Єдиний унікальний номер (справа №) 216/4604/15-ц
Номер провадження у суді 2/216/103/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю

секретаря судового засідання Павленко О.О.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

03 липня 2015 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу надійшла позовна заява ОСОБА_6 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання права власності за набувальною давністю (а.с.2-6). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Черкасенко Т.Г. (а.с.40).

29 вересня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про зупинення провадження у вищезазначеній справі на строк, потрібний для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, з метою уточнення кола осіб, які братимуть участь у справі (а.с.77-78).

Ухвалою від 29.09.2015 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання права власності за набувальною давністю, з метою вирішення питання залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_6 (а.с.84).

09 березня 2016 року до суду надійшла заява від представника за довіреністю ОСОБА_2 ОСОБА_7 про відновлення провадження у справі (а.с.85-89).

Ухвалою від 12 квітня 2016 року відновлено провадження у справі (а.с.104).

08 червня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про залучення його до участі у справі у якості правонаступника позивача (а.с.117).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08.06.2016 року залучено для участі у справі правонаступника померлого позивача ОСОБА_6 його сина ОСОБА_2 (а.с.119).

В подальшому, 29 червня 2016 року, до суду надійшла уточнена позовна заява (а.с.122-126).

28 вересня 2016 року винесено розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у звязку зі звільненням судді Черкасенко Т.Г. Відповідно до протоколу від 28 вересня 2016 року цивільну справу № 216/4604/15-ц було розподілено судді Кузнецову Роману Олександровичу (а.с.133-134).

Ухвалою від 30.09.2016 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду (а.с.135).

У судовому засіданні, 15 листопада 2016 року, представником позивача було заявлено клопотання про здійснення заміни неналежного відповідача у справі (а.с.145).

Ухвалою від 15.11.2016 року здійснено заміну неналежного відповідача виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради на належного ОСОБА_4 (а.с.148).

Разом із тим, 19 січня 2017 року, у судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_5 (а.с.175).

Ухвалою від 19.01.2017 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_5 (а.с.178).

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_6 багато років проживав у трикімнатній квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та з 07 квітня 2000 року являвся власником 2/3 частини вищезазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8, серія АВК № 026259 від 07 квітня 2000 року та реєстраційним посвідченням від 17 квітня 2000 року. Інша частина квартири у вигляді 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 серія АВК № 026252 від 07 квітня 2000 року та реєстраційного посвідчення від 14 квітня 2000 року належить ОСОБА_9. Фактично, починаючи з 2000 року ОСОБА_6 проживав у вищезазначеній квартирі один, що підтверджується актом від 22 червня 2015 року та самостійно за власні кошти сплачував комунальні платежі0 витрати по утриманню квартири і прибудинкової території та витрати по проведенню ремонту у даній квартирі. На підтвердження даного факту надано копію укладеного між ним та ЖКХ-20 в особі начальника ОСОБА_10 договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території № 393 від 18 вересня 2000 року та копію заяви про видачу судового наказу стягнення заборгованості за надані комунальні послуги. ОСОБА_9 з 2000 року за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована не була та не проживала, оскільки придбала для себе однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та проживала у ній до моменту своєї смерті. 21 травня 2004 року ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 563819 від 22 травня 2004 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді усього належного ОСОБА_9 майна, в тому числі 1/3 частини трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_9 в 2004 році у Четвертій криворізькій державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу № 757 і видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВСВ № 150677 від 13.04.2005 року, яким визначено, що спадкоємцем цілої частки майна ОСОБА_9 є її дочка ОСОБА_11, спадкове майно на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з права на цілу квартиру, яка складається з однокімнатної квартири загальною площею 39,4 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м, розташованої на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. На теперішній час право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_9, померлій 21 травня 2004 року, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №39381598 від 19 червня 2015 року. 28 червня 2014 року ОСОБА_11 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 566142 від 30.06.2014 року. Спадкоємцем першої черги за законом є її син ОСОБА_4 Оскільки ОСОБА_9, яка є власником 1/3 частини трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, померла у травні 2004 року, її донька та спадкоємиця ОСОБА_11 померла у червні 2014 року, а ОСОБА_4, син та єдиний спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_11, не прийняв у спадщину 1/3 частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач вважає, що право власності на вище зазначену частину квартири належить ОСОБА_6 за набувальною давністю. 25 липня 2015 року ОСОБА_6 помер, про що в Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено відповідний актовий запис № 869, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 268645 від 25 липня 2015 року. Тому, на підставі вищевикладеного, просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частини трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 серії АВК №026252 від 07.04.2000 року.

Позивач та його представник у судовому зсіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не зявилась, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.198-199).

Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини.

Зокрема матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 є власником 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пушкіна, б. 37а, кв. 13, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 від 07 квітня 2000 року серії АВК №026261, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстровано в реєстрі за №3-974 (а.с.28).

25 липня 2015 року ОСОБА_6 помер, що вбачається з свідоцтва про смерть серії І-КИ № 628645, виданого 25 липня 2015 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.63).

Після смерті ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_2 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з: 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пушкіна, б. 37а, кв. 13, яке посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області 03 березня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 252 (а.с.92).

Також судом встановлено, що 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пушкіна, б. 37а, кв. 13, на підставі свідоцтва про право на спадщину серії АВК № 026253 від 07 квітня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстровано в реєстрі за №3-976, належала ОСОБА_9 (а.с.30).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 563819, виданого 22 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_9 померла 21 травня 2004 року (а.с.35).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 була її донька ОСОБА_11, яка зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті матері, а саме на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пушкіна, б. 37а, кв. 13, не отримала.

28 червня 2014 року ОСОБА_11 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 566142, виданим 30.06.2014 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.38).

Після смерті ОСОБА_11 спадкоємцями першої черги спадкування за законом є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

При цьому позивач зазначив, що його батько ОСОБА_6 з 2000 року проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 37а, кв. 13, один, а після його смерті позивач став проживати за вказаною адресою.

На підставі викладеного первісний позивач, ОСОБА_6, а в подальшому після його смерті його син, ОСОБА_2, як правонаступник, звертались з позовними вимогами про визнання права власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пушкіна, б. 37а, кв. 13, яка належала за життя ОСОБА_9.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли між сторонами щодо наявності або відсутності у позивача права власності на частку нерухомого майна, належного померлому, яке виникло за набувальною давністю, внаслідок чого до таких відносин слід застосувати положення Цивільного кодексу України, які регулюють питання виникнення права власності.

Зокрема за приписами частин 1 та 4 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При цьому відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року N 5 при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі:

- майно може бути об'єктом набувальної давності;

- добросовісність володіння;

- відкритість володіння;

- давність володіння та його безперервність;

- відсутність інших осіб, які претендують на це майно;

- відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Судом встановлено, що починаючи з 2000 року ОСОБА_6 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується актом від 22 червня 2015 року за підписом сусідів (а.с.32).

При цьому, останній сплачував комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, про що було укладено договір № 393 від 18 вересня 2000 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.33).

Разом із цим, судом встановлено, що ОСОБА_9 з 2000 року була зареєстрована та мешкала у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_4.

Таким чином, судом було встановлено, що позивач, а в подальшому його правонаступник, правомірно заволоділи та більше десяти років відкрито та безперервно користувались майном у вигляді 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5, тому суд вважає правомірним виникнення у позивача права власності на вказане майно за набувальною давністю.

Крім того, спадкоємці власника цього майна, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4, не заперечували проти визнання права власності за позивачем та визнавали позов.

За приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, що становить 707,61 грн.

Отже з урахуванням наведеного з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі по 353,81 грн. з кожного.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 84, 88, 130, 174, 209, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року N 5», суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії АЕ 517062, виданий 07 березня 1997 року Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області), право власності за набувальною давністю на 1/3 частку трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, серія АВК №026252 від 07 квітня 2000 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії АЕ 517062, виданий 07 березня 1997 року Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області), який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 353 (триста пятдесят три) гривні 81 копійки з кожного.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов