Кодимський районний суд Одеської області
_______________________________________________________________________________________________
Справа № 503/2391/16-ц
Провадження №2/503/132/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.,

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 05 грудня 2016 року звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позові вказала, що шлюб із ОСОБА_3 уклала 16 грудня 2010 року у виконавчому комітеті Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис № 07.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відносини з відповідачем не склалися, взагалі припинилися через відсутність між ними взаємоповаги, взаєморозуміння та будь-яких почуттів. Шлюбні відносини між нами припинилися. З цих підстав просила шлюб розірвати та неповнолітніх дітей залишити проживати із нею.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно, з позивачем шлюбні відносини припинені, можливості зберегти сімю не має, тому проти розірвання шлюбу не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є у справі, вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному та зареєстрованому 16 грудня 2010 року у виконавчому комітеті Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 07, що, крім їх пояснень, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ЖД №139404, виданим 16 грудня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що визнає позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі та просив шлюб розірвати.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

У разі визнання відповідачем позову, яке (визнання) має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі (п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» та п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Судом на підставі пояснень сторін встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не спілкуються, не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між ними. Подружжя не має бажання зберегти сімю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сімю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Стосовно місця проживання неповнолітніх дітей суд приходить до такого висновку.

Сторони погодили що діти будуть проживати з позивачем ОСОБА_3, що не суперечить вимогам закону, не порушує законних інтересів сторін та дытей, оскільки згідно з розясненнями, які є в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, буде проживати неповнолітня дитина, суд, виходячи з положень про рівність прав та обовязків батьків щодо дитини, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини, при цьому, суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, укладений та зареєстрований 16 грудня 2010 року у виконавчому комітеті Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис №07, - розірвати.

Неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 залишити проживати з матір"ю ОСОБА_3.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_3 залишити "Русол".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 грн.20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.