АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1588/17 Справа № 207/120/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скиба С. А. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участі секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи - Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції , про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року позов задоволено. Суд вирішив:

- звільнити з-під арешту, накладеного Баглійським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 19.07.2010 року при примусовому виконанні ВП № 20425447, нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,80 кв.м., житловою площею 26,70 кв.м., яка належить ОСОБА_2;

- звільнити з-під арешту, накладеного Баглійським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 21.09.2010 року при примусовому виконанні ВП № 21557578, нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,80 кв.м., житловою площею 26,70 кв.м., яка належить ОСОБА_2;

- звільнити з-під арешту, накладеного Баглійським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 15.01.2014 року при примусовому виконанні ВП № 41801855, нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 52,80 кв.м., житловою площею 26,70 кв.м., яка належить ОСОБА_2;

- звільнити з-під арешту, накладеного Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 19.08. 2014 року при примусовому виконанні ВП № 44461798, нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 52,80 кв.м., житловою площею 26,70 кв.м., яка належить ОСОБА_2

Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.77-80/.

З таким заочним рішенням не погодилась відповідач, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду, порушення норм процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову /а.с.120-121/.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DZHCGK12710269, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 99081 грн. строком до 15.10.2016 року в порядку та на умовах, передбачених вказаним договором /а.с.6-7/.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, цього ж дня, 16.10.2006 року, сторони уклали договір іпотеки, предметом якого якого є квартира АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві власності /а.с.8-10/.

Заочним рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.10.2009 року, яке набрало законної сили 26.11.2009 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом її продажу ЗАТ КБ «Приватбанк», з наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для укладання договору купівлі-продажу /а.с.49/.

Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ 19.07.2010 року було відкрито виконавче провадження № 20425447 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2008/09 від 28.01.2010 року, виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за сумою кредиту у розмірі 394657,28 грн. та накладено арешт на все майно ОСОБА_2, зокрема, на вищевказану квартиру, що є предметом іпотеки /а.с.13/.

У подальшому, 21.09.2010 року, 15.01.2014 року Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ та 19.08.2014 року Амур-Нижньодніпровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, були відкриті виконавчі провадження № 21557578, № 41801855, № 44461798, відповідно, з примусового виконання виконавчих листів, та накладені арешти на майно відповідача, в тому числі на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 /а.с.11-17/.

Звертаючись з позовною заявою, позивач посилався на те, що державні виконавчі служби не мають правових підстав для накладання арешту на спірну квартиру та, у подальшому, для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів у вищевказаних виконавчих провадженнях, оскільки вони не є іпотекодержателями й ПАТ КБ «Приватбанк» має переважне право для задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки, а тому просив звільнити з-під арештів квартиру АДРЕСА_1 /а.с.3-5, 30-31/.

Виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в силу норм ст.ст. 54 , 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 33 Закону України «Про іпотеку» підлягають задоволенню / а. с.77-80/.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а заочне рішення залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив заочне рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - під іпотекою слід розуміти вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду . До іпотеки , яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом .

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки .

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки . Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк», як іпотекодержатель, має переважне право перед іншими особами (стягувачами за вказаними виконавчими провадженнями) на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, оскільки вимоги останніх на передане в іпотеку нерухоме майно виникли після державної реєстрації іпотеки - 16.10.2006 року, а тому дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не витребувано справу про звернення стягнення на предмет іпотеки не мають правового значення для вирішення даного спору, з огляду на наведені вище норми закону та обставини справи.

Посилання заявника у скарзі на те, що вона не є належним відповідачем у справі, яким має бути Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції та Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, в розумінні п.2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позивачем правильно визначено особу, що має відповідати за позовом, а органи ДВС обґрунтовано заявлені третіми особами у справі.

Доводи відповідача у скарзі про те, що банк не є власником спірного майна, що позбавляє його права звертатись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту не ґрунтуються на законі, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» є іпотекодержателем, а тому не позбавлений права звернутись з указаним позовом для захисту своїх прав.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване заочне рішення відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права. Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко