УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Зимницької М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду міста Києва заяву Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року, постановлене в межах розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Дніпровський районний відділ Головного управління ДМВС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

в с т а н о в и в:

21 листопада 2016 року Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві в особі Дніпровського районного відділу звернулось до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 версня 2014 року, постановлена в межах розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Дніпровський районний відділ Головного управління ДМВС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території України. (а.с.43-46)

Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві Кіслова О.П., в судовому засіданні просила заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задовольнити та скасувати рішення суду, пояснила, що 15 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва постанлвнео рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, встановлено факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України. Після ухвалення зазначеного рішення, 21 жовтня 2016 року ГУДМС України в м.Києві отримало від Департаменту захисту національної державності СБУ України інформацію щодо фальсифікації судових доказів з метою отримнання підстав для легалізації в Україні громадянами Вірменії, в тому числі громадянином Вірменії ОСОБА_2, 1982 року народження. Виходячи з отриманої інформації заявнику стали відомі істотні для справи обставини, які є істотними для справи, але не були і не могли бути відомими на час розгляду справи, а саме те, що в період з 1989 по 2004 рік ОСОБА_2 не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, також почав навчатись у загальноосвітній школі №141 м. Києва лише з вересня 1995 року. Таким чином, матеріали перевірок СБУ спростовують факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24.08.1991р., отже відсутні й підстави для задоволення заяви ОСОБА_2, а наведені в заяві про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами докази могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, і як наслідок, вплинути на результат розгляду справи.

Представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні просив залишити без задоволення заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з підстав, викладених у письмових запереченнях, які приєднано до справи (а.с.74-76), пояснив, що під час розгляду Дніпровським районним судом м. Києва цивільної справи за заявою ОСОБА_2 про встаноення юридичного факту, були дослідженні всі необхідні для прийняття законного і обгрутвоаного рішення документа та докази, а сторони мали можливість надати відповідні докази, надати свої пояснення щодо них. В той же час, документи, на які посилається заявник, як ново виявлені обставини, жодним чином не доводять той факт, що ОСОБА_2 не проживав постійно на території України станом на 24.08.1991 року, відповідь на запит СБУ зі школи №141 просто означає, що в цій школі ОСОБА_2 почав навчатись з 1995 р., а не те, що він до цього не вчився в іншій школі м. Києва, це ж саме стосується і відповіді власника будинку, тому обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні положень ст.361 ЦПК України.

Представник заінтересованої особи - Управління ДМС у Житомирській області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. ( ч. 1 ст. 365 Цивільного процесуального кодексу України)

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №755/20909/14-ц, оцінивши наявні у справі докази, наведені заявником Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві, в особі уповноваженого представника Кіслової О.П., підстави для скасування рішення суду за нововиявленими обставинами, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 361 Цивільного процесуального кодексу України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Судом встановлено, що 15 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва постанлвнео рішення про задоволення заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи Дніпровський районний відділ Головного управління ДМВС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території України.

Встановлено факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України. (а.с.36-39)

Обґрунтовуючи підстави для перегляду рішення суду за новиявленими обставинами, представник заявника Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві Кіслова О.П., посилається, як на підставу перегляду судового рішення, на положення п.1 ч.2 ст.361 Цивільного процесуального кодексу України, а саме наявність обставин, які спростовують факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24.08.1991року.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. ( п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України)

Як роз'яснено у п.3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1, 2 ч. 2ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених п.3, 4 ч.2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави для посилання на ці обставини виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи.

Як встановлено у мотивувальній частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2014 року: « З наданих до справи документів встановлено, що ОСОБА_2 разом з батьками з 1989 року постійно проживає на території України, має постійну реєстрацію на території України, має паспорт громадянина України, який був виданий в 2004 році з урахуванням вимог Закону України «Про громадянство України.

Необхідність встановлення факту постійного проживання на території України заявника, який вже визнаний громадянином України, виникла у звязку з тим, що була порушена кримінальна справа відносно працівника Попільнянського РВ УМВС Житомирської області по підробці документів, складанню та видачі завідомо неправдивих документів, і в ході розслідування даної справи паспорти рідних заявника серед інших осіб були об'єктом перевірки».

Згідно даних, які викладено у листі Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 20.10.2016р. вих.№5/2/1-17358, здійсненою перевіркою достовірності наданих родиною ОСОБА_2 у 2014 році до Дніпровського районного суду м. Києва матеріалів з метою встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р., з'ясовано, що вони містять недостовірні відомості (а.с.47-48).

На запит Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України, Відокремленим підрозділом готель «Оберіг» ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» надано відповідь датована 25 травня 2016 року за вих. №107, де повідомляється, що за адресою: АДРЕСА_1 п'ять осіб, серед яких вказаний ОСОБА_2, не зареєстровані та в період з 1989 року по 2004р. в архівних карточках Ф-16 не значаться, тобто не були зареєстровані (не прописані). (а.с.49).

На запит Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України, Комунальний навчальний заклад «Навчально-виховний комплекс №141 «Освітні ресурси та технологічний тренінг» міста Києва надав відповіль датовану 20 травня 2016 року за вих.№324 про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчався у середній загальноосвітній школі №141 з вересня 1995 р. по червень 1999 р., та отримав атестат про повну загальну середню освіту НОМЕР_1, додаток НОМЕР_2, долучивши копії сторінок книг обліку атестатів з даними про вступ до школи у 1995 році. (а.с.50, 51-54).

Оцінивши наявні у справ докази та враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що наведені заявником Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві обставини можуть слугувати підставою для скасування рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 версня 2014 року про задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, оскільки свідчать про наявність істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, а також можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі,

Так, відомості про те, що ОСОБА_2 в період з 1989 року по 2004 р. не був зареєстрованим (прописаним) за адресою: АДРЕСА_1, є істотними для правильного вирішення даної справи, оскільки в силу свого віку ОСОБА_21982 року народження, станом на 24 серпня 1991 року, був малолітньою дитиною, тому в силу положень цивільного законодавства місце проживання фізичної особси, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, а також відомості про місце навчання малотіньої дтини, яка досягла шкільного віку, входить до предмету доказування для встаноення факту чи проживав ОСОБА_2 на території України в певний час, отже безпосередньо впливає на висновки суду по суті заявлених вимог. Отже вказані вище відомості, відображені в письмових доказах, є нововиявленими обставинами в розумінні п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність встановлених нововиявлених обставин, які дають пісдтви для скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Дніпровський районний відділ Головного управління ДМВС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території України.

Відповідно до положень ч.2 ст.365 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», виходячи зі змісту статей 364-1, 365 ЦПК перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заява розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд. Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. Відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. ( ч.1 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст.256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У п. 2 цієї Постанови визначено, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення, набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України» (розділ ІІ) та Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджених Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року, зі змінами внесеними Указом Президента України від 27 червня 2006 року №588 «Про внесення змін до Указу Президента України від 27 березня 2001 року №215», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Згідно статті 26 Закону України «Про громадянство» визначено, що оскарження рішень з питань громадянства, прийняті спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань громадянства, Міністерством закордонних справ України та їх органами, можуть бути оскаржені у вставленому законом порядку до суду.

Таким чином, законодавством України передбачений інший порядок для вставлення фактів, які можуть бути наслідком надання заявнику громадянства України , а у разі незгоди заявника з рішенням органу, що уповноважений розглядати заяви про набуття громадянства України, останнє може бути оскаржене до суду.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, встановлення цього факту має для нього юридичне значення, оскільки дозволить встановити його належність до громадянства України.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Разом з тим, виходячи зі змісту вимог заявника ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, та встановлених судом під час розгляду даної справи обставин, заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" встановлений порядок оформлення набуття громадянства України, а вирішення зазначеного питання віднесено до компетентних органів державної влади, до яких заінтересовані особи подають перелічені у відповідних пунктах Порядку документи на підтвердження певних обставин, а за наявності рішення органу, що уповноважений розглядати заяви про набуття громадянства України, останнє може бути оскаржене до суду, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, тому відсутні підстави для розгляду даного питання в порядку, який визначений Главою 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Цивільного процесуального кодексу України, що зумовлює застосування наслідків, передбачених ч.4 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

Виходячи з наведено, суд убачає існування спору про право щодо належності фізичної особи до громадянства України, тому заява ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 208-210, 256, 361-365 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Заяву Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року, постановлене в межах розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Дніпровський районний відділ Головного управління ДМВС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, Управління Державної міграційної служби у Житомирській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, Управління Державної міграційної служби у Житомирській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, - залишити без розгляду.

Роз'яснити заявнику його право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я