконанні ними виконавчих листів, які знаходяться у зведеному виконавчому провадженні № 34454292.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016 року рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2016 року в частині відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 у зв'язку з тривалим виконанням ВДВС вказаного виконавчого провадження скасовано і у задоволені позову відмовлено. В частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_5 змінено і стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. з підстав тривалого виконання посадовими особами ВДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції, що доведено на підставі ухвал Шосткинського міськрайонного суду від 08.07.2013 року, 30.12.2013 року, 16.06.2014 року та 26.12.2014 року, які набрали законної сили.

Як підтвердив представник позивачів після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016 року заходів щодо прискорення стягнення присуджених сум не відбулось і тому вважає, що завдання моральної шкоди позивачам триває.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Представник позивачів просить стягнути на їх користь збитки, завдані в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб відділу ДВС під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 34454292.

Позовні вимоги, щодо відшкодування матеріальних збитків, мотивовані у зв'язку із підвищенням розміру курсу іноземної валюти долару США до гривні, тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що зобов'язання перед позивачами виникли у ОСОБА_7, який є належним відповідачем за цими вимогами і до якого можуть бути заявлені..

Оскільки ОСОБА_7 відповідно до ст. 33 ЦПК України до участі у справі за заявою представника позивачів не був залучений, то місцевий суд на законних підставах відмовив у задоволенні цих вимог, бо сам факт тривалого невиконання рішення суду не може бути підставою для безспірного стягнення збитків за рахунок держави на користь потерпілої сторони.

Щодо відмови у відшкодуванні моральної шкоди, колегія суддів також погоджується з висновками місцевого суду.

З позовом до суду представник звернувся 17.11.2016 р., тому питання завдання та відшкодування моральної шкоди внаслідок діяльності (неправомірних дій або бездіяльності) посадових осіб відділу ДВС у період 2015-2016 роки було врегульовано нормами діючого в цей період Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З роз'яснень, викладених в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вбачається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, представником позивачів, відповідно до вказаних норм закону, не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння моральних чи фізичних страждань позивачам, причинного зв'язку між тривалим виконанням судового рішення, внаслідок неправомірних дій посадових осіб відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції, що доведено ухвалами Апеляційного суду Сумської області від 13.07.2016 року та від 29.08.2016 року, та завданням позивачам моральної шкоди.

Окрім того, як він сам підтвердив в судовому засіданні, що внаслідок дії посадових осіб відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції на користь позивачів в рахунок стягнення присуджених грошових сум за судовими рішеннями, передано описане майно ОСОБА_7 (одяг та металевий контейнер) на загальну суму 65202 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету заявлені до неналежного відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, оскільки центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів є Державна казначейська служба України, яка здійснює безспірне списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: