Справа № 496/2260/16-ц
Провадження № 2-р/496/1/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розяснення судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду з даною заявою, в якій просить розяснити рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 липня 2016 року по цивільній справі № 496/2260/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на ? частину житлового будинку, зазначивши, що ОСОБА_1 набув права власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: с. Градениці 1-й пров. Вишневий, 33 Біляївського району Одеської області у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 10 листопада 1997 року.

Сторони до судового засідання не зявилися, хоча була повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 липня 2016 року по цивільній справі № 496/2260/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на ? частину житлового будинку, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, та визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії ААО № 553612, видане державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори 21 травня 1998 року, зареєстроване у реєстрі за № 2-818 на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частинах кожному на житловий будинок з надвірними спорудами: літня кухня, льох, гараж, розташований по І провулку Леніна, 25 в селі Градениці Біляївського району Одеської області загальною житловою площею 45,0 кв.м. і вважати, що вказане свідоцтво видане на зазначений житловий будинок житловою площею 32,0 кв.м. з надвірними спорудами: літня кухня, вбиральня, гараж, огорожа; визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами: літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа, розташованого за адресою: с. Градениці Біляївського району Одеської області по пров. Вишневому, 33 (колишня адреса І пров. Леніна, 25) загальною площею 87,6 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м. (а.с. 37-39, 41, 49).

З матеріалів справи вбачається, що вище згадане судове рішення на даний час залишається не виконаним в частині реалізації позивачем визнаного за ним права власності на? частину житлового будинку з надвірними спорудами: літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа, розташованого за адресою: с. Градениці Біляївського району Одеської області по пров. Вишневому, 33 (колишня адреса І пров. Леніна, 25) загальною площею 87,6 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., оскільки не зазначено, яким чином набуте право власності ОСОБА_1, - а тому, суд приходить до висновку про можливість та необхідність розяснення судового рішення для забезпечення реалізації позивачем своїх процесуальних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України, у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки даний спір виник щодо спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 10 листопада 1997 року, справа була розглянута в межах заявлених позовних вимог, та очевидним є те, що право власності на майно в порядку спадкування може бути визнано виключно на ту його частину, що належала спадкодавцю, таким чином, подальше не виконання судового рішення має наслідком порушення права позивача, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 14, 221 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення задовольнити.

Розяснити рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 липня 2016 року по цивільній справі № 496/2260/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на ? частину житлового будинку, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами: літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа, розташованого за адресою: с. Градениці Біляївського району Одеської області по пров. Вишневому, 33 (колишня адреса І пров. Леніна, 25) загальною площею 87,6 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., зазначивши, що нерухоме майно, на яке визнано право власності за ОСОБА_1, слід вважати набутим у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 10 листопада 1997 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області: ОСОБА_6