Справа № 212/1685/17-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді: Ваврушак Н.М., при секретарі Курделяс А.О., за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в м. Кривому Розі клопотання про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вище вказана цивільна справа.

В обґрунтування позову зазначено, що 24 березня 2007 року помер батько позивачів, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді вказаної вище двохкімнатної квартири.

09 березня 2017 року ОСОБА_1 діючи за довіреністю в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_6. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 було відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_6 перед смертю склав заповіт, яким заповів все майно ОСОБА_5 і його діти мають право тільки на обовязкову частку у спадщині, з чим вони не згодні. Про наявність вищевказаного заповіту ні колишня дружина померлого ОСОБА_7, ні її неповнолітні діти не знали.

Як стало відомо вже в 2017 році, 25 січня 2007 року ОСОБА_6 заповів все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 122.

Позивачі вважають вищевказаний заповіт недійсним, оскільки під час складання заповіту ОСОБА_6 був у стані, коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. ОСОБА_6 тяжко хворів на хронічні захворювання і перебував на стаціонарному лікуванні у 16-й міській лікарні ту у 6-ій міській лікарні, для лікування хвороби та зняття больового синдрому приймав наркотичні засоби. У такому стані ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій, не міг керувати ними, тому його розпорядження стосовно його майна станом на 25 січня 2007 року не може бути добровільним та усвідомленим. Просять суд визнати заповіт недійсним та визнати за ними право власності на квартиру в порядку спадкування.

Представники позивача позов підтримали, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач до суду не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Судом встановлено, що 24 березня 2007 року помер батько позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_6, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно у вигляді двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі Свідоцтва Ж-3991 про право власності на житло від 26 листопада 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради народних депутатів.

Спадкоємцями померлого першої черги за законом є його діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, які на момент смерті батька були неповнолітніми. Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 21 вересня 2000 року розірвано відділом реєстрації актів громадського стану Тернівського райвиконкому Криворізької міської ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 336.

В інтересах неповнолітніх дітей із заявою про прийняття спадщини згідно із законом до Другої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася їх мати ОСОБА_7. В нотаріальній конторі представнику неповнолітніх дітей ОСОБА_7 стало відомо, що незадовго до своєї смерті ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_5.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2007 року шлюб, укладений між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 25 березня 2007 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 15 грудня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1211, визнано недійсним з тих підстав, що під час реєстрації шлюбу ОСОБА_6 був у стані, коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними.

В звязку з тим, що сама ОСОБА_7 та її неповнолітні діти на той час мешкали в Російській Федерації, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та оформити право власності на дітей на спадкову квартиру вона не змогла.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 Цивільного Кодексу України прийнята спадщина належить спадкоємцю з часу її відкриття. Відповідно до ст. 1298 Цивільного Кодексу України видача свідоцтва про право на спадщину ніякими строками не обмежено.

09 березня 2017 року ОСОБА_1 діючи за довіреністю в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вже досягай повноліття і мешкають в Російській Федерації, звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_6.

Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 було відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_6 перед смертю склав заповіт, яким заповів все майно ОСОБА_5 і його діти мають право тільки на обовязкову частку у спадщині, з чим вони не згодні. Про наявність вищевказаного заповіту ні колишня дружина померлого ОСОБА_7, ні її неповнолітні діти не знали.

Як стало відомо вже в 2017 році, 25 січня 2007 року ОСОБА_6 заповів все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 122.

Діти померлого вважають вищевказаний заповіт недійсним, оскільки під час складання заповіту ОСОБА_6 був у стані, коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. ОСОБА_6 тяжко хворів на хронічні захворювання і з 17.11.2006 року по 31.12.2006 року перебував на стаціонарному лікуванні у 16-й міській лікарні у дуже тяжкому стані з діагнозами: хронічний вірусний гепатит «С»,активність 2 стадії, гепатцеллюлярна недостатність 2ст., анемія тяжкої степені , кахексія, ДЕП 2-Зст., хронічний гастрит, антацидний стан.

З 02.01.2007 року по 06.02.2007 року та з 07.02.2007 року по 24.02.2007 року також перебував в тяжкому стані на стаціонарному лікуванні у 6-ій міській лікарні в звязку з тими ж захворюваннями. Для лікування хвороби та зняття больового синдрому приймав наркотичні засоби. У такому стані ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій, не міг керувати ними, тому його розпорядження стосовно його майна станом на 25 січня 2007 року не може бути добровільним та усвідомленим.

У судовому засіданні допитані свідки за клопотанням позивача: ОСОБА_9, ОСОБА_10 які пояснили, що вони знайомі позивача, знають що він декілька разів проходив лікування у лікарнях, бували випадки, коли зустрічалися та він не міг їх впізнати та не знав як звернутися до них, не орієнтувався у часі, вказують, що він на вулиці був розгублений та неохайно одягнутий, приймав знеболюючи ліки.

Інших клопотання з приводу виклику та допиту свідків чи витребування доказів до суду не надходило.

У судовому засіданні представник позивача заявила клопотання про призначення по справі посмертну судово - психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити запитання про які вказано в клопотанні та просили експертам надати матеріали цивільної справи за 2007 рік, де знаходяться медична документація стосовно ОСОБА_6.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлене клопотання заслуговує на задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 143, 144, 145, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача задовольнити.

Призначити посмертну судово - психіатричну експертизу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

На вирішення експертизи поставити питання:

1.Чи страждав ОСОБА_6, який помер 24.03.2007 року на психічну хворобу, на момент складання заповіту станом на 25.01.2007 року та яким саме?

2. Чи міг ОСОБА_6, станом на час складання заповіту 25.01.2007 року розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам Обласного комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня», попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Надати експертам матеріали даної цивільної справи та цивільної справи за 2007 рік та медичні документи які знаходяться у справі для огляду.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_11.

Суддя: Н. М. Ваврушак