АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2092/17 22-ц/774/1793/К/17
Справа № 212/2092/17 Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1793/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 26 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,
секретар : Гладиш К.І.
за участю: представника позивача - ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"- ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про перерахунок розміру відшкодування матеріальної шкоди,
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про перерахунок розміру відшкодування матеріальної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 квітня 1984 року з нею стався нещасний випадок, обрушився її балкон у квартирі № 8, яка розташована на другому поверсі будинку №18, по вул. Кремлівська, в м. Кривому Розі. Внаслідок падіння вона отримала травму у вигляді оскольчатого зламу хребта, забій спинного мозку, множинні переломи ребер, стала інвалідом 1 групи. Відповідно до висновку МСЕК від 10.10.1990 року позивач потребує постійного стороннього, спеціального медичного та побутового догляду.
Відповідно до висновку експерту № 568 від 20 лютого 2001 року, яка була проведена в рамках цивільної справи, у позивача ОСОБА_2 порушення функцій тазових органів складає 100 процентів втрати загальної працездатності.
Рішеннями Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2003 року, від 21.05.2008 року та від 19 червня 2013 року позивачу неодноразово здійснювалися перерахунки щомісячного відшкодування шкоди, витрат на побутовий догляд , постійний сторонній догляд, на спеціальний медичний догляд, які були стягнуті з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». При розрахунку відшкодування матеріальної шкоди суд виходив із розміру мінімальної заробітної плати на час здійснення перерахунку. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2013 року вирішено стягувати з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на її користь щомісяця кошти у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1147 грн., починаючи з 04 березня 2013 року, на спеціальний медичний догляд по 1147 грн., на постійний сторонній догляд по 573,5 грн., на побутовий догляд по 286,75 грн., а всього по 3154,25 грн. щомісячно до зміни обставин, що тягнуть їх перерахунок або припинення відшкодування шкоди.

У березні 2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою про здійснення їй перерахунку сум у відшкодування матеріальної шкоди в звязку зі збільшенням мінімальної заробітної плати, але відповіді не отримала. Тому, просить суд, стягувати з ПАТ Криворізький залізорудний комбінат на її користь щомісячно, починаючи з 1 квітня 2017 року по 3200 грн. у відшкодування матеріальної шкоди в звязку з втратою заробітку, по 3200 грн. на спеціальний медичний догляд, по 1600 грн. на постійний сторонній догляд, по 800 грн. на побутовий догляд , а всього по 8800 грн. до чергового перерахунку відповідно змін обставин, що тягнуть їх перерахунок. Також просить стягнути з ОСОБА_4 Акціонерного Товариства Криворізький залізорудний комбінат на її користь недоплату за період з 1 грудня 2013 року по 1 квітня 2017 року по відшкодуванню матеріальної шкоди в звязку з втратою заробітку в сумі 12072 грн. , за спеціальний медичний догляд в сумі 12072 грн., за постійний сторонній догляд в сумі 6036 грн., за побутовий догляд в сумі 3018 грн., а всього одноразово 33198 грн..Відповідно до ст.88 ЦПК України просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 1000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягунуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 01 квітня 2017 року по 3200 грн. у відшкодування матеріальної шкоди в звязку з втратою заробітку, по 3200 грн. на спеціальний медичний догляд, по 1600 грн. на постійний сторонній догляд, по 800 грн. на побутовий догляд, а всього по 8800 грн. щомісячно, до зміни обставин, що тягнуть за собою перерахунок або припинення відшкодування шкоди. Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 1000 грн. витрат на правову допомогу, вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Вважає, що судом не вірно застосовано положення ст.1208 ЦК України, яка передбачає право позивача на перерахунок раніше призначених сум. Крім того, судом не враховано положення ст.268 ЦК України, стосовно не поширення строку позовної давності на спірні правовідносини. Висновок суду про стягнення перерахунку з дати звернення, а не з дати виникнення обставин, що тягнуть перерахунок, не відповідає вимогам законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 1984 року ОСОБА_2 вийшла на балкон квартири № 8, яка розташована на другому поверсі будинку №18, по вул. Кремлівська, в м. Кривому Розі. В цей час обірвався балкон, і вона разом з ним впала на бетонні плити. Внаслідок падіння отримала травму у вигляді оскольчатого зламу хребта, забій спинного мозку, множинні переломи ребер, стала інвалідом першої групи, а відповідно до висновку МСЕК від 20.02.2001року, їй була встановлена втрата загальної працездатності у розмірі 100% - безстроково. За висновком МСЕК від 10.10.1990 року вона потребує постійного стороннього, спеціального медичного та побутового догляду.

Як видно з матеріалів справи, рішеннями Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2003 року, від 21.05.2008 року та 19 червня 2013 року позивачу неодноразово здійснювалися перерахунки щомісячного відшкодування шкоди, витрат на побутовий догляд, постійний сторонній догляд, на спеціальний медичний догляд, які були стягнуті з ПАТ Криворізький залізорудний комбінат. При цьому суд при розрахунку відшкодування матеріальної шкоди виходив із розміру мінімальної заробітної плати на час здійснення перерахунку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2013 року з ПАТ Криворізький залізорудний комбінат на користь ОСОБА_2 стягнуто щомісяця кошти у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1147 грн., починаючи з 04 березня 2013 року, на спеціальний медичний догляд по 1147 грн., на постійний сторонній догляд по 573,5 грн., на побутовий догляд по 286,75 грн., а всього по 3154,25 грн. щомісячно до зміни обставин, що тягнуть їх перерахунок або припинення відшкодування шкоди.

Як встановлено судом позивачу проводяться виплати відшкодування втраченого заробітку, постійного стороннього догляду, спеціального медичного догляду, побутового догляду, щомісячно, починаючи з 04 березня 2013 року, відповідно до рішення суду від 19.06.2013 року. Даний факт визнаний сторонами, тому не підлягає доведенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку, про доведеність вимог в частині перерахунку раніше призначеного розміру щомісячної матеріальної шкоди у звязку із каліцтвом позивача. Проте відмовив в задоволенні вимог в частині стягнення недоплати за минулий період, посилаючись на положення ст.ст.223,1208 ЦК України, оскільки позивач не зверталась із відповідною заявою.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції окаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині відмови в стягненні недоплати за минулий період з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2017 р. по відшкодуванню матеріальної шкоди у звязку із втратою заробітку в сумі 12072 грн., за спеціальний медичний догляд 12072 грн.,за постійний сторонній догляд в сумів 6036 грн., за побутовий догляд в сумі -3018 грн. , тому в частині задоволення позовних вимог, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, в частині стягнення недоплати за минулий період з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2017 р. по відшкодуванню матеріальної шкоди у звязку із втратою заробітку, за спеціальний медичний догляд та за постійний сторонній догляд й побутовий догляд, у звязку із підвищенням прожиткового мінімуму суд першої інстанції дійшов висновку, що дата перерахунку відбувається лише за заявою позивача та не може бути стягнути за період, що минув.

Проте, колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам законодавства.

Позивач має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, та стягнення заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України у зв'язку із збільшенням, розміру мінімальної заробітної плати, величина якої використовувалась судом як базова для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розмірі платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ця норма відноситься до правовідносин даного спору.

У частині 1 ст. 1197 ЦК України визначено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Згідно з ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відсутнє законодавче обмеження про стягнення на користь позивача не отриманих коштів у звязку із відшкодуванням матеріальної шкоди через втрату заробітку у звязку із каліцтвом.

Колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_2 мала правомірні очікування, що відповідач здійснить їй перерахунок належних до виплати сум у звязку із підвищенням розміру мінімальної заробітної плати з часу встановлення нового підвищеного її розміру, від якого залежать її виплати.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржу вальній частині ухвалено без повного урахування вимог законодавства, тому в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення недоплати по відшкодуванню матеріальної шкоди у звязку із втратою заробітку за період з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2017 р. в сумі 12072 грн., за спеціальний медичний догляд у розмірі 12072 грн., та за постійний сторонній догляд в сумі 6036 грн., за побутовий догляд в сумі 3018 грн. підлягає скасуванню, на підставі п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог та стягнення з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_2 недоплати по відшкодуванню матеріальної шкоди у звязку із втратою заробітку за період з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2017 р. у розмірі 12072 грн., за спеціальний медичний догляд у розмірі 12072 грн., та за постійний сторонній догляд в сумі 6036 грн., за побутовий догляд в сумі 3018 грн., що разом становить 33198 грн.

Також колегія судді звертає увагу на доводи апеляційної скарги представника позивача в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат колегія суддів дійшла висновку про те, що витрати на правову допомогу у загальному розмірі 2000 грн., які понесла позивач на сплату послуг адвоката підлягають стягненню з відповідача виходячи з наступного.

Так, одним з конституційних прав кожної особи є право на правову допомогу (ст. 59 Конституції України). Це право є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини (п. 3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р., справа №1-23/2009. У п.3.2 цього рішення зазначено що, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Правова допомога є одним з елементів доступності правосуддя. Право на правову допомогу у цивільному судочинстві закріплене у ст. 12 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а відповідно до ч. 3 тієї ж статті до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, витрати та правову допомогу, це витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Закон України від 20 грудня 2011 р. «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-УІ (набрав чинності з 1 січня 2012 р.), визначає граничний розмір витрат на правову допомогу, якщо вона відшкодовується іншою стороною, у розрахунку за одну годину надання допомоги у судовому засіданні, а також під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як видно з матеріалів справи 06 квітня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг представника у цивільній справі ( а.с.40). ОСОБА_3 має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с.41). За складання позовної заяви позивачем ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 сплачено 1000 грн., з розрахунку 8 год. роботи ( а.с.1). За участь представника в судових засіданнях, згідно квитанції №89 від 25 квітня 2017року позивачем ОСОБА_2 сплачено представнику 1000грн. ( а.с.43).

Адвокат ОСОБА_3 приймала участь у судових засіданнях 13.06.2017.,05.07.2017, загальною тривалістю - 1год.30 хв. Враховуючи, що вартість однієї години роботи адвоката не може перевищувати 40% від мінімальної заробітної плати, а 40% від 3200 грн. = 1280 грн. х 1,5год.= 1920 грн. За складання позовної заяви представник позивача витратила 8 год. часу 3200 грн. х40%х8год = 10240грн.

Таким чином розмір витрат у розмірі 2000 грн., які витратила позивач на правову допомогу підлягають відшкодуванню у повному обсязі (у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України), оскільки її позов задоволено в повному обсязі. Оскільки судом першої інстанції стягнуто лише 1000 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню ще 1000 грн., що не перевищує розміру гранично допустимих витрат.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилом ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У звязку із тим, що позивач ОСОБА_2 при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" «ПівдГЗК» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 704 грн.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2017 року в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення недоплати по відшкодуванню матеріальної шкоди у звязку із втратою заробітку за період з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2017 р. в сумі 12072 грн., за спеціальний медичний догляд у розмірі 12072 грн., та за постійний сторонній догляд в сумі 6036 грн., за побутовий догляд в сумі 3018 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_2 недоплату по відшкодуванню матеріальної шкоди у звязку із втратою заробітку за період з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2017 р. у розмірі 12072 грн., за спеціальний медичний догляд у розмірі 12072 грн., та за постійний сторонній догляд в сумі 6036 грн., за побутовий догляд в сумі 3018 грн., що разом становить 33198 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 704 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді :