УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Чішман Л.М.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за виконані роботи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути із ОСОБА_3 на його користь суму заборгованості за проведені ремонтні роботи на суму 66293,00 грн. та за матеріали 32014,01 грн, що разом становить 98307,01 грн.

В судовому засіданні 23.03.2017 року представник позивача заявив про відвід судді Чішман Л.М. посилаючись на сумнів в об"єктивності та неупередженості судді в розгляді справи, а саме залишення позовної заяви без руху на думку заявника було неправомірним. Представник позивача вважає, що суд невправі через неподання доказів при прид"явленні позову залишати позовну заяву без руху.

Заслухавши думку представника позивача по справі щодо обгрунтованості заявленого відводу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу, зокрема, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Підстави, передбачені ст. 20 ЦПК України, відсутні, доводів на підтвердження сумнівів в обєктивності, неупередженості та безсторонності судді в розгляді справи не наведено, оскільки викладені доводи в письмовій заяві спростовуються здійсненням правосуддя, що свідчить про відсутність будь-яких порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи.

Враховуючи вимоги ст. 23 ч.3 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим. Натомість, викладені підстави в письмові заяві про відвід та оголошені 23.03.2017 року в судовому засіданні, не є вмотивованими та не свідчить про її обґрунтованість.

Керуючись вимогами Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен має право на незалежний і справедливий суд, Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та ОСОБА_4 ООН від 27.07.2006 року, Кодексом суддівської етики, затв. Х1 черговим зїздом суддів України від 22.02.2013 року, при виконанні своїх обовязків, суддя не повинен словами чи поведінкою демонструвати прихильність чи упередженість до будь-якої особи чи групи осіб, керуючись причинами, що не стосуються справи. Положення ст. 212 ЦПК України передбачають, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підстави для задоволення заяви про відвід відсутні. Суддя під час розгляду справи не може самоусунутися від здійснення судочинства, переклавши частково свої обов'язки на інших суддів суду, сприяти збільшенню тривалості розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі Білуха проти України зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з обєктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності та неупередженості. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Що стосується субєктивного критерію, то особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Крім того, п.6 ч. 2 ст.119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, які підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Зі змісту ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 09.12.2016 року не вбачається відомостей про те, що суд вимагає у позивача докази, а суд звернув увагу позивача, що в обгрунтування позовних вимог, позивач не послався на докази, які підтверджують кожну обставину.

Таким чином, обставини, на які посилається представник позивача для відводу судді, є безпідставними та надуманими, оскільки жодним чином не можуть свідчити про необєктивність чи упередженість судді Чішман Л.М.

Керуючись ст.ст. 20, 23, 24 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача в задоволенні відводу судді Чішман Л.М. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за виконані роботи .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Чішман