АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 755/7217/16-ц Головуючий в 1 інстанції - Яровенко Н.О.
апеляційне провадження № 22-ц/796/3230/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Прокопенко Тетяни Юріївни, діючої в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВ - Холдинг», на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВ - Холдинг» про визнання незаконним рішення Київської міської ради та визнання незаконними договорів, укладених на його виконання,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

Зобов`язано припинити проведення земляних, підготовчих та будівельних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 які розташовані між вул.Микільсько-Слобідська,7-9 Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛВ- Холдинг» до завершення розгляду цивільної справи та набрання рішенням суду законної сили.

За даною ухвалою стягувачем є ОСОБА_2, адреса проживання: АДРЕСА_1

За даною ухвалою боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛВ-Холдинг».

Строк пред'явлення ухвали до виконання один рік.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЛВ - Холдинг», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представники позивача проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи ухвалу суду законною.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове забезпечення позову шляхом припинення проведення земляних, підготовчих та будівельних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 які розташовані між АДРЕСА_2 ТОВ «ЛВ- Холдинг» до завершення розгляду цивільної справи та набрання рішенням суду законної сили, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пункті 4 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, ТОВ «ЛВ - Холдинг» про визнання незаконним рішення Київської міської ради та визнання незаконними договорів, укладених на його виконання.

Предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради №641/10129 від 13 листопада 2013 року «Про поновлення ТОВ "ЛВ-Холдинг" договорів оренди земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціонального комплексу у складі об'єктів житлового, громадського, торговельно-розважального призначення і готельного комплексу з паркінгами та спортивно-оздоровчої бази на АДРЕСА_2.

Заява представника ОСОБА_2 про забезпечення позову була предметом розгляду судом неодноразово.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року заява представника ОСОБА_2 про забезпечення позову була задоволена частково. Заборонено припинення проведення земляних, підготовчих та будівельних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 які розташовані між АДРЕСА_2 ТОВ «ЛВ- Холдинг» до завершення розгляду цивільної справи та набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року було скасовано з передачею питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що районним судом не вирішено питання про вжиття заходів забезпечення позову в межах заявлених позивачем вимог. Крім того, було зазначено про необхідність суду першої інстанції перевірити відповідність обраного позивачкою виду забезпечення позову принципу співмірності відносно пред'явлених ОСОБА_2 позовних вимог, які носять немайновий характер.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, районний суд належним чином не виконав вказівки апеляційного суду, викладені в ухвалі від 12.10.2016 р., та повторно постановив ухвалу про забезпечення позову, належним чином не з'ясувавши чи дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання незаконним рішення Київської міської ради та визнання недійсними договорів, укладених на його виконання, без вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов'язання припинити проведення земляних, підготовчих та будівельних робіт на земельних ділянках. Окрім того, суд не перевірив співмірність обраного позивачкою ОСОБА_2 виду забезпечення позову заявленим нею позовним вимогам, які носять немайновий характер.

Також, із апеляційної скарги видно, що на виконання спірного рішення Київської міської ради №641/10129 від 13 листопада 2013 року ТОВ «ЛВ-Холдинг» були отримані Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №4913/0/18-1009-12 від 17.04.2012 р., на підставі яких було здійснено проектування об'єкта будівництва та отримано позитивний висновок експертизи проекту, наданий ТОВ «Укрбуд експертиза» 22 травня 2014 р., а Державною архітектурно - будівельною інспекцією України виданий дозвіл на виконання будівельних робіт. Встановлена Дніпровським районним судом м. Києва заборона проведення земляних, підготовчих та будівельних робіт на вказаних земельних ділянках фактично зупинила дію всіх дозвільних документів у сфері містобудування, виданих для забудови спірних земельних ділянок.

Тобто, застосованим судом засобом забезпечення позову фактично обмежується господарська діяльність ТОВ «ЛВ Холдинг».

Проте, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність постановленої судом ухвали є обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Прокопенко Тетяни Юріївни, діючої в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВ - Холдинг», - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року - скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: