Справа №: 398/3956/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

"14" лютого 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії скаргу комунального підприємства «Теплокомуненерго», заінтересована особа ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

Представник КП «Теплокомуненерго» звернувся до суду із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця від 11.11.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобовязати державного виконавця вжити передбачених законодавством заходів для виконання судового наказу, зобовязати державного виконавця винести постанову про арешт майна, коштів та інших цінностей боржника та постанову про оголошення заборони на його відчуження, зобовязати державного виконавця провести опис майна боржника із накладенням на нього арешту, зобовязати державного виконавця направити запити до реєструючи органів та зобовязати державного виконавця направляти на адресу заявника копії документів по вчинених виконавчих діях.

Свої вимоги мотивує тим, що судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2015 року з ОСОБА_1 на користь КП «Теплокомуненерго» було стягнуто 5101.84 грн. боргу за отриману теплову енергію, 123.63 грн. 3 % річних, 607.24 грн. інфляційних нарахувань і 121 грн. 80 коп. судового збору, який був 21.09.2016 року поданий підприємством на примусове виконання до Олександрійського міськрайонного відділу ДВС. Не здійснивши всіх необхідних дій для виконання рішення суду, державним виконавцем 11.11.2016 року було винесено оскаржувану постанову. Про вказану постанову підприємство дізналось 17.11.2016 року, коли її копія надійшла на адресу підприємства, та звернулось до суду за захистом своїх прав з даною скаргою.

Представник КП «Теплокомуненерго» в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд скарги за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив.

ОСОБА_1 також в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали скарги дійшов висновку про необхідність частково задовольнити скаргу, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що на виконанні у Олександрійському міськрайонному відділі ДВС перебував виконавчий документ № 398/1334/15-ц, виданий 21.05.2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплокомуненерго» 5101.84 грн. боргу за отриману теплову енергію, 123.63 грн. 3 % річних, 607.24 грн. інфляційних нарахувань і 121.80 грн. судового збору.

11 листопада 2016 року державним було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, яка мотивована тим, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити місце проживання, перебування боржника (а.с. 5).

Разом з тим, державним виконавцем на запит суду не надано для огляду в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження ( а.с. 11) та доказів того, що при виконанні рішення суду ним в повній мірі вжито заходів примусового виконання рішення.

Зокрема, не надано доказів того, що в процесі виконання рішення суду державний виконавець:

- одержував від учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення;

- проводив огляд відомого місця проживання або перебування боржника з метою встановлення наявності майна, на яке може бути звернуто стягнення;

- що боржник не зявлявся на виклики державного виконавця та в разі неявки боржника без поважних причин, виконавець виносив постанову про його привід через органи Національної поліції;

- накладав стягнення у виді штрафу;

- за наявності вмотивованого рішення суду, примусово проникав до житла чи іншого володіння фізичної особи, входив на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень, де знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводив в них огляд, вимагав надання пояснень за фактами невиконання рішення;

- з метою профілактичного впливу повідомляв органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

- звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

- звертався до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, здійснював інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

За вказаних обставин суд вважає вимоги скаржника про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тому підстави для задоволення вимог щодо зобовязання державного виконавця вжити передбачених законодавством заходів для виконання судового наказу, зобовязання державного виконавця винести постанову про арешт майна, коштів та інших цінностей боржника та постанову про оголошення заборони на його відчуження, зобовязання державного виконавця провести опис майна боржника із накладенням на нього арешту, зобовязання державного виконавця направити запити до реєструючи органів та зобовязання державного виконавця направляти на адресу заявника копії документів по вчинених виконавчих діях відсутні, оскільки державний виконавець є самостійним у прийнятті рішень, а його обовязок вжити всіх заходів щодо виконання рішення регламентовано законом.

Керуючись ст.ст. 383, 384 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Вимоги за скаргою задовольнити частково.

Постанову старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 від 11 листопада 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні № 52324132 визнати незаконною та скасувати.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Т.А. Бугайченко