АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/7943/15-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/1279/К/17 інстанції Кобиляцька-Шаховал І.О.
Категорія № 39 (I) Доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар - Кислиця І.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпрпоетровської області від 13 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення суми боргу зі спадкоємців, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4П та ОСОБА_5 про стягнення суми боргу зі спадкоємців, в обґрунтування якого зазначив, що 30.08.2013 року між ним та ОСОБА_6 був укладений договір поставки стоматологічного обладнання на загальну суму 151 232, 60 грн., що підтверджується договором б/н від 30.08.2013 року. 3

0.08.2013 року ОСОБА_6 отримав стоматологічне обладнання на суму 151 232, 60 грн., що підтверджується видатковою накладною № 2 від 30.08.2013 року.

Оплата за вищевказаним договором до цього часу не проведена, медичне обладнання не повернуто. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Про смерть ОСОБА_6 йому стало відомо лише влітку 2014 року, у зв'язку з чим він звернувся до Вінницької державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадкової справи за вимогою кредитора. Листом Першої Вінницької державної нотаріальної контори від 20.08.2014 року за № 2813/02-14 йому було повідомлено про отримання його вимоги - претензії та необхідність отримати витяги з Спадкового реєстру і відділу ДРАЦС про надання актового запису про смерть ОСОБА_6 Листом від 18.09.2014 року за № 3122/01-16 йому було повідомлено, що спадкова справа не може бути відкрита, оскільки факт смерті ОСОБА_6 не підтверджено.

03.11.2014 року він звернувся з заявою про відкриття спадкової справи за вимогою кредитора до Першої Нікопольської Державної нотаріальної контори. Одночасно він звернувся до всіх спадкоємців ОСОБА_6 з вимогою - претензією. Листом № 3046/0214 від 22.11.2014 року йому було повідомлено про заведення спадкової справи на підставі його заяви - претензії. У цьому листі йому вперше повідомлено дату смерті ОСОБА_6 та адресу його місця проживання на час смерті. Оскільки він не є родичем померлого, отримати відомості про дату смерті раніше він не мав можливості.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є батьками померлого. Після смерті ОСОБА_6 залишився стоматологічний кабінет, у який і було поставлено зазначене медичне обладнання. З приводу цього він мав розмову з матір'ю померлого ОСОБА_6, але оплатити заборгованість чи повернути обладнання вона відмовляється. Водночас, у зв'язку із поставкою вищезазначеного обладнання, у нього виникли значні грошові зобов'язання перед третіми особами, які він має виконати або повернути обладнання.

Відомості про інше майно, що увійшло до складу спадщини у нього відсутні.

За таких обставин позивач був змушений звернутися до суду і просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь 151 232, 60 грн. заборгованості по оплаті за договором поставки від 30.08.2013 року та судові витрати.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року позивачу відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи.

Позивач зауважує на тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він отримав за договором поставки 160 000 грн., оскільки він цих коштів не отримував та в матеріалах справи відсутні відповідні докази.

Крім того, позивач вказує на те, що висновок суду про відсутність будь-якого спадкового майна після смерті ОСОБА_6 не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_6, відповідно довідки з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1. На день смерті ОСОБА_6 проживав разом з відповідачами, від них не надходило заяв про відмову від прийняття спадщини, тому, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, зазначене майно успадковане відповідачами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того факту, що позивачем по справі фактично отримано всі кошти, які були передбачені договором купівлі - продажу стоматологічного обладнання № б/н від 30.08.2013 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 0.08.2013 року між позивачем та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі - продажу № б/н стоматологічного обладнання на загальну суму 151 232, 60 грн. (а.с.7-8).

У вказаному договорі зазначено, що ОСОБА_6 була здійснена передоплата в сумі 58 000 грн. і залишок в розмірі 93 234 грн. має сплачений протягом 6-ти місяців рівними частинами (а.с.7).

30.08.2013 року ОСОБА_6 отримав стоматологічне обладнання на суму 151 232, 60 грн., що підтверджується видатковою накладною № 2 від 30.08.2013 року (а.с.9).

Згідно наданих суду першої інстанції відповідачами документів, ОСОБА_6 було внесено передплату за отримане обладнання в сумі 58 000 грн. згідно договору поставки (а.с.7) згідно розписки (а.с.32), 26.08.2013 року позивач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 34 000 грн. в рахунок оплати за стоматологічне обладнання. На цьому ж аркуші справи міститься ще одна розписка від 27.08.2013 року, де зазначено, що позивач отримав від ОСОБА_6 в рахунок оплати за обладнання 20 000 грн.

17 жовтня ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 15 000 грн. (а.с.33), 24.09.2013 року в рахунок боргу за обладнання ОСОБА_2 отримав 4000 грн., 10.01.2014 року позивач ОСОБА_2 отримав від матері померлого - відповідачки по справі ОСОБА_4 суму в розмірі 8 000 грн. в рахунок оплати за стоматологічне обладнання (а.с.34).

Крім того, на аркуші справи 35 містяться дві квитанції АТ „Райффайзен Банк Аваль", в яких зазначено, що 19.02.2014 року ОСОБА_4 перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_2 суму в розмірі 18 000, 00 грн., а 03.04.2014 року - суму в розмірі 3 000 грн. (а.с.35).

Таким чином, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем по справі фактично отримано всі кошти, які були передбачені договором купівлі - продажу стоматологічного обладнання № б/н від 30.08.2013 року.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він отримав за договором поставки 160 000 грн., оскільки він цих коштів не отримував та в матеріалах справи відсутні відповідні докази.

Так, ОСОБА_6, згідно договору купівлі - продажу стоматологічного обладнання № б/н від 30.08.2013 року було внесено передплату за отримане обладнання в сумі 58 000 грн (а.с.7,8-копія договору).

Згідно розписки (а.с.32), 26.08.2013 року позивач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 34 000 грн. в рахунок оплати за стоматологічне обладнання. На цьому ж аркуші справи міститься ще одна розписка від 27.08.2013 року, де зазначено, що позивач отримав від ОСОБА_6 в рахунок оплати за обладнання 20 000 грн.

17 жовтня ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 15 000 грн. (а.с.33), 24.09.2013 року в рахунок боргу за обладнання ОСОБА_2 отримав 4000 грн. (а.с.33).

10.01.2014 року позивач ОСОБА_2 отримав від матері померлого - відповідачки по справі ОСОБА_4 суму в розмірі 8 000 грн. в рахунок оплати за стоматологічне обладнання (а.с.34).

Крім того, на аркуші справи 35 містяться дві квитанції АТ „Райффайзен Банк Аваль", в яких зазначено, що 19.02.2014 року ОСОБА_4 перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_2 суму в розмірі 18 000, 00 грн., а 03.04.2014 року - суму в розмірі 3 000 грн. (а.с.35).

Таким чином, фактично, з врахуванням суми передоплати, зазначеної в договорах купівлі - продажу і від 12.06.2013 року, і від 30.08.2013 року, позивач отримав від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 160 000 грн. (58 000, 00 грн. + 34 000, 00 грн. + 20 000 грн. + 15 000, 00 грн. + 4 000, 00 грн. + 8 000, 00 грн. + 3 000, 00 грн. + 18 000, 00 грн.), в той час як обладнання було поставлене на суму 151 232, 60 грн.

Позивачем по справі, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не доведено того, що за вище вказаними розписками та банківськими переказами ним не були отримані грошові кошти, та наявність будь-яких інших боргових зобов'язань між позивачем та відповідачами по праві, що не заперечувалось представником позивача в суді апеляційної інстанції.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про відсутність будь-якого спадкового майна після смерті ОСОБА_6 не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_6, відповідно довідки з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1.

Так, згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов"язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Оскільки в даному випадку судом першої інстанції вірно встановлено, що за договором купівлі - продажу стоматологічного обладнання № б/н від 30.08.2013 року з позивачем проведено повний розрахунок, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення суми боргу зі спадкоємців в межах вартості спадкового майна, оскільки фактично боргу за вказаним договором не існує.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без зімн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпрпоетровської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: