АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1092/16-ц Номер провадження 22-ц/786/411/17Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Ткаченко Т.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року

за копіями виділених матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, треті особи приватний нотаріус Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П., державний нотаріус Пирятинської державної нотаріальної контори Пирятинського районного нотаріального округу Репях Т.І. про визнання недійсним договору дарування та витребування майна.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,150 га,з цільовим призначенням: традиційні народні промисли і підприємницька діяльність, розташованої у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на підставі договору купівлі-продажу торгівельного комплексу, посвідченого 21.10.2016 р. державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Реп»ях Т.І. за реєстровим номером 1-1266 (кадастровий номер -00045-00001). В іншій частині клопотання про забезпечення позову відмовлено. Ухвала допущена до негайного виконання. Строк пред'явлення до виконання три роки. Копія ухвали направлена для виконання до Пирятинського районного відділу Державної виконавчої служби у Полтавській області.

З вказаною ухвалою не погодився відповідач ОСОБА_3, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, прохає скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивач належним чином не обґрунтувала подану заяву, не довела необхідність застосування заходів забезпечення позову в обраний нею спосіб, який не є співмірним з заявленими вимогами, а суд не пересвідчився в тому, чи дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Вказує, що намір відчужувати спірне майно у нього відсутній.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з виділених копій матеріалів справи, у вересні 2016 р. ОСОБА_7 звернулася до місцевого суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору дарування та витребування майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме земельної ділянки площею 0,150 га та нежитлового приміщення.

Ухвалою судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 23.09.2016 р. відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору дарування та витребування майна. Призначено по справі попереднє судове засідання (а.с. 53).

Ухвалою судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.10.2016 р. вказана цивільна справа призначена до розгляду (а.с. 14).

У жовтні 2016 р. позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,150 га, за адресою: АДРЕСА_1 та на «Торговельний комплекс, 1 черга - ринок на автошляху Київ-Харків-Довжанський,км 156+830», загальною площею 502,7 кв.м, що розташований за цією ж адресою (а.с. 55).

Заяву мотивувала тим, що їй стало відомо про намір відповідача ОСОБА_8 здійснити відчуження вказаного майна третім особам.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.10.2016 р. заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на торговельний комплекс, загальною площею 502,7 кв.м. розташований у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 від 12.01.2010 р. на земельну ділянку площею 0,150 га з цільовим призначенням традиційні народні промисли і підприємницька діяльність, розташованої у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 25.0.2007 р. (кадастровий номер НОМЕР_4). Ухвала допущена до негайного виконання, строк пред'явлення до виконання протягом трьох років. Виконання ухвали доручено Пирятинському районному відділу державної виконавчої служби у Полтавській області.

Постановою старшого державного виконавця Пирятинського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 28.10.2016 р. виконавче провадження з примусового виконання вказаної ухвали закінчено, у зв'язку з відсутністю можливості внести відомості про обтяження до Державного реєстру на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, оскільки майно, вказане в ухвалі № 544/1092/16-ц, виданої Пирнятинським районним судом Полтавської області 25.10.2016 р., належить на праві власності згідно інформаційної довідки № 71660906 від 28.10.2016 р. іншій особі (а.с. 13, 32).

25.11.2016 р. позивач ОСОБА_7 збільшила позовні вимоги та просила визнати недійсним договір дарування незакінченого будівництвом торговельного комплексу та земельної ділянки, що був посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П. від 15.08.2007 за реєстровим №3737 та витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 нежитлове приміщення - торгівельний комплекс, загальною площею 502,7 кв.м та земельну ділянку площею 0,150 га, з цільовим призначенням: традиційні народні промисли і підприємницька діяльність, розташований у АДРЕСА_1 (а.с.22-23).

Одночасно із заявою про збільшення позовних вимог, ОСОБА_7 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,150 га з цільовим призначенням традиційні народні промисли і підприємницька діяльність, розташованої в АДРЕСА_1, та нежитлове приміщення - торгівельний комплекс загальною площею 502,7 кв.м., розташований за цією ж адресою, що перебуває у власності ОСОБА_3 (а.с. 26-27).

Заяву обґрунтовувала тим, що вказана земельна ділянка та нежитлове приміщення, яка є предметом спору, була відчужена відповідачем ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 та перебуває у його власності, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання майбутнього рішення суду.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, місцевий суд обґрунтовано виходив із того, що між сторонами виник спір з приводу права на вказане нерухоме майно, відповідачем було відчужено спірне майно на користь іншої особи, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, з огляду на наступне.

За правилом ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а за нормами ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Згідно ст. ст. 151, 153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною третьою ст. 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що між сторонами виник спір з приводу права на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, та нежитлове приміщення - торгівельний комплекс загальною площею 502,7 кв.м., розташований за цією ж адресою.

Виходячи з характеру заявлених позовних вимог, приймаючи до уваги те, що спірне нерухоме майно було відчужене ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що будь-яке відчуження спірного майна може створити реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Тому обґрунтовано задовольнив заяву ОСОБА_7 в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку та відмовив у накладенні арешту на незавершене будівництво на вказаній земельній ділянці. При цьому, вжиті заходи забезпечення позову є співмірними з заявленими вимогами.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги до уваги колегії суддів не приймаються, зводяться до незгоди з постановленою ухвалою та вірних висновків суду не спростовують.

Посилання відповідача на те, що в нього відсутній намір відчужувати спірну земельну ділянку, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки право на вказану земельну ділянку є предметом позовних вимог ОСОБА_7, а спірна земельна ділянка вже була відчужена ОСОБА_11 під час перебування позову в суді.

Крім цього, відповідачем не зазначено та не доведено, чим саме вжиті заходи забезпечення позову порушують його права чи інтереси.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали судді місцевого суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий /підпис/ О.В.Чумак

Судді /підпис/ С.М.Бондаревська

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак