Номер провадження 22-ц/788/372/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми, третя особа : Публічне акціонерне товариство « Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання », про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2016 року відмовлено у позові ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому зазначає, що 21 травня 1999 року йому було встановлено 15% стійкої втрати професійної працездатності, а 05 серпня 2002 року - 25%, тобто предметом позову є 10% втрати професійної працездатності. Вказує, що у період з 01.04.2001 року до 31.12.2005 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди було покладено на відповідача.

Заслухавши заперечення представника відповідача проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності 21 травня 1999 року, тобто до набрання чинності Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності » від 23.09.1999 року ( далі - Закон ), а тому право на відшкодування моральної шкоди позивач має на підставі норм ЦК України та КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, з 27 вересня 1962 року по 11 березня 1994 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПАТ « Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання » ( далі - ПАТ ), звільнений у зв'язку з виходом на пенсію.

У 1998 році ОСОБА_3 перебував на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань та йому було встановлено професійне захворювання « сенсоневральна туговухість ІІ-ІІІ ст. професійного характеру ». Професійне захворювання виникло під час роботи позивача в ПАТ, що підтверджується повідомленням за формою П-3 від 18 листопада 1998 року ( а.с. 5 ).

24 листопада 1998 року на підставі повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, був складений акт №661 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. У п. 14 акту зазначено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, не використанням засобів індивідуального захисту ( а.с. 6 ).

21 травня 1999 року МСЕК первинно встановлено ОСОБА_3 15% стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання ( а.с. 9-10 ).

Згідно з висновком МСЕК від 05 серпня 2002 року позивачу встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності по цьому ж самому професійному захворюванню.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 була виплачена моральна шкода за 15% втрати професійної працездатності товариством.

01 квітня 2001 року набрав чинності вищевказаний Закон, за змістом ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35 якого, право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Таким чином, потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якщо стійку втрату працездатності у зв'язку з професійним захворювання вперше встановлено в період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року, тобто під час дії законодавчих актів, які надавали потерпілим таке право.

Як убачається з матеріалів справи, висновком МСЕК від 21 травня 1999 року ОСОБА_3 було вперше встановлено втрату професійної працездатності. У 2002 році у позивача лише збільшився відсоток втрати працездатності по тому ж самому захворюванню.

Отже, за встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди з Фонду, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -