АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 612/534/17 Головуючий суддя І інстанції Масло С. П.
Провадження № 22-ц/790/6680/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 сільської ради Близнюківського району Харківської області, третя особа: Перша Лохвицька державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання причин пропуску для прийняття спадщини поважними та встановлення додаткового строку для подання заяви, достатнього для прийняття спадщини,

встановила:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив встановити той факт, що він є сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30 червня 2007 року в с. Піски Лохвицького району Полтавської області та його матері ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 29 березня 2004 року, на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати причини пропуску для прийняття спадщини ним після смерті його батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30 червня 2007 року в с. Піски Лохвицького району Полтавської області.

В обгрунтування позову вказав, що його батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30 червня 2007 року в с. Піски Лохвицького району Полтавської області, фактично вступив в управління спадковим майном після смерті своєї дружини, а його матері ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 29 березня 2004 року, на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, але не встигнувши переоформити належну йому за законом спадщину, як спадкоємець першої черги за законом поважними, та надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні ОСОБА_3 позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Встановлення факту родинних відносин має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Близнюківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить суд розгляди справу без їх участі, не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи Першої Лохвицької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року позовну заяву задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин, а саме, те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований та такий, що мешкає за адресою: с. Шевченкове Лохвицького району Полтавської області, є сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30 червня 2007 року в с. Піски Лохвицького району Полтавської області та його матері ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 29 березня 2004 року, на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3. В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати у частині відмови щодо визнання причини пропуску для прийняття ним спадщини. При цьому посилався на те, що рішення незаконне, необгрунтоване.

Вказав, що йому не було відомо, що у його батька, який після смерті його матері мешкав з іншою жінкою, а з ним відносин майже не підтримував, як виявилось пізніше мав у своїй фактичній власності дві земельні ділянки, оскільки він випадково знайшов два державні акти, бо всі правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходились у його співмешканки ОСОБА_8, яка померла у 2016 році.

Зазначив, що суд не врахував важливу обставину, про яку він вказував у своїй позовній заяві, що у грудні 2007 року, коли перебігло півроку після смерті його батька, він перебував під слідством, під підпискою невиїзд, а згодом переховувався від помсти родів потерпілої ОСОБА_9, після вчинення ним 07 червня 2007 року дорожньо-транспортної пригоди зі смертельними наслідками, про що свідчить оригінал постанови Лохвицького суду Полтавської області від 05 вересня 2007 року (справа №1 п-11, 2007 р.), яку він отримав у Лохвицькому районному суді лише у березні 2017 року, про існування якої він до цього часу не знав, припускаючи що перебуває у розшуку, оскільки в судовому засіданні участі не брав, отже не міг прийняти належну йому за законом спадщину.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судовим розглядом встановлено, що 29 березня 2004 року померла, ОСОБА_7, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 440747 від 02 квітня 2004 року.

30 червня 2007 року помер, ОСОБА_6, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 29.08.2017 № 48896152.

Відповідно до свідоцтва про народження «Пихтерёва Александра Алексеевича» серії ЯК № 563059, виданого ОСОБА_5 с/ЗАГС Близнюківського району Харківської області 07.06.1969, батьками вказані «Пихтерёв Алексей Данилович» та «Беседа Нина Егоровна». Місце народження зазначено с. Фащівка Антрацитівського району Луганської області.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_3, він народився 09 квітня 1969 року в с. Фащівка Антрацитівського району Луганської області.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_10 це одна і таж особа, яка є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Позивач просив суд визнати причини пропуску для прийняття спадщини ним після смерті його батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30 червня 2007 року в с. Піски Лохвицького району Полтавської області, фактично вступивши в управління спадковим майном після смерті своєї дружини, а його матері ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 29 березня 2004 року, на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, але не встигнувши переоформити належну йому за законом спадщину, як спадкоємець першої черги за законом поважними, та надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до Державного акту серії ІІ-ХР № 080729 від 24 грудня 2002 року, ОСОБА_7 належала земельна ділянка, площею 5,71 га, розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Близнюківського району Харківської області, вказаний Державний акт зареєстровано 24 грудня 2002 року у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 139.

Відповідно до Державного акту серії ІІ-ХР № 080730 від 24 грудня 2002 року, ОСОБА_6 належала земельна ділянка, площею 5,71 га, розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Близнюківського району Харківської області, вказаний Державний акт зареєстровано 24 грудня 2002 року у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 138.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1005/02-31 від 29.08.2017 державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори ОСОБА_11 підтверджується факт відмови ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

В обгрунтування поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_3 у позовній заяві посилався на те, що не знав, що його батько мав у своїй фактичній власності дві земельні ділянки, поки випадково не знайшов вищевказані державні акти. Також у грудні 2007 року він був під слідством, під підпискою про невиїзд.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було достеменно відомо про смерть 30.07.2007 року його батька ОСОБА_12 При цьому посилання позивача на неможливість через обєктивні, непереборні, істотні труднощі подати заяви про прийняття спадщини, у тому числі шляхом направлення її поштовим звязком, та про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини та доказів не надано до суду.

Колегія суддів в цілому погоджується з цим висновком суду першої інстанції, який є обгрунтованим. Позивач всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не надав до суду, у тому числі під час апеляційного перегляду справи, належних і допустимих у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів про те, що він із запізненням, звернувся до нотаріусу.

Той факт, що заявник тривалий час був під слідством і лише у 2016 році дізнався про наявність спадкового майна не перешкоджало заявнику вчасно звернутися до нотаріальної контори.

Правилами частини 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Стаття 57 ЦПК України надає перелік доказів:

1. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У статті 58 ЦПК України визначено, які докази є належними.

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

3. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У статті 59 ЦПК Україн зазанчено про допустимість доказів.

1. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., в якому судам було розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином позивач не довів, що у нього не було реальної можливості після смерті батька вчасно звернутися із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, у тому числі шляхом направлення своєї заяви поштовим звязком, згідно п.3.11 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також позивачем не надано доказів щодо отримання ним копії постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 вересня 2007 року лише у березні 2017 року нічим не підтверджується. Юридична необізнаність позивача у даному випадку не має значення, оскільки по справі не встановлено, що позивач був позбавлений можливості отримати юридичну допомогу.

Оскільки таким чином суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308,313, 314, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 -відхилити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії