Справа № 755/2600/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.96 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, серед іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати.

Як передбачено частиною третьою статті 118 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Як роз'яснено у п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 23 грудня 2011 року за №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки частиною третьою статті 118 ЦПК передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статі 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийняті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

У п.12 цієї Постанови зазначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати (п.1 ч.1 ст.96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці», Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат»).

Згідно пункту шостого частини третьої ст.121 Цивільного процесуального кодексу України заява повертається у випадках, коли подана заява без дотримання порядку, передбаченого частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не надала докази, які мали підтвердити попереднє звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, наявність ухвали суду про відмову у видачі судового наказу чи його скасування, в той же час вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 Цивільного процесуального кодексу України, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, тому позовна заява підлягає поверненню позивачу в порядку п.6 ч.3 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.96, 118, 121, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, в частині вимог, які пред'явлено до Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3», та стосуються стягнення заборгованості із виплати заробітної плати у сумі 6228,41 грн., виплати компенсації за невикористані відпустки в розмірі 6859,26 грн. та додаткові відпустки у розмірі 5435,64 грн., середнього заробітку за весь період затримки розрахунку у розмірі 10066,68 грн., повернути позивачу.

Роз'яснюю, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я