Провадження № 2/127/6299/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2017року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що рішенням суду від 07.04.2016 р. шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу у ОСОБА_2І та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати з матірю та знаходиться на її утриманні. На даний час, ОСОБА_2І не працює, перебуває у декретній відпустці, у звязку з чим їй важко утримувати малолітню дитину, так як вона часто хворіє та потребує додаткових витрат на лікування та всебічний розвиток. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини. Вказане проявляється у відсутності постійного матеріального (грошового) утримання, спрямованого на додаткове лікування та на штучне вигодовування ОСОБА_3 З моменту народження дитини позивач витратила 4287,21 грн. на придбання предметів для всебічного розвитку здібностей дитини, 6698, 92 грн. на придбання сумішей на штучне вигодовування дитини та 12054,50 грн. на лікування дитини. Враховуючи дані обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на утримання неповнолітньої дитини- Фетісової О.О., а саме: витрати на додаткове лікування в сумі 12054,50 грн.; витрати на штучне вигодовування дитини в період з грудня 2015 року по середину 2016 року в сумі 6698,92 грн.; витрати на всебічний розвиток здібностей дитини в сумі 4287,21 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов визнали частково, не заперечували щодо відшкодування витрат, понесених на утримання дитини в частині додаткового лікування на суму 2072,51 грн.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.04.2016 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний. (а.с.14)

Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 300699, 13.01.2015 р. у ОСОБА_2І та ОСОБА_1 народилась ОСОБА_3 (а.с.13)

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обгрунтовуючи свої вимоги по стягненню додаткових витрат на утримання дитини- Фетісової О.О., позивач надала:

-виписку з медичної картки ОСОБА_3 (а.с.15);

-лист КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги №4», згідно якого починаючи з лютого 2015 р. по грудень 2015 р. дитина перебуває на штучному вигудовуванні (а.с.16);

-випискою з історії розвитку дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2016, 2017 роки (а.с. 17);

-інформацією ТОВ «Сільпо-Фуд» щодо суми витрачених коштів на дитяче харчування(а.с.19);

-звіту мережі аптек Конекс по дисконтним карткам № 975, яка належить гр. ОСОБА_2 та № 307, яка належить гр. ОСОБА_4 (а.с. 21-24);

- товарними чеками та видатковими накладними (а.с.25-69).

Досліджуючи належність і допустимість вказаних доказів, які обґрунтовують необхідність додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, суд звертає увагу на наступному.

За приписами ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

В правовій позиції Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат.

В даному випадку до додаткових витрат на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, позивач відносить витрати на додаткове лікування, витрати на штучне годування та витрати на всебічний розвиток здібностей дитини.

На думку суду витрати на штучне харчування і витрати на розвиток здібностей дитини, що полягають у придбанні книги (а.с.55), велосипеду, технок.каталки (а.с.56), качалки, зав. іграшки, «розумного телефону» (а.с.57), мякої іграшки «лягушка», сортер-автобуса «бусик» (а.с.59), мольберту, ковдри дитячої (а.с.63) та відвідуванні гуртка Академія дитинства (а.с.60) не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України , а повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини.

В той же час, щодо витрат на лікування, варто зазначити, що про наявність таких витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані частково (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року).

З матеріалів справи вбачається, що медичні препарати, які необхідно було купувати ОСОБА_3 вказані в медичній картці амбулаторного хворого та виписці з історії розвитку дитини.

На підтвердження оплати лікування позивач долучила копії відповідних чеків.

Проаналізувавши зазначені докази, суд погоджується з доводами представника відповідача, що позивач частково придбала медичні препарати, які були призначені лікарем ОСОБА_3 на загальну суму 4145,02 грн.

Враховуючи ті обставини,що позивачем не подано доказів фактичного понесення витрат на препарати, визначених медичною карткою амбулаторного хворого та випискою з історії розвитку дитини, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що відповідач повинен понести половину обґрунтованих та підтверджених доказами витрат на лікування дитини в сумі 2072,51 грн.

При винесенні рішення суд приймає також до увагу, що ОСОБА_2 немає заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком по виконавчому провадженні № 53693729 та можливість оплати ним додаткових витрат з урахуванням довідки по дохід відповідача.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітної доньки ОСОБА_3 в сумі 2072,51 грн.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 141, 180, 185 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 24.12.2014року народження в сумі 2072,51гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 640,00гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: