Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5835/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Степаненка О.М., за участю секретаря Чубенко К.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, тертя особа Черкаське міське управління юстиції, Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради про скасування запису про державну реєстрацію про право власності та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 01.09.2013 померла його баба ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з майнових прав на частину квартири АДРЕСА_1 (Вербовецького) в місті Черкаси.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла йому вказану квартиру АДРЕСА_2 (Вербовецького) в місті Черкаси.

Цю квартиру ОСОБА_3 отримала як член ЖБК під час проживання в зареєстрованому шлюбі з його дідом ОСОБА_2

16.10.1984 рішенням Придніпровського районного суду шлюб між бабою та дідом було розірвано. Також в судовому порядку було поділено сплачені пайові внески та встановлено порядок користування квартирою. Так, згідно рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 03.01.1985 в справі №2-80/85 право власності на сплачені пайові внески за ОСОБА_4 визнано в розмірі 3194,42 руб., за ОСОБА_2 на 1784,32 руб. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на дошлюбне ОСОБА_3.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №596 від 13.11.1985 ОСОБА_3 було прийнято в члени кооперативу ЖСК-75 та закріплено за нею та членами її сімї дочкою та сином у вказаній вище квартирі двох кімнат площею 16,9 кв.м. та 12,9 кв.м.

Згідно довідки б/н від 17.02.2015 за життя ОСОБА_3 повністю сплатила свої пайові внески, але належним чином право власності на квартиру не оформила.

Посилаючись на положення ч.3 ст. 384 ЦК України вважає, що члени кооперативу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 починаючи з 13.11.1985 набули право власності на спільну квартиру АДРЕСА_3.

У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

На його думку він як спадкоємець за заповітом має право на 16/25 частин квартири АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси. Розрахунок його частини здійснений відповідно до частки баби ОСОБА_3 в кооперативній квартирі з урахуванням її виплат паєнакопичення та з урахуванням рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03.01.1985.

Крім того 18.04.2016 він випадково дізнався, що ОСОБА_2 09.03.2016 зареєстрував за собою право власності на всю квартиру як єдиний член кооперативу.

На його думку рішення державного реєстратора про реєстрацію майнових прав на вказану квартиру від 09.03.2016 за ОСОБА_2 порушує його майнові права на спірний обєкт нерухомості як спадкоємця за заповітом.

Зважаючи на те, що його баба ОСОБА_3 за життя не зареєструвала своє право власності на спірну квартиру, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, керуючись нормами ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з урахуванням уточнень позовних вимог просить скасувати запис про державну реєстрацію про право власності від 09.03.2016 за №13617736 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси за ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на 16/25 частин вказаної квартири. Стягнути із відповідача на його кристь всі понесені судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1, його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав, зазначених у позові. Представник ОСОБА_5 також зазначила, що відповідно наданих ними доказів, сума повністю сплаченого пайового внеску ОСОБА_3 складає 6389,75 крб., а ОСОБА_2 3568,64 крб. при загальної вартості квартири - 9958 крб. Таким чином шляхом арифметичних розрахунків відповідності паєнакопичень як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2 до повної вартості квартири їхні частки складають відповідно ОСОБА_3 16/25, а ОСОБА_2 9/25. Також зауважила, що ОСОБА_2 при подачі документів в реєстраційну службу не подав інформацію про дійсну вартість кооперативної квартири в сумі 9958 крб., не подав інформацію про іншого співвласника ОСОБА_3 та оплату нею пайових внесків в повному обсязі, а лише надав довідку щодо його сплаченого накопичувального паю в сумі 3568,64 крб., що спотворило інформацію про власників і призвело до порушення прав ОСОБА_1 як спадкоємця після смерті власника цієї квартири ОСОБА_3

В суді ОСОБА_2, його представник ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали, пояснили наступне. По-перше вважають, що цей спір з приводу спадкових прав ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси вже розглянутий судом, і відповідно до рішення апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2016, яке залишено без змін ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.10.2016, у таких вимогах ОСОБА_1 відмовлено. По-друге, вважають рішення виконкому №596 від 13.11.1985, яким прийнято до членів кооперативу ОСОБА_3, таким, що прийняте в порушення положень Примірного статуту ЖБК. Визнають, що квартира АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси є спільною сумісною власністю як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2 Крім того зауважили, що ОСОБА_3 не реалізувала своє право на спірну квартиру і не здійснила її державну реєстрацію за життя та не виділила свою частку в квартирі. На даний час це зробити не можливо, так як цивільна правоздатність ОСОБА_3 припинена в звязку з її смертю. Оскільки вказана квартира перебувала у їхній з ОСОБА_2 спільній сумісній власності і розпоряджатися квартирою вона могла тільки за згодою із своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 (яка відсутня у спадковій справі), то вона не мала права заповідати її ОСОБА_1 За таких обставин, заповіт, який складений особою, яка не мала права це робити, є нікчемним. Також ОСОБА_6 зауважив, що державна реєстрація була здійснена законно, на підставі документів, які відповідно до законодавства підтверджують набуття права на нерухоме майно, зокрема, ОСОБА_2 державному реєстратору надано довідку про вартість квартири та повну її оплату від 12.11.2015 №168, технічний паспорт, документ, що посвідчує його особу. Водночас представник ОСОБА_2 вважає, що позивач ОСОБА_1 має право на частину паєнакопичень, що належали на праві власності ОСОБА_3 Таке право може бути реалізовано або шляхом виділення йому частки у квартирі, або відшкодування грошової вартості паю. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники третіх осіб Черкаського міського управління юстиції, Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради в судове засідання не зявились, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, їх неявка не стала перешкодою для можливості розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши обґрунтування, доводи та заперечення учасників цивільного процесу, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

З приводу доводів представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 про те, що аналогічний спір вже розглянутий судом та ухвалено рішення про відмову, суд встановив наступне. Як доказ зазначеному ОСОБА_6 посилається на рішення апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2016, яке залишено без змін ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.10.2016 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа приватний нотаріус черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Суд не погоджується із такими твердженнями так як в справі, що розглядається відповідачем визначений ОСОБА_2, заявлені інші підстави вимог позивач посилається на рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №596 від 13.11.1985, яке не було заявлено серед доказів в справі, що розглянута. Тому вказані доводи представника відповідача судом не взяті до уваги.

Щодо суті позовних вимог та їх обґрунтувань судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.10.1984 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 02.04.1985.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.01.1985 визнано за ОСОБА_2 право власності на паєнакопичування в кооперативі №75 м. Черкаси в сумі 1784,32 руб., а за ОСОБА_4 в сумі 3194,42 руб.

Цивільним кодексом України визначено, що спадкування здійснюється двома способами: за законом і за заповітом.

Суд не погоджується з доводами представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 про те, що заповіт є, на його дуку розпорядженням майном, що в свою чергу потребує попереднє погодження співвласника уразі існування спільної сумісної власності. При цьому суд зауважує, що при складанні заповіту діє принцип його свободи. Він означає, що заповідач має право заповідати належне йому майно будь-якій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. 1251-1252 ЦК (ст. 1247 ЦК). Діє принцип свободи заповіту. Він означає, що заповідач має право заповідати належне йому майно будь-якій особі.

При тій умові, що заповіт є чинним на час розгляду справи, при його складанні дотриманий процесуальний порядок його складання, він не може бути визнаний судом нікчемним.

Також судом встановлено, що відповідно до ст. 384 ЦК будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до п. 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого ОСОБА_8 Міністрів Української РСР від 30.04.1985 №186 поділ квартири між членом житлово-будівельного кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя можливо виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а при відсутності згоди - за рішенням суду. Угода між колишнім подружжям про поділ паю є обов'язковою для кооперативу і виконавчого комітету місцевої ОСОБА_8 народних депутатів при вирішенні питання про членство іншого з подружжя в кооперативі. При наявності рішення суду про поділ паю особа визнається членом кооперативу з моменту набрання рішенням суду законної чинності.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №596 від 13.11.1985 ОСОБА_3 було прийнято в члени кооперативу ЖСК-75 та закріплено за нею та членами її сімї дочкою та сином у вказаній вище квартирі двох кімнат площею 16,9 кв.м. та 12,9 кв.м.

За довідкою, виданою на імя ОСОБА_4 від 16.09.2009 №490 розмір сплаченого нею паю паєнакопичення складає 6389,75 крб. Вартість квартири виплачена повністю. Заборгованості немає.

Відповідно до інформації у довідці від 12.11.2015 №168 на імя ОСОБА_2 розмір сплаченого ним паєнакопичення складає 3568,64 крб. Вартість квартири виплачена повністю. Заборгованості немає.

При складанні вказаних розмірів паїв підтверджено загальну будівельну вартість квартири 9958 крб., яка відповідає даним журналу обліку виплати пайових внесків по ЖБК-75 м. Черкаси (довідка ПП ЖЕОС» від 13.02.2017 №5).

Виходячи з дослідженого суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси, хоча майнові права за життя ОСОБА_3 на квартиру не оформляла, свідоцтво про право власності не отримувала.

Посилання представника відповідача ОСОБА_6 на те, що квартира не є обєктом спадщини не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 8 ОСОБА_8 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до інформації, яка зазначена у довідці ПП «Жеос» від 13.02.2017 накопичувальний пай по рахунку ОСОБА_3 сплачений нею у грудні 1992 року.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» (який діяв на час повної оплати вартості частини її паєнакопичення, тобто на грудень 1992 року), член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01.07.1990 набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-138цс13 від 18.12.2013.

Таким чином суд вважає, що оскільки пайовий внесок ОСОБА_3 сплачено в 1992 році, остання як член кооперативу набула права власності на спірну квартиру у розмірі пропорційному її частини паєнакопичення.

26.09.2012 ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7, яким, визначила ОСОБА_1 спадкоємцем квартири АДРЕСА_5

01.09.2013 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черекаси Черкаського міського управління юстиції від 03.09.2013, актовий запис №2171.

21.10.2013 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3

Приватний нотаріус ОСОБА_7 постановою від 16.12.2014 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропонувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно померлої у порядку спадкування з подальшою його реєстрацією у відповідних органах на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що судом встановлені майнові права ОСОБА_3 на відповідну частину в квартирі АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси, яка відповідає розміру повністю виплаченого нею вартості квартири в сумі 6389,75 крб. (дорівнює 16/25), суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на спадкування цієї частини як спадкоємець за заповітом від 26.09.2012.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Задля поновлення невизнаних спадкових прав ОСОБА_1 суд приходить до висновків про необхідність скасування запису про державну реєстрацію про право власності від 09.03.2016 за №13617736 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси за ОСОБА_2, з подальшим визнанням за ОСОБА_1 права власності на 16/25 частин квартири АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені останнім судові витрати в сумі 2073,40 грн. (один платіж судового збору від 30.06.2016 на суму 1246,60 грн. та три оплати судового збору по 275,60 грн. відповідно квитанції від 01.07.2016, 15.11.2016, 17.11.2016).

Керуючись ст. 384, 1216, 1218, 1223, 1233, 1247, 1251-1252, 1297 ЦК України, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу, затвердженого ОСОБА_8 Міністрів Української РСР від 30.04.1985 №186, ОСОБА_8 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 3, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 169, 209, 212, 213, 215, 223, 294-296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Скасувати запис про державну реєстрацію про право власності від 09.03.2016 за №13617736 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси за ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 16/25 частин квартири АДРЕСА_4 (Вербовецького) в місті Черкаси.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати в сумі 2073,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Головуючий: ОСОБА_9