У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"07" березня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участі: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Житомирський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення юридичного факту, що національність ОСОБА_1, який народився 27 грудня 1964 року в м. Житомирі поляк.

Подана заява обґрунтовувалась тим, що заявник виховувався в дусі поваги до свого історичного походження, відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру, святкує польські свята та вважає себе поляком й хоче відновити та зберегти своє етнічне польське походження. Вказував, що на даний час в документах, які йому видавались (свідоцтві про народження, паспорт, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини), зазначається національність «українець». Дані про існування документів, підтверджуючих той факт, що за національністю він поляк відсутні, у звязку зі смертю батьків, діда та бабусі. Вказує, що встановлення факту приналежності до польської національності необхідно для впорядкування документів з метою отримання «Карти поляка», а також для підтримання родинних відносин з родичами батька поляками.

Заявник у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Житомирській області у судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника та просив вирішити питання виходячи з матеріалів справи та згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення заявника, розглянувши подану в порядку окремого провадження заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд дійшов наступних висновків.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 234 ЦПК України).

Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що метою встановлення факту приналежності до польської національності є впорядкування документів для отримання «Карти поляка», а також для підтримання родинних відносин з родичами поляками.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якою передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення, справи за заявами про встановлення факту належності до певної національності - в переліку відсутні.

В ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, згідно з ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Зазначена правова позиція також знайшла своє відображення у інформаційному листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому вказується про те, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, щодо належності до певної національності.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснив, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 205, 209, 210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі №296/10228/16-ц за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя К. В. Шалота