РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідача постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2016 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Внаслідок протиправних дій відповідача було затримано рух трамваїв на маршрутах №№ 3, 16 з 15:15 год. до 17:15 год., що призвело до збитків позивача на загальну суму 2 492,66 гривень, які добровільно відшкодувати відповідач відмовляється. Просив стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 2 492,66 грн., а також витрати по сплаті судового збору (арк. справи 23).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, допитаний у судовому засіданні за правилами допиту свідка, позов не визнав з тих підстав, що позивачем не вірно обчислено суму шкоди, а також необґрунтовано врахував заробітну плату водіям трамваїв та витрати, повязані з виїздом служби безпеки дорожнього руху на місце ДТП. Також відповідачем були подані письмові заперечення проти позову, в яких він обґрунтував свої вимоги посиланнями на положення законодавства (арк. справи 6365).

Представник відповідача, будучі присутньою у судовому засіданні від 18.11.2016, у подальші судові засідання не зявлялась, причини неявки суду не повідомляла. Суд, з урахуванням думки відповідача, який зазначив про відсутність необхідності участі представника у судовому засіданні, вважав за можливе закінчити розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов таких висновків.

Так, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2016 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (арк. справи 31). Постановою суду встановлено, що 24.04.2016 о 15:13 год. у м. Запоріддя по вул. Лермонтова ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ, державний номер НОМЕР_1, здійснюючи поворот ліворуч, не надав дорогу трамваю, що призвело до зіткнення, чим порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Під час розгляду даної цивільної справи відповідач не оспорював обставини, встановлені постановою суду.

Внаслідок протиправних дій відповідача було затримано рух трамваїв на маршрутах №№ 3, 6 з 15:15 год. до 17:15 год., що підтверджується шляховими листами, довідкою про простій рухомого складу трамваю за 24.04.2016 (арк. справи 813).

За вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками вважаються зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт» перевізник має право вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові.

Відповідно до ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

За час затримки руху трамваїв комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» не перевезло пасажирів та не отримало запланований прибуток. Відповідно до розрахунку збитків, під час затримки руху на маршрутах №№ 3, 6 від 04.08.2016, здійсненого на підставі п. 2.1.2 Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.12.2010 року №4 90, розмір шкоди, спричиненої внаслідок затримки в русі транспорту становить 2 492,66 грн., з яких 225,07 грн. заробітна плата водіям трамваїв, 2 236,25 грн. неодержаний прибуток, 31,34 грн. витрати, що повязані з виїздом служби безпеки дорожнього руху на місце дорожньо-транспортної пригоди (арк. справи 7).

Обґрунтованість вказаного розрахунку під час розгляду даної справи представником позивача було доведено первинними документами підприємства, у т.ч. шляховими листами за поточний та попередній день 23.04.2016 (арк. справи 812, 6688, 103116), розкладом руху трамваїв (арк. справи 89101), зведеною відомістю пробігу (арк. справи 102), квитково-обліковими листами (арк. справи 117152), годинними тарифними ставками водіїв (арк. справи 15), довідкою по трамвайному депо № 1 (арк. справи 21).

Також, детально порядок здійснення розрахунку викладено у поясненнях до нього, що додані до позовної заяви (арк. справи 46).

В цей же час, заперечуючи проти обґрунтованості даного розрахунку, відповідач посилався на невідповідність первинних документів вимогам законодавства, а також на безпідставність розміру шкоди. Крім того, відповідач зазначав, що він не створював перешкод у русі трамваїв, оскільки одразу прибрав транспортний засіб з трамвайної колії.

Також, як пояснила допитана судом свідок ОСОБА_3, яка була пасажиром автомобіля позивача під час ДТП 24.04.2016, не заперечувала факту ДТП при обставинах, встановлених у постанові суду, зазначивши, що при здійсненні розрахунку збитків позивачем неправомірно враховані витрати, а не втрати, які базуються на часі простою. Крім того, зазначила, що розрахунок не підтверджено належним чином оформленими первинними документами.

Проте, доводи відповідача та зазначеного свідка щодо необґрунтованості розрахунку судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Зокрема, обставини щодо здійснення розрахунків не можуть ґрунтуватися на показаннях учасників процесу, оскільки базуються на документах первинного бухгалтерського обліку відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». В цей же час, суд в порядку статті 10 ЦПК України розяснив відповідачеві право заявити клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи з метою перевірки обґрунтованості розрахунку суми позову. Проте, відповідач у судовому засіданні зазначив про недоцільність проведення даної експертизи та відмовився заявити суду відповідне клопотання. За таких обставин, з урахуванням принципу змагальності цивільного процесу, суд дійшов висновку про те, що при вирішенні справи врахуванню підлягають надані позивачем докази в обґрунтування розміру позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що він не створював перешкод у русі трамваїв, оскільки одразу прибрав транспортний засіб з трамвайної колії, не може бути взято до уваги судом, оскільки відповідно до п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України водій у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобовязаний негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місці пригоди. Відтак, водій трамваю не мав правових підстав продовжити рух після того, як відповідач звільнив трамвайну колію.

23.08.2016 року позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою сплатити суму шкоди у розмірі 2 492,66 грн., однак до теперішнього часу збитки позивачу відшкодовано не було (арк. справи 29).

Також в матеріалах справи наявна інша претензія позивача від 19.07.2016 на суму 966,26 грн. та відповідь на неї відповідача від 25.07.2016, за змістом якої відповідач погодився із сумою 400 грн. (арк. справи 26, 28). Проте, як було зясовано в судовому засіданні, сума збитків 2 492,66 грн. була розрахована саме на підставі нормативних вимог вищезазначених Методичних рекомендацій, а тому має враховуватися судом при вирішенні справи.

З урахуванням викладених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Також, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», , суму матеріальної шкоди у розмірі 2 492 (дві тисячі чотириста девяносто дві) гривні 66 копійок та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок, а всього стягнути 3 870 (три тисячі вісімсот сімдесят) гривень 66 копійок.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 8 лютого 2017 р.

Повний текст рішення виготовлено 13 лютого 2017 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Шалагінова