Справа № 466/6799/13 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/213/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Мікуш Ю.Р. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю прокурора Панькевича Р.В., відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 березня 2014 року по справі за позовом заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Відділ Держземагенства у м.Львові Львівської області, Львівська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 березня 2014 року в задоволенні позову заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради. Просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального права.

Вважає, що судом не дано належної оцінки тому, що рішення Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 року № 514, на підставі якого і було видано державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_4, не містить даних про затвердження проекту відведення земельної ділянки на вул. Бічній Макаренка, 8 у смт. Брюховичі та безоплатну її передачу у приватну власність ОСОБА_4

Звертає увагу на те, що за фактами зловживання службовим становищем та службового підроблення посадовими особами Брюховицької селищної ради 17.10.2013 року зареєстровано кримінальне провадження за ознаками правопорушень, передбачених ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.2 КК України, досудове розслідування по якому триває.

Вважає неправомірною відмову суду у задоволенні клопотання представника прокуратури про огляд у судовому засіданні матеріалів кримінальної справи № 183-0331, у яких є наявними протоколи допиту свідків 11 депутатів Брюховицької селищної ради (з 14 присутніх на сесії 29.09.2005 року), які в категоричній формі вказали, що рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки не приймалося, а також є протокол вилучення від 07.12.2007 року, згідно з яким працівниками міліції вилучено у Брюховицькій селищній раді протокол сесії від 29.09.2005 року № 48 на 10 аркушах, а також рішення від 29.09.2005 року № 514, які прошиті, пронумеровані і скріплені гербовою печаткою Брюховицької селищної ради. При цьому апелянт стверджує, що протоколи і рішення Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 року іншого змісту у згаданій селищній раді не вилучалися

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2005 року на ім"я ОСОБА_4 видано державний акт серії ЯБ №342804 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:002:0009 в смт Брюховичі по вул. Б.Макаренка, 8 Львівської області площею 0,1 га для дачного будівництва, в якому підставою видачі правовстановлюючого документа на землю вказано рішення 16-ї сесії 24-го скликання Брюховицької селищної ради від 29 вересня 2005 року №514.

За договором купівлі-продажу від 29 жовтня 2005 року ОСОБА_4 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_3

ОСОБА_3 об"єднав земельні ділянки № № 1-1-4, 6-8 по вул. Б.Макаренка Львівської області в одну площею 0,7 га із кадастровим номером :06:002:0019 й вчинив продаж земельної ділянки ОСОБА_6 за договором від 05 листопада 2005 року, а ОСОБА_6, сформувавши із земельних ділянок №№ 6-8 по вул. Б.Макаренка Львівської області одну площею 0,3 га із кадастровим номером :06:002:0023 і продала земельну ділянку ОСОБА_7

За позовом у даній справі позивачем оспорюється обгрунтованість підстав видачі державного акта на право власності на земельну ділянку на ім"я ОСОБА_4 та дійсність договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 жовтня 2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Окрім цього, судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови про проведення виїмки слідчого прокуратури Шевченківського району м. Львова від 09 листопада 2007 року у кримінальній справі №183-0220 оригінал рішення №514 Брюховицької селищної ради від 29 вересня 2005 року і протокол №48 від 29 вересня 2005 року вилучені з Брюховицької селищної ради у грудні 2007 року.

Оскільки у справі позивачем подано лише не посвідчені копії зазначеного рішення, то суд першої інстанції обгрунтовано витребував у прокурора оригінал рішення селищної ради та протокол сесії селищної ради на 10 аркушах, вилучених на підставі постанови про виїмку, для порівняння з документами, які стали підставою для передачі у власність відповідача спірної земельної ділянки.

Прокурор не надав суду оригінал рішення №514 Брюховицької селищної ради від 29 вересня 2005 року для підтвердження обставин про його підроблення чи доказів про його втрату прокуратурою після виїмки.

За таких обставин, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог і відмовив у позові.

З таким рішення колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Статтею 116 ЗК України (тут і далі у редакції станом на 26 жовтня 2005 року), встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За змістом ч.ч. 1, 2,10 ст. 118 ЗК України, громадянин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого свмоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (ч.1 ст. 116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушенням вимог ст.ст. 116, 118 ЗК України недійсним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Змістом ст.ст. 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції станом на 29 вересня 2005 року) передбачено, що виключно на пленарних засіданнях ради приймаються рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до ЗК України.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, вирок у кримінальній справі, порушеної за фактом службового підробляння посадовими особами Брюховицької селищної ради рішення № 514 від 29.09.2005 року, а також видачі незаконного акта на прізвище ОСОБА_4 відсутній. Кримінальна справа, за результатами розслідування, у якій посилається прокурор, закрита за п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в діях складу злочину.

Посилаючись на незаконність набуття ОСОБА_4 у власність земельної ділянки, прокурор не довів належними і допустимими доказами факту підроблення рішення Брюховицької селищної ради м. Львова №514 від 29.09.2005 року, оскільки судами не здобуто та позивачем в силу вимог ст. 10 ЦПК України не представлено оригінал зазначеного рішення для порівняння із документами, які стали підставою для передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_4

Оскільки підставою для видачі ОСОБА_4 державного акту було зазначене вищезгадане рішення, прокурор не спростував його незаконності, то ця обставина для задоволення позову не може бути визнана обґрунтованою.

Колегія суддів вважає, що оскільки саме заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Відділ Держземагенства у м.Львові Львівської області, Львівська регіональна філія Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, саме позивач повинен довести обгрунтованість заявлених позовних вимог, а саме, що ОСОБА_8 отримала спірну земельну ділянку на незаконних підставах.

На підтвердження факту розроблення плану кварталу по вул. Курортна-Макаренка в смт. Брюховичі і затвердження вулиці Б. Макаренка відповідач надав докази, зокрема план-схема розташування спірної земельної з погодженням відповідних служб, а також докази про надання погодження на підготовку документів для відводу спірної земельної ділянки, які прокурором не спростовані, і яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Дані обставини підтверджуються й іншими доказами, а саме: витягом з журналу архітектора смт. Брюховичі, ксерокопії журналу реєстрації обтяжень, обмежень сервітутів та обмежень земельної ділянки на вул. Б. Макаренка, 8 в смт. Брюховичі (т. 2 а.с. 41, 67, 58, 62, 63, 68), які також досліджувалися судом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про планування і забудову територій", що діяв станом на 29 вересня 2005 року, детальний план території розробляється згідно генеральним планом населеного пункту та визначає зокрема розташування окремих земельних ділянок та об"єктів містобудування, вулиць, проїздів, пішохідних зон, щільність, поверхність, інші параметри забудови. Рішення про розроблення детальних планів території приймаються відповідними радами за поданням їх виконавчих органів, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Як вбачається із рішення Брюховицької селищної ради №380 від 28 жовтня 2004 року ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту відводу земельної ділянки по вул. Макаренка-Курортна в смт. Брюховичі, в той час як державний акт ОСОБА_4 отримала земельну ділянку по вул. Б.Макаренка в смт. Брюховичі.

Судом встановлено, що в смт. Брюховичі наявні вулиці, як. ОСОБА_9, так і вул. Курортна. Вулиці Макаренка-Курортна в смт. Брюховичі не існувало та не існує.

Колегією суддів приймається до увагу той факт, що при виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:002:009 в смт. Брюховичі по вул. Б.Макаренка, 8, в усіх документах, які слугували для його виготовлення, окрім рішення Брюховицької селищної ради №380 від 28 жовтня 2004 року, адреса зазначена ОСОБА_9, 8. (т.2, а.с. 33-43)

За змістом ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені судом, дійшов правильного висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог заступника прокурора Львівської області.

Окрім цього, за недоведеності незаконного вибуття спірної земельної ділянки від її власника-Брюховицької селищної ради, відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 жовтня 2005 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_4 набула право власності на спірну земельну ділянку на законних підставах, в зв"язку з чим на відповідній правовій підставі заволоділа нею.

За наведених обставин, враховуючи обставини встановлені під час розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків і тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_10