Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПІЦИК О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

06 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В позовній заяві зазначила, що 03 травня 2006р. померла її мати ОСОБА_3. 10 лютого 2000 р. її мати склала заповіт у Третій державній нотаріальній конторі, з якого слідує, що вона заповіла свою квартиру за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 104/32 в користь дітей позивачки і відповідача. Померла мати позивачки та відповідач є співвласниками цієї квартири. Позивачка несвоєчасно звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, попустивши встановлений 6 місячний трок для такого звернення. Відповідач оформив спадщину на 1/4 вказаної квартири. Причиною пропущення строку позивачка зазначає відсутність на території України.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що позивачка була на похороні матері, після похорону залишалася в Україні на певний час, про заповіт вона знала, після цього кілька разів приїздила в Україну, в 2011р. була на похороні сестри, мала змогу подати заяву про прийняття спадщини, поважних причин такого значного пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини немає.

Заслухавши пояснення сторін по справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 02 грудня 1994р., квартира за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 104/32 належала на праві приватної спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

10 лютого 2000р. ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповіла вищевказану квартиру заповіла в рівних частках синові ОСОБА_5 та дочці ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про смерть від 03 травня 2006 р., ОСОБА_3 померла 03.05.2006 р.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 ( імя змінено з ОСОБА_5 19.10.1999р. ) у встановлений строк звернувся із заявою про прийняття спадщини і 25.02.2011р. йому Третьою Львівською державною нотаріальною конторою видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Позивачка в установлений законом строк не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а подала до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом по смерті своєї матері лише 13.10.2016 р.

Отже, позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини на 10 років, що є дуже значним терміном.

Пропуск строку для звернення з заявою про прийняття спадщини мотивує тим, що вона перебувала за кордоном.

Однак відповідачем в судовому засіданні спростовано доводи позивачки, так як про заповіт вона знала з часу його посвідчення, в Україні бувала кілька разів, тобто мала можливість написати заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно змісту п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з Листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Однак, зазначені позивачкою причини пропуску нею шестимісячного строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері і подання такої заяви лише через 10 років не є обєктивними та такими, що не залежали від її волі, не є непереборними і такими, що створювали для неї істотні труднощі для подання нотаріусу протягом заяви про прийняття спадщини.

Доказів поважності причин тривалого пропуску строку для прийняття спадщини позивачка та її представник суду не надали, голослівно зазначивши про своє перебування за межам України та неможливість тимчасового приїзду в Україну.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,208,209,212,215 ЦПК України, ст.ст.1268,1269,1270,1272 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_6