Справа № 200/5592/16-ц
Провадження № 2/200/2558/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" січня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.04.2014 року між ним та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір позики, у відповідності до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 51000,00 грн., а відповідач зобовязався їх прийняти та повернути в строк до 18.04.2015 року. Позивач виконав свої зобовязання за договором. Відповідач зобовязання не виконав та не повернув позивачу позику.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 69613,14 грн., яка складається з позики у розмірі 51000,00 грн., індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 2564,20 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1416,82 грн., та пені у розмірі 14632,12 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника.

Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3В (а.с. 3).

Згідно п.1.1, 1.2 вказаного договору ОСОБА_1 (позикодавець) передає у власність ОСОБА_2 (позичальникові) грошові кошти в сумі 51000,00 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Згідно п.2.1 договору, позика надається строком на один рік терміном до 18 квітня 2015 року.

Згідно п.2.2 договору, сторони підтверджують, що позикодавець передав позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти у розмірі, передбаченому п.2.1 цього договору на момент його оформлення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, наданими позивачем доказами доведено, що ОСОБА_1 виконав свій обовязок за договором щодо передачі відповідачу грошових коштів в сумі 51000,00 грн. Відповідач вказані кошти у строк, обумовлений договором, не повернув, що підтверджується досудовим повідомленням про оплату боргу, направленим позивачем відповідачу (а.с. 12).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивач стверджує, що до цього часу боржником вимоги кредитора не виконано, суму боргу не повернуто.

До судового засідання відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо наявності боргу чи повернення коштів позивачу.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 51000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних (а.с. 9), що складає 1416,82 грн., та розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції (а.с. 10), що складає 2564,20 грн.

Відповідачем не надано заперечень щодо вказаного розрахунку позивача, в звязку з чим у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок.

Відповідно до ст.ст. 1,2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач надав суду розрахунок суми пені (а.с. 8), яка складає 14632,12 грн.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів виконання ним грошового зобовязання, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60,88, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1047 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) суму заборгованості по договору позики у розмірі 69613,14 грн. (шістдесят девять тисяч шістсот тринадцять гривень 14 коп.), яка складається з позики у розмірі 51000,00 грн. (пятдесят одна тисяча гривень 00 коп.), індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 2564,20 грн. (дві тисячі пятсот шістдесят чотири гривні 20 коп.), три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1416,82 грн. (одна тисяча чотириста шістнадцять гривень 82 коп.), та пені у розмірі 14632,12 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот тридцять дві гривні 12 коп.) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) п/р 9203 в КБ Приватбанк МФО 305299.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) п/р 9203 в КБ Приватбанк МФО 305299 витрати по сплаті судового збору в сумі 696,13 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску