Справа № 669/1321/16-ц
Провадження № 6/669/2/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області в складі головуючої Бараболі Н.С., при секретарі Рудій Т.В., розглянувши подання державного виконавця Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

На виконанні Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження №371/4 від 14.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Державний виконавець Білогірського районного відділу ДВС ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, в якому зазначив, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, добровільно аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01.12.2016 року виникла заборгованість в розмірі 10921,47 грн.

Просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання згаданого рішення.

В ході судового розгляду державний виконавець Дмітрієв П.О. подання підтримав.

Заслухавши пояснення державного виконавця відділу ДВС, дослідивши матеріали справи, подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного судового рішення 13 лютого 2013 року видано виконавчий лист.

14 листопада 2016 року державним виконавцем Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області відкрито виконавче провадження.

Згідно із п.18 ч.3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов'язань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець Білогірського районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_2П, ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Сам факт наявності відкритого протягом тривалого часу виконавчого провадження не свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

З довідки-розрахунку Державного виконавця Білогірського районного відділу ДВС від 10 лютого 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 в 2016 році за період жовтень-грудень сплатив 1409,70 гривень в січні 2017 року боржник сплатив 1507,00 гривень. Виконавчий документ до відділу ДВС надійшов з заборгованістю станом на 30.09.2016 року в сумі 10002,87 гривень. Заборгованість станом на 01.02.2017 року становить 9002,27 гривень.

Окрім цього, з представлених суду документів не вбачається, що з моменту відкриття виконавчого провадження 14 листопада 2016 року до 23 грудня 2016 року державним виконавцем вчинялися будь-які виконавчі дії, спрямовані на виконання судового рішення. Усі наявні у справі запити державного виконавця щодо зясування місця роботи ОСОБА_2, його майнового стану, тощо, здійснені у листопаді 2016 року, вихід державного виконавця за місцем проживання боржника здійснювався лише один раз 23 грудня 2016 року, що стверджується відповідним актом.

Отже, за таких обставин відсутні підстави вважати, що боржник ОСОБА_2 ухилявся від виконання обовязку, покладеного на нього судовим рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З огляду на вищенаведене можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов'язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд Хмельницької області впродовж 5 календарних днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя підпис ОСОБА_5

З оригіналом згідно.

Суддя Білогірського районного суду Н.С. Бараболя