У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пампури ДмитраСергійовича за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 9 лютого 2015 року, зміненим рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 9 квітня 2015 року, стягнуто з житлово-будівельного кооперативу «Прогресівець-4» (далі - ЖБК «Прогресівець-4») на його користь суму інфляційних втрат у розмірі 24 550 грн 81 коп., 3 % річних у розмірі 5 794 грн 05 коп.

13 травня 2015 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області видано виконавчий лист на виконання вищевказаних судових рішень, який перебуває на виконанні у державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Заявник вважав, що державним виконавцем у процесі примусового виконання зазначених вище судових рішень безпідставно не було описано та накладено арешт на майно боржника, унаслідок чого судові рішення тривалий час не виконуються.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд зобов'язати державного виконавця розпочати примусове виконання рішення суду, а саме описати та накласти арешт на майно боржника ЖБК «Прогресівець-4», виставитийого на продаж.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження єнеправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що в діях державного виконавця немає порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні виконавчого провадження. Крім того, постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 4 червня 2016 року є чинною, тобто арешт ні з майна, ні з рахунків боржника не знімався.

Проте повністю погодитись із таким висновком судів не можна, тому що суди дійшли його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 9 лютого 2015 року, з урахуванням рішення апеляційного суду Чернігівської області від 9 квітня 2015 року, з ЖБК «Прогресівець-4» на користь ОСОБА_3 стягнуто інфляційні втрати в розмірі 24 550 грн 81 коп., 3 % річних у розмірі 5 794 грн 05 коп. та судовий збір у розмірі 342 грн 20 коп.

На виконання рішень судів 13 травня 2015 року Ніжинським міськрайонний судом Чернігівської області видано два виконавчі листи.

Постановою державного виконавця від 4 червня 2015 року державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та все визначене нерухоме майно, що належить боржнику ЖБК «Прогресівець-4», оскількиборжник у добровільному порядку рішення суду не виконав.

11 травня 2016 року ОСОБА_3 надав на виконання Ніжинському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області два виконавчі листи про стягнення з ЖБК «Прогресівець-4» на його користь вказаних грошових коштів.

13 травня 2016 року державним виконавцем державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ПампуроюД.С. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постановами державного виконавця від 20 травня 2016 року приєднано виконавчі провадження до зведеного виконавчого провадження № 51621291.

Колегія суддів вважає, що суди передчасно погодилися з правомірністю дій державного виконавця.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відсутність гарантії виконання судового рішення в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, у ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Проте суди у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315, 383 ЦПК України зазначених вимог закону не врахували, доводів заявника щодо дотримання державним виконавцем норм діючого законодавства не перевірили, не врахували, що рішення суду не виконано, ОСОБА_3 позбавлений можливості отримання стягнутих на його користь грошових коштів та дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки судами порушені норми матеріального та процесуального права, ухвали суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта