Дата документу 15.02.2017
Справа № 320/1441/16-ц
Провадження № 2/320/71/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«15» лютого 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.,

при секретарі Фурсовій Л.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна, суд

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна мотивуючи свої вимоги тим, що він познайомився з громадянкою України ОСОБА_4 в Інтернеті на сайті знайомств, а саме 15.08.12 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, написала Позивачу і вони почали переписку. Позивач домовився про зустріч з ОСОБА_4, в період з 27.01.13 по 30.01.13 приїжджав до м. Мелітополя та спілкувався з нею увесь час. Під час цієї зустрічі ОСОБА_4 погодилась переїхати до Позивача в Італію щоб жити разом та знайти роботу. З метою переїзду Відповідача до Італії для сумісного проживання Позивач погодився надсилати їй гроші для вивчення італійської мови та оформлення закордонного паспорту. За період з 21.01.2013р. по 05.03.2014р. Позивач здійснив переказ грошових коштів на загальну суму 2 980,00 євро, що на дату 25.02.2016р. складає 89 068,55 грн., згідно курсу НБУ. Крім того, Позивачем були ще здійснені перекази на загальну суму 2 520,00 євро, що на дату 25.02.2016р. складає 75 319,72 грн. Загальна сума переказів Позивача на ім'я ОСОБА_5 складає 460,00 євро, що на дату 25.02.2016р. складає 13 748,83 грн. Зазначені грошові кошти були надіслані через систему грошових переказів Western Union, та отримані відповідачами. Зазначені факти підтверджуються платіжними документами: наказами та підтвердженнями відправлення "Western Union". В червні 2014 року відповідач ОСОБА_4 перестала спілкуватися з позивачем взагалі, гроші, надіслані їй для вивчення італійської мови - повернути відмовилась. Отже, Позивач вважає, що Відповідачі отримали грошові кошти безпідставно та повинні повернути їх у розмірі 2 980,00 євро, що на дату 25.02.2015р. складає 89 068,55 грн.

Оскільки відповідачі відмовляються повернути безпідставно отримане майно, позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 75 319,72 грн., що є еквівалентом 2 520 євро станом на дату 25.02.2015р. Стягнути з ОСОБА_5 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13748,83 грн., що є еквівалентом 460 євро станом на дату 25.02.2015р. Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, та просив його задовольнити.

Відповідачі та їх представник за дорученням, адвокат ОСОБА_6 позов не визнали в повному обсязі, у судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 пояснила, що в серпні 2012 року познайомилась через мережу Інтернет з позивачем та почала спілкуватися з ним, згодом відносини між ними перерослі в любовні стосунки. Позивач приїздив до неї до м. Мелітополя у кінці січня 2013 року, вони з ним планували одружитись.

Позивач час-від-часу перераховував відповідачу грошові кошти у якості матеріальної допомоги з метою утримання, як його коханій людині, майбутній дружині. Ініціатива по перерахуванню коштів виходила від позивача, він добровільно, за власним бажанням вирішив підтримувати ОСОБА_4 матеріально, яка цьому не сперечалась та грошові кошти приймала. Грошові кошти через систему "Western Union" вона отримувала в гривні, але точну суму грошей не памятає. Вона дійсно планувала поїхати до позивача в Італію (м. Неаполь), так само, як і він приїздив до неї в Україну, у звязку з чим вона за власною ініціативою виготовила закордонний паспорт, придбала книжки для вивчення італійської мови, однак у червні 2014 року вони з позивачем посварились та припинили будь-які відносини. Це було зумовлено тим, що у сторін зникло взаєморозуміння, позивач постійно телефонував (15-20 разів на день), заважаючи на роботі. Позивач не проявляв до відповідача турботи, також телефонував по ночам, ревнував, ображав ОСОБА_4

Дійсно, декілька разів переказ грошів на імя ОСОБА_4, отримувала мати відповідача ОСОБА_5. особисто на її імя матері відповідач кошти не перераховувалися. Відповідач не погоджується із доводом того, що позивач відправляв їй гроші з метою вивчення італійської мови, яку не вивчила, а тому набула грошові кошти без достатньої правової підстави, оскільки перераховані позивачем грошові кошти не мали конкретного цільового призначення. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ОСОБА_2 в повному обсязі, розглянувши справу за її відсутності.

В судовому засіданні представник відповідачів адвокат ОСОБА_6 підтримала заперечення відповідача ОСОБА_4 та просила відмовити в позові в повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, суду пояснила, що вона була присутня при зустрічі ОСОБА_4 і ОСОБА_1 ОСОБА_2, під час зустрічі вони поводились як закохана пара. Вона підтвердила, що ОСОБА_4 збиралась поїхати до Італії, та буда присутня коли вдома ОСОБА_4 відвідувала репетитор з іноземної мови.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, допитавши свідка, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами.

Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечується позивачем та відповідачем, сторони познайомилися через мережу Інтернет. В ході спілкування, у сторін склалися близькі стосунки, в результаті яких відповідач ОСОБА_4 планувала переїхати до місця проживання позивача, для сумісного проживання.

На протязі деякого часу, в період з 21.01.2013р. по 05.03.2014р., позивач надсилав відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти, що підтверджується платіжними документами (а.с.18-22, 31-78), а саме: Наказами та Підтвердженнями відправлення "Western Union" №8A31726S від 21.01.2013р., №0B58056S від 05.02.2013р., №4B26542S від 06.03.2013р., №6B54095S від 05.04.2013р., №0C82876S від 06.05.2013р„ №5C91020S від 04.06.2013р., №8C51582S від 03.07.2013р., №3D59147S від 02.08.2013р., № 8D26061S від 05.09.2013р., №2E87743S від 05.10.2013р., № 7E99623S від 07.11.2013р., № 1F74428S від 05.12.2013р., №6F18808S від 03.01.2014р., № 0G21327S від 03.02.2014р., № 4G43030S від 05.03.2014р, та не заперечується відповідачем.

Загальна сума переказів позивача на ім'я відповідача ОСОБА_5 складає 460,00 євро, що на дату 25.02.2016р. складає 13748,83 грн., що підтверджується наступними платіжними документами: Підтвердження відправлення "Western Union" № 0B58056S від 05.02.2013р., № 4B26542S від 06.03.2013р., № 6B54095S від 05.04.2013р. (а.с.23-30).

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Позивач не надав до суду доказів, які б підтверджували, що відповідачі отримували гроші для якоїсь конкретної мети, але її не досягли. Тобто, третя умова для застосування до вказаних правовідносин ст. 1212 ЦК України, відсутня.

Згідно Постанови ВСУ від 02.10.2013 року по справі № 6-88цс13(1), винесеної з приводу практики неоднакового застосування ст. 1212 ЦК України, майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків.

Оскільки позивачем та його представником не надано до суду жодного доказу, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримували грошові кошти безпідставно, оскільки не визначена та не доведена підстава набуття майна, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача до відповідачів про повернення безпідставно набутого майна такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення судових витрат, оскільки, згідно вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись Постановою ВСУ від 02.10.2013 року по справі № 6-88цс13 (1), ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 218, 1212, ст. 58 -60, 88, 209 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ