Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/436/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.02.2017смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді: Вадовської А.В.,

за участю секретаря: Кравець Л.В.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: Леонової В.С.

представника третьої особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, треті особи: Відділ Держгеокадастру у Доманівському районі Миколаївської області, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, в якому просить встановити факт родинних відносин з ОСОБА_7 та визнати право власності на земельні ділянки площею 7,75 га та 0,611 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7

До участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, залучений ОСОБА_6

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_7 рідна сестра матері та тітка позивача - ОСОБА_7.

Після смерті тітки відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки площею 7,75 га та 0,611 га в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач ОСОБА_5 стверджує, що вона є єдиною спадкоємицею п'ятої черги за законом за ст.1265 ЦК України та за правом представлення в порядку ч.3 ст.1266 ЦК України після смерті тітки ОСОБА_7 А тому має право на визнання права власності на земельні ділянки, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку.

Перешкодою у нотаріальному оформленні спадкових прав позивач зазначила усну відмову нотаріуса у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті тітки через недоведеність родинних стосунків з померлою.

Враховуючи зазначене, позивач просить встановити факт родинних стосунків між нею та її померлою тіткою ОСОБА_7 і визнати за позивачем право власності на земельні ділянки розміром 7,75 га та 0,611 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7

У судовому засідання позивач ОСОБА_5 особистої участі не приймала, її представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити його.

При цьому представник ОСОБА_1 суду пояснив, що родинні стосунки ОСОБА_5 з ОСОБА_7, а саме, що позивач є племінницею померлої, підтверджені виписками з погосподарських книг. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 є рідними братом і сестрою, а тому відповідно і племінниками ОСОБА_7 Встановлення факту родинних стосунків необхідне позивачеві для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_7 Посилаючись на те, що спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_9 спадщину не прийняв, на думку представника ОСОБА_1, наявні усі підстави для визнання права власності за позивачем, як єдиною спадкоємицею. В частині обґрунтування підстав для визнання права власності на земельні ділянки у судовому порядку позивач посилався на те, що позовна вимога про визнання права власності на земельні ділянки є похідною вимогою: при доведенні родинних стосунків підлягає, на його думку, задоволенню підлягає і вимога про визнання права власності.

Представник позивача ОСОБА_2 суду пояснив, що факт родинних стосунків підтверджений, зокрема, визнанням третьою особою ОСОБА_6 того факту, що ОСОБА_5 є його рідною тіткою, тобто рідною сестрою його померлого батька ОСОБА_9, який у свою чергу є рідним племінником померлої ОСОБА_7 На ту обставину, що батько ОСОБА_6 - ОСОБА_9 є племінником ОСОБА_7 третя особа ОСОБА_6 неодноразово посилався у письмових заявах до суду, що, на думку представника ОСОБА_2, свідчить про доведення наявності родинних стосунків між племінницею та тіткою.

Маринівський сільський голова Бройченко В.М. у попередньому судовому засіданні позов не визнав, у письмовій заяві позов визнав у повному обсязі, просив справу розглядати без участі представника.

Представник Маринівської сільської ради ОСОБА_3 у судовому засіданні, посилаючись на записи у погосподарських книгах Маринівської сільської ради, підтвердила, що дійсно ОСОБА_5 є племінницею померлої ОСОБА_7 Визнання позову в частині визнання права власності за позивачем на земельні ділянки представник ОСОБА_3 пояснила тим, що позовна вимога підлягає задоволенню через те, що позивач є спадкоємицею ОСОБА_7 При вирішенні даної позовної вимоги поклалася на розсуд суду.

Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Доманівському районі Миколаївської області ОСОБА_11 у попередньому судовому засіданні позов не визнав. У письмовій заяві просив справу розглядати за відсутності представника відділу, зазначивши про відсутність підстав для задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_6 особистої участі у розгляді справи не приймав.

Його представник ОСОБА_4 позов не визнала у повному обсязі, заперечувала проти його задоволення. Заперечуючи проти задоволення позовної вимоги позивача в частині встановлення факту родинних стосунків, ОСОБА_4 посилалася на документальну недоведеність наявності таких стосунків між позивачем ОСОБА_5 та померлою ОСОБА_7

Заперечуючи проти задоволення позовної вимоги про визнання права власності за позивачем на земельні ділянки, що належали ОСОБА_7, представник ОСОБА_4 посилалася на необґрунтованість таких вимог. Оскільки, на її думку, позивач не надала суду докази, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_7

Крім цього, задоволення позову в частині визнання права власності є неможливим, так як на час розгляду справи наявне рішення Доманівського районного суду у справі №475/196/16-ц, яке набрало законної сили. Цим рішенням за третьою особою ОСОБА_6 визнане право власності на земельні ділянки, успадковані після смерті ОСОБА_7 розмірами 7,57 га та 0,611 га, на які претендує у даній справі позивач ОСОБА_5 Наразі право власності на спірні земельні ділянки зареєстроване за третьою особою ОСОБА_6 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому не може бути визнане за ОСОБА_5 Крім цього, представник ОСОБА_4 надала письмове клопотання про відмову в задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представників, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині встановлення факту родинних стосунків та відмові у задоволенні позовних вимог про визнання права власності з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами книги 6 ЦК України, Земельного кодексу України, іншими нормативними актами.

Відповідно до вимог абзацу першого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Виходячи з зазначеної норми та враховуючи залишення без розгляду ухвалою Доманівського районного суду від 16.03.2016 р. на підставі ч.6 ст.235 ЦПК України заяви ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, встановлення вказаного факту підлягає розглядові за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Маринівка Доманівського району померла ОСОБА_7, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть.

Таким чином, в силу ст.ст.1220, 1221 ЦК України ІНФОРМАЦІЯ_7 у с.Маринівка відкрилася спадщина після її смерті.

ОСОБА_7 була власницею земельних ділянок розміром 7,57 га та 0,611 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маринівської сільської ради Доманівського району, про що свідчать копії державних актів: серія НОМЕР_1; серія НОМЕР_2 відповідно.

На підтвердження родинних стосунків за клопотанням представника ОСОБА_1 допитані свідки: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, мешканці с.Маринівка Доманівського району, які підтвердили той факт, що померла ОСОБА_7 була рідною тіткою ОСОБА_5 по матері. Стверджуючи про наявність родинних стосунків між зазначеними особами, свідки посилалися на свою обізнаність про їх родинні відносини через тривалість проживання свідків в с.Маринівка.

Крім цього, свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що будинки померлої ОСОБА_7 та її рідної сестри ОСОБА_8 були сусідніми між собою та є сусідніми через город з його будинком. Покійна ОСОБА_8, мати позивача ОСОБА_5 та її померлого брата ОСОБА_9, зі своїм чоловіком були його хрещеними батьками. Як похресник, він неодноразово був у будинку матері ОСОБА_5 - ОСОБА_8, а тому точно знає, що її рідною сестрою була ОСОБА_7

На підтвердження факту родинних стосунків позивачем надані письмові докази, достовірність яких не заперечувала представник третьої особи ОСОБА_4, а саме:

- копія довідки Маринівської сільської ради за №1723 від 08.12.2015 р., з якої вбачається, що разом з ОСОБА_15 до дня її смерті 13.05.1979 р. проживали її дочки: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, зять ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_3, онуки: ОСОБА_17 і ОСОБА_18;

- копія виписки з тому 1 погосподарської книги за 1947-1949 роки колгоспу "Прогрес", завіреної Маринівською сільської радою, з якої вбачається, що разом з головою господарства ОСОБА_15 проживали її доньки ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за НОМЕР_3 від 25.09.2015 р. встановлено, що ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_4, 11 серпня 1951 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 у зв'язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_16.

З копій відповідей Державного архіву Миколаївської області ОСОБА_5 за №Т-1511/01.1-20 від 02.10.2015 р. та №Я-583/01.-21 від 06.10.2015 р. вбачається неможливість підтвердження фактів: реєстрації шлюбу ОСОБА_21 з ОСОБА_7 та народження ОСОБА_20 через відсутність документів.

Аналізуючи пояснення свідків та зазначені докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем надані достатні докази на підтвердження того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були рідними сестрами.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_5 судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 після укладення шлюбу 24.09.1977 р. змінила дошлюбне прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_5 та батько третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_9 є дітьми ОСОБА_16 та ОСОБА_8, тобто рідними братом і сестрою, що підтверджене копіями свідоцтв про народження ОСОБА_18, ОСОБА_9 та ОСОБА_6

Зважаючи на те, що з вищезазначених доказів суд дійшов висновку про доведеність того факту, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були рідними сестрами, то діти однієї з сестер є рідними племінниками іншої сестри.

За такого ОСОБА_5 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9, рідні брат і сестра між собою, є рідними племінниками ОСОБА_7 по матері ОСОБА_8

Таким чином заперечення представника ОСОБА_4 в частині задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин через його документальне непідтвердження не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищезазначеними доказами.

Крім того її заперечення суперечать наданим нею же до заяви про залучення ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, що надійшла до суду 09.08.2016 р. за вх.№1368, письмовим доказам.

Так, у самій вказаній заяві представник стверджує, що ОСОБА_7 є тіткою ОСОБА_9; з копії заповіту, складеного ОСОБА_7 26.12.2000 р., вбачається, що остання заповіла майно своєму племіннику ОСОБА_9; у копії акта про спільне проживання від 28.04.2016 р. наявний запис про те, що ОСОБА_7 є тіткою ОСОБА_9; про родинні стосунки між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зазначено і в заяві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та прийняття спадщини, позовній заяві.

Таким чином, заперечення представника третьої особи ОСОБА_4 проти встановлення факту родинних стосунків між позивачем та її померлою тіткою ОСОБА_7 є необґрунтованими, непідтвердженими належними доказами з урахуванням того, що при неодноразовому зверненні з заявами до суду представником третьої особи стверджувалося, що померлий ОСОБА_9 є племінником ОСОБА_7, а родинні стосунки між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 підтверджені документально у ході судового розгляду.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що позивач надала достатньо доказів того, що померла ОСОБА_7 була її рідною тіткою, підстав ставити під сумнів їх достовірність немає, а тому позовна вимога в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем на земельні ділянки після смерті ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_5 довела факт родинних стосунків з померлою ОСОБА_7

У позовній заяві ОСОБА_5 посилається на те, що вона є спадкоємицею після смерті тітки ОСОБА_7

При цьому посилається як на підстави спадкування на положення ч.1 ст.1265 ЦК України та ч.3 ст.1266 ЦК України.

З урахуванням наданих нею доказів підтвердженим можна вважати віднесення ОСОБА_5 до п'ятої черги спадкоємців (ч.1 ст.1265 ЦК України), оскільки доказів того, що її мати померла раніше своєї сестри позивач не надала.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, що передбачене ч.1 ст.1268 ЦК України.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу у шестимісячний строк, що починається з часу відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини, про що зазначено у ч.1 ст.1269 ЦК України (в редакції, чинній на період часу відкриття спадщини та строку для її прийняття) та ч.1 ст.1270 того ж Кодексу.

Жодного доказу на підтвердження прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_7 ні вона, ні її представники суду не надали.

Посилання представника ОСОБА_1 про те, що встановлення факту родинних стосунків свідчить про прийняття ОСОБА_5 спадщини, суд розцінює як його власну думку, яка не ґрунтується на нормах діючого законодавства.

Оскільки доказів прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 позивач ОСОБА_5 не надала, то претендувати на спадщину вона не вправі.

Також позивачем не надані докази (відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії чи ін.) на підтвердження наявності підстав для визнання за нею права власності на земельні ділянки саме в судовому порядку.

Крім цього, у ході судового розгляду встановлено, що рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 27.09.2016 р. у справі №475/196/16-ц за ОСОБА_6 визнане право власності на земельні ділянки, на які у цій справі претендує позивач. Вказане рішення, копія якого є у матеріалах справи, набрало чинності.

Право власності на земельні ділянки наразі зареєстроване за ОСОБА_6, що підтверджене інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав.

Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У ході судового розгляду ОСОБА_6 залучений до участі у справі в якості третьої особи, оскільки представник позивача ОСОБА_1 заперечив проти залучення ОСОБА_6 до участі у справі в якості відповідача.

Саме ОСОБА_6, як претендент на спірне спадкове майно на момент його залучення до участі у справі та власник успадкованого майна на час розгляду справи, є належним відповідачем за вимогою про визнання права власності.

Зважаючи на те, що представник ОСОБА_1 заперечив проти залучення ОСОБА_6 в якості відповідача, а суд за власною ініціативою не вправі залучати відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню через пред'явлення їх неналежному відповідачеві.

Заява представника третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_4 про застосування наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст.26 ЦПК України визначений склад осіб у справах позовного провадження, якими є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що звернення до суду з заявою про застосування спливу позовної давності є виключним правом відповідача, третя особа таким правом не наділена.

Керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та її рідною тіткою ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Маринівка Доманівського району Миколаївської області.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений 03 березня 2017 р.

Суддя : А. В. Вадовська