Дата документу 27.06.2017
Справа № 334/4130/17
Провадження № 6/334/299/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 (далі державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Зюбрицький А.В.) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, в обґрунтування якого посилається на те, що на виконанні в ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №52257754 з примусового виконання виконавчого листа №467/894/15-ц від 16.01.2016р., виданого Арбузинським районним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 7089755,67 грн.

Постановою державного виконавця № 52257754 від 21.09.2016 року відкрито виконавче провадження, встановлено строк для самостійного виконання вимоги у строк до 28.09.2016р. У встановлений строк вимога не виконана, заборгованість за вказаним виконавчим документом не погашена. Посилаючись на наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї рішенням, і ухилення від їх виконання, державний виконавець просить задовольнити клопотання та тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон до виконання вказаних зобовязань.

В судовому засіданні державник виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 підтримав своє подання, просив суд його задовольнити.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Судом встановлено, що на виконанні в ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №52257754 з примусового виконання виконавчого листа №467/894/15-ц від 16.01.2016р., виданого Арбузинським районним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 7089755,67 грн.

Постановою державного виконавця № 52257754 від 21.09.2016 року відкрито виконавче провадження, встановлено строк для самостійного виконання вимоги у строк до 28.09.2016р.

Державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області в поданні посилається на те, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам рекомендованим листом з повідомленням, однак при цьому надані суду матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів про направлення боржникові зазначеної постанови, доказів її отримання чи ухилення від отримання боржником, суду також не надано.

В поданні вказується, що державним виконавцем встановлено: згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржник на обліку в органах ДПС не перебуває. Згідно відповіді ДПС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб інформація про доходи відсутня. Згідно відповіді ПФ України боржник пенсію не отримує. Згідно листа Держземагенства за даними державного земельного кадастру майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє.

Згідно довідки АІС «Автомобіль» за боржником зареєстровано транспортний засіб марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1. Однак жодних дій державним виконавцем стосовно виявленого майна боржника не було здійснено.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, за боржником зареєстровано: нежитлове приміщення, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Гоголя, буд.142; 1/2 ч. житлового будинку, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Ушакова, буд.117; квартира, за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту державного виконавця від 21.03.2017 року, встановлено, що боржник, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Ушакова, буд.117, не проживає та майно боржника, на яке можливо звернути стягнення - не виявлено.

21.03.2017 року державним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та накладено арешт на 1/2 ч. житлового будинку, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Ушакова, буд. 117.

Згідно протоколу № 218371 проведення електронних торгів від 09.12.2016 року, торги відбулися, реалізовано нежитлове приміщення, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Гоголя, буд.142, ціна продажу -380 100,10 грн.

В своєму поданні державний виконавець посилається, що боржник до відділу не зявляється, законні вимоги державного виконавця ігнорує, від виконання рішення суду ухиляється. Та з наданих суду матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не встановлювалось місце проживання боржника, боржник не викликався до виконавчої служби, докази отримання боржником вимог державного виконавця відсутні.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що вона обізнана про відкриття виконавчого провадження і нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Матеріали подання таких відомостей не містять, а обов'язком державного виконавця ДВС було їх надання.

Приймаючи до уваги неповноту вчинення виконавчих дій, відсутність доказів про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його виконання, доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, існування можливості у боржника виконання обовязків, що покладені на нього і свідомого ухилення від їх виконання, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.