Справа № 464/8886/16-ц
пр.№ 2/464/89/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2017 Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань Бігун Ю.І.

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Першої Львівської державної нотаріальної контори про зняття обтяжень та заборон на нерухоме майно, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зняття обтяжень та заборон на нерухоме майно. Мотивує позов тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності їй, її чоловіку ОСОБА_4, доньці ОСОБА_5 та батькам ОСОБА_6, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач після смерті батьків отримала свідоцтво про право на спадщину на 2/5 частин вказаної вище квартири. Маючи намір відчужити житло, вона звернулась в Першу Львівську державну нотаріальну контору, де дізналась, що квартира перебуває в Реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Підставою внесення даного запису був лист УМВ м.Львова від 05.04.1999. З приводу скасування арешту, накладеного на її квартиру вона зверталась неодноразово в ГУ НП у Львівській області, судові інстанції в порядку кримінального судочинства, натомість всі її звернення не дали позитивних результатів. Просить захистити її право власності та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений Першою Львівської державною нотаріальною конторою згідно листа УВС м.Львова від 05.06.1999. Крім того, просить зобов'язати Першу Львівську державну контору внести відповідні зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Представник позивача ОСОБА_2, що діє згідно довіреності від 18.01.2017 (а.с.50) в судовому засіданні позов підтримала, просить задоволити.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, листом №298/01-16 від 21.02.2017 просить розглядати справу у відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 видано згідно з розпорядженням виконкому Львівської міської ради народних депутатів від 07.04.1997 №224.

З дубліката свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 02.09.2008 вбачається, що квартирою АДРЕСА_1 володіють на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, та ОСОБА_7

Встановлено, що після смерті батьків позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 за реєстровим НОМЕР_2, Першою Львівської державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину на 2/5 частин квартири після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_3.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено обтяження арешт за реєстровим № реєстраційний запис обтяження: 4342611, 11.01.2007 15:27;46, реєстратор Перша Львівська державна нотаріальна контора, Львівський міський нотаріальний округ, номер запису про обтяження: 7229542.

Судом з'ясовано, що підставою для внесення записів про обтяження був лист УВС м.Львова від 05.04.1999, вих. №16/6-304, надісланий в Першу Львівську державну нотаріальну контору за вх. №632 від 05.04.1999 про арешт майна, накладеного у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи №141-5779 на приватизовану квартиру, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи №6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, на переконання суду, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

З довідки №3/6207 від 12.05.2015, виданої Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що відсутні відомості про накладення обтяжень та заборони на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6).

З листа Львівського державного нотаріального архіву №2381 від 24.11.2015 вбачається, що в архіві міститься лише копія листа УВС м.Львова від 05.04.1999, який надісланий в Першу Львівську державну нотаріальну контору про арешт майна, накладеного у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи №141-5779.

Встановлено, що позивач неодноразово зверталась в ГУ НП у Львівській області стосовно зняття арешту з належної їй квартири.

З листа ГУ НП у Львівській області від 19.01.2016 вбачається, що з приводу скасування арешту позивач має право звернутись до судового органу.

З постанови Галицького районного суду м.Львова від 23.02.2017 вбачається, що ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні клопотання про зняття арешту з майна. В постанові зазначено про те, що нормами КПК України в редакції 1960 року передбачено прямий обов'язок слідчого щодо вирішення питання про зняття арешту з майна.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Скориставшись своїм правом, позивач просить зняти арешт з майна, оскільки це унеможливлює реалізацію її прав як власника.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суду не надано жодних доказів того, що позивач була підозрюваною чи обвинуваченою будь-якій кримінальній справі, кримінальне переслідування відносно ОСОБА_4 закрито по амністії в 1999 році, доказів визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні у суду відсутні.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Встановлено, що право власності на вище вказану квартиру набуто позивачем у спосіб визначений законом.

Нормами ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Таким чином, в даному випадку в діях власника майна не встановлено жодної неправомірної поведінки при набутті майна; майно належним чином оформлено та отримані правовстановлюючі документи, тому позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення.

В решті вимоги про зобов'язання внести відповідні зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними, здійснюються в порядку виконання рішення суду.

На підставі ст.ст.16, 319, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 212-214, 215 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зняти арешт, накладений на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційного запису обтяження: 4342611, 11.01.2007 15:27;46, реєстратор Перша львівська державна нотаріальна контора, Львівський міський нотаріальний округ, номер запису про обтяження: 7229542.

В решті вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Ю.Горбань