АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 619/3393/16-ц Головуючий суддя І інстанції Овсянніков В. С.
Провадження № 22-ц/790/1222/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: -Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Баранкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_5, ОСОБА_4 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Дергачівського комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвенрос», третя особа відділ державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції про визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким заочним рішенням ОСОБА_5, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просять його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим.

Вказали, що суд першої інстанції не забезпечив повного і всебічного з'ясування обставин по справі, на які позивачі посилались як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами поштового відправлення виконавчих документів та їх вручення. Судом не приведено норми права, яка б вимагала від позивачів надати до суду інший доказ поштового відправлення виконавчих документів; судом порушено вимоги п.2 ст.57 ЦПК України, суд не забезпечив допит відповідача стосовно отримання чи неотримання виконавчих документів та не захистив право родини на житловий будинок АДРЕСА_1.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Частиною 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника, відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 1.3 Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_5 Згідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.11.2010 року виконавче провадження з примусового виконання щодо боржника ОСОБА_5 закінчено та знято арешт з майна боржника, в тому числі з вказаного будинку.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи наявна копія зворотного повідомлення про вручення 08.12.2010р. поштової кореспонденції від ОСОБА_5 на адресу відповідача - КП «Інвенрос», однак позивачі всупереч свого процесуального обов'язку не надали належних і допустимих доказів, якими не можуть бути показання свідків, про те, що при цьому відповідачем була отримана саме копія постанови державного виконавця від 18.11.2010р. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-312, виданого 26.05.2010р. Дергачівського райсуду Харківської області про стягнення грошової суми у розмірі 137390,00 грн. та про зняття арешту з майна боржника, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 726182 від 20.07.2010р., у тому числі - з будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7-9).

Відповідно до абзацу 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, визначено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку, є розрахунковий документ встановлений відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв'язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача.

Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв'язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Оскільки матеріали справи не містять опису вкладення поштового відправлення та оскільки позивачі не надали до суду, у тому числі під час апеляційного провадження, належних і допустимих доказів, які б спростовували встановлені у рішенні обставини, тому суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до вказаних норм закону відмовив у задоволенні позову за недоведеністю.

Суд правильно встановив відсутність доказів про те, що вони позивачі не отримали кредит від банків саме з причини не зняття вказаного арешту з будинку, про що було зазначено в якості підстави розглянутого судом позову. За недоведеності причинного зв'язку між залишенням арешту на будинок та неотриманням кредиту відсутні передбачені ст. 1167 ЦК України умови для стягнення моральної шкоди.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії