Справа № 236/353/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2017 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, ОСОБА_1 , розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України заява повинна містити:

1. найменування суду, до якого подається заява;

2. ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3. зміст позовних вимог;

4. ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5. виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги;

6. зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав, для звільнення від доказування;

7. перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Згідно позовних вимог позивачка просить визнати за нею право власності на частину спільного майна. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ від 17.10.2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем в позовній заяві вказоно, що ціна позову складає 640,00 гривень. Однак, з метеріалів справи вбачається, що спільним майном є квартира АДРЕСА_1, будинок № 45 по вул. Івана Богуна в м. Донецьк, автомобіль ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль ЗИЛ-ММЗ 45021 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_2, DAF XF 95 380 2006, державний номерний знак НОМЕР_3, вартість якого значна біша за вказану позивачем ціну позову.

Крім того, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Однак з матеріалів справи вбачається, що вартість спірного майна взагалі не була визначена, у зв"язку з чим судовий збір сплачений не вірно.

В позовній заяві позивачка просила відстрочити оцінку спірного майна та відповідно сплату судового збору в належній сумі до надання відповідачем правовстановлюючих документів на спірне майно.

Законодавцем передбачена можливість відстрочення, розстрочення судового збору, його зменшення або звільнення від сплати. На підставі ст. 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Однак суд враховує, що відповідач зареєстрований на тимчасово окупованій території (вул. Тагора, буд. 45, Петровський район, м.Донецьк), де припинено роботу органів державної влади на невизначений термін, що свідчить про неможливість виконання ухвали суду в частині витребування з відповідача правовстановлюючих документів на спірне майно, що унеможливлює проведення оцінки майна та відповідно сплати судового збору в належному розмірі.

Одночасно в позовній заяві позивачка просить накласти арешт на спірне майно.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Пунктом 1 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову " передбачено, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Однак, позивачка не надала клопотання про забезпечення позову, оформлене належним чином з наданням доказів тому, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.121 ЦПК України заява, яка подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати можливість позивачу ОСОБА_2 виправити вказані в ухвалі недоліки в п"ятиденний строк з моменту отримання копії ухвали, в противному разі позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -