Ухвала

іменем україни

08 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 19 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 був укладений договір «Автопакет», відповідно до умов якого остання отримала в кредит у розмірі 21 157,94 доларів США зі сплатою 14,05 % річних із терміном повернення до 18 серпня 2015 року.

Позичальник належним чином не виконала своїх зобов'язань, унаслідок чого станом на 09 лютого 2015 року у неї перед банком виникла заборгованість, яка складається із: заборгованості за основним зобов'язанням - 12 822,31 доларів США, процентів за користування кредитом - 1 571,57 доларів США, пені - 50 562 грн 75 коп. та штрафів - 52 802 грн 17 коп.

Ураховуючи викладені обставини, ПАТ «КБ «Надра» просило стягнути із ОСОБА_3 на його користь зазначену вище суму кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» від 19 серпня 2008 року № 405/П/РП/2008-840 у сумі 14 393,88 доларів США та пеню в розмірі 50 562 грн 75 коп. У задоволенні решти позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 19 серпня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір «Автопакет», за яким остання отримала кредит у сумі 21 157,94 доларів США зі сплатою 14,05 % річних та терміном повернення до 18 серпня 2015 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 09 лютого 2015 року утворилася заборгованість, яка складається із заборгованості за основним зобов'язанням - 12 822,31 доларів США, заборгованості за процентами - 1 571,57 доларів США, пені - 50 562 грн 75 коп., штрафів - 52 802 грн 17 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, застосувавши положення ст. ст. 525-527, 530, 610, 611, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, виходив із того, відповідачка належним чином не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку.

Відмовляючи ПАТ «КБ «Надра» у стягненні штрафів, суди зазначили, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й т саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за даним договором, унаслідок чого нарахування пені відбувається за кожен день прострочення.

Згідно із п. 5.2 договору штраф застосовується за порушення п. п. 4.3.1 (забезпечення банку всіма необхідними документами для здійснення ним дій, передбачених п. 2.1 договору), п. п. 4.3.7 (повідомлення банку протягом двох робочих днів про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені, а також про факти розлучення, одруження, народження дітей та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов'язань за договором, з наданням відповідних документів, що їх підтверджують), п. п. 4.3.9 (на вимогу банку надавати документи, що підтверджують поточний фінансовий стан позивальника), п. п. 4.3.10 (надати додатково забезпечення виконання зобов'язань за цим договором у разі суттєвого погіршення фінансового стану позичальника, зниження вартості забезпечення за ним договором).

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачкою указаних умов кредитного договору як підстави для застосування до неї штрафів, що є його обов'язком відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

За таких обставин, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення штрафів.

Доводи скарги висновків суду не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик