АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/195/17 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Загорський О. О.,

при секретарі - Сович Н.А.

з участю сторін - позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на неврахуванням судом при ухваленні рішення тієї обставини, що він є безробітним і не в змозі в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем сплачувати більш як по 700 грн. щомісячно аліментів на утримання його з відповідачем сина. Звертає увагу на те, що він щомісячно сплачує аліменти на утримання доньки та сина від першого шлюбу в твердій грошовій сумі по 700 грн., заборгованості по їх сплаті не має. Вказує, що певний період у сплаті аліментів йому допомагали батьки, але на даний час вони такої змоги не мають.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, просила розгляд справи провести у її відсутності; відносно апеляційної скарги заперечила, звертаючи увагу на те, що при розгляді справи про стягнення аліментів у її користь батько добровільно дав згоду на сплату аліментів саме в сумі 1000 грн. щомісячно, виходячи з можливості сплачувати такі. Також вказала, що жодної допомоги, крім аліментів батько сину не надає.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка в судове засідання відповідача не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись із запереченнями відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову про зменшення ОСОБА_1 розміру аліментів, суд виходив з відсутності правових підстав, передбачених ст.192 СК України для такого зменшення, а саме, - які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану позивача, погіршення або поліпшення здоров'я когось із осіб, стан здоров'я яких впливає на визначення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що відповідають вимогам закону та зроблені на підставі наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що згідно рішення суду від 17.02.2016 року ОСОБА_1 має обов'язок зі сплати аліментів в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із 14 січня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Згідно поданих декларацій за період 2015 рік-перше півріччя 2016 року підприємницької діяльності не здійснював, доходів не отримував (а.с.8).

Крім аліментів на малолітнього сина від шлюбу з відповідачем, позивач ОСОБА_1 також сплачує щомісячно аліменти на користь ОСОБА_4 (дружини від першого шлюбу) на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 700 грн. на кожного з дітей (а.с.9).

За ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них.

Аналогічне роз'яснення міститься у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

З аналізу змісту статті 192 СК і наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

При цьому, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Встановивши в ході судового розгляду справи відсутність у платника аліментів ОСОБА_1 передбачених ст.192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в частині неврахуванням судом при ухваленні рішення ряду обставин, що мають значення для справи, а зокрема, що позивач є безробітним і не в змозі в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем сплачувати більш як по 700 грн. щомісячно аліментів на утримання його з відповідачем сина, а також те, що він щомісячно сплачує аліменти на утримання доньки та сина від першого шлюбу в твердій грошовій сумі по 700 грн. колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі спростовуються змістом оскаржуваного рішення. Так, судом вірно не взято до уваги вищеперелічені позивачем обставини з врахуванням того, що такі існували ще станом на час ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів в користь ОСОБА_2 З матеріалів справи вбачається, що рішення про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу було ухвалено ще в грудні 2014 року (а.с.9). Крім цього, як пояснив сам позивач, аліменти в сумі 1000 грн. на утримання дитини від другого шлюбу він при розгляді справи в суді погоджувався сплачувати при цьому, що доходів від підприємницької діяльності він не отримував вже й протягом усього 2015 року. Дана обставина з врахуванням відсутності будь-яких інших передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів, на думку колегії суддів, свідчить про можливість продовження сплати відповідачем аліментів саме в такому розмірі. При цьому, сплата аліментів в користь неповнолітніх дітей від першого шлюбу в розмірі по 700 грн. на кожного жодним чином не свідчить про те, що аналогічна сума повинна бути визначена й на дитину від другого шлюбу, оскільки на розмір аліментів впливає ряд передбачених законом (ст.182 СК України) обставин, які в кожній конкретній справі відрізняються.

Безпідставними на думку колегії суддів є й доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом при розгляді справи погіршення матеріального становища позивача в зв'язку з припиненням надання йому грошової допомоги для сплати аліментів сину відповідача його батьками, що перебувають за кордоном, оскільки батьки позивача не несуть обов'язку згідно закону ні щодо утримання повнолітнього працездатного сина, ні щодо утримання внуків.

Щодо інших підстав для зменшення розміру аліментів, на які вказував позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві - відсутність постійного доходу, тимчасовий та мінливий заробіток, то вони не відносяться до таких у розумінні ст.192 СК України, що дають суду право для зменшення розміру аліментів. Дані обставини є підставою для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, що й було зроблено судом при ухваленні 17.02.2016 року рішення, яке ОСОБА_1 в частині розміру аліментів не оспорювалось.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування судом норм матеріального і процесуального права підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом не знайшли.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись 305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1; 313 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1,2; 317 ч.1, 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : О.О. Загорський

Н.Є. Фащевська