Номер провадження 22-ц/788/118/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 06 жовтня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до Галицького районного суду м. Львова із позовом, який остаточно уточнивши, ПАТ «Ідея Банк» (далі банк) просило в рахунок погашення кредитних зобовязань на свою користь за кредитним договором № 910.19281, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 звернути стягнення на предмет застави автомобіль PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) VF3BUAFZPCZ802077, реєстраційний № НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля банком будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати банку усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати /виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/ особу власника, які повязані з продажем автомобіля, тощо).

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 грн. 00 коп. Стягнути з відповідачів солідарно на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2113 грн. 01 коп. Покласти на відповідачів всі інші можливі витрати, повязані з розглядом даної справи.

Свої вимоги мотивує тим, що 02.11.2012 р. між Банком та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 910.19281, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 145 873 грн. 00 коп. на купівлю транспортного засобу PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі № VF3BUAFZPCZ802077, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування коштами за даним кредитним договором до 02.11.2014 року. Частина кредитних коштів була перерахована на купівлю вищевказаного автомобіля, а решта на фінансування страхового платежу. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, яка визначається відповідно до умов Кредитного договору, яка станом на дату його укладання становила 4,99 % річних. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між банком та ОСОБА_3 15.11.2012 року був укладений договір застави транспортного засобу, а саме автомобіля PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі № VF3BUAFZPCZ802077, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідач належно не виконує свої зобовязання за кредитним договором і станом на 08.06.2015 року має заборгованість у сумі 211 300 грн. 93 коп. з яких: 51 273 грн. 85 коп. прострочений борг; 28 353 грн. 04 коп. прострочені проценти; 42 грн. 06 коп. строкові проценти; 127 534 грн. 64 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань; 450 грн. 51 коп. дебіторська заборгованість; 3 646 грн. 83 коп. інші штрафні санкції. Виконання зобовязання за кредитним договором забезпечене порукою ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» відповідно до договору поруки від 10.06.2015 року, укладеного між банком та товариством.

За умовами договору товариство на добровільних засадах взяло на себе зобовязання перед банком відповідати солідарно в межах суми 100 грн. 00 коп. за зобовязаннями позичальника, які виникають з кредитного договору. Право вимоги у банку до Товариства відповідно до умов договору поруки виникає з моменту прострочення боржником оплати чергового ануїтетного платежу (та/або його частини) інших обовязкових платежів за кредитним договором більше ніж 30 днів.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова провадження у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_3, ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс», про звернення стягнення на предмет застави, стягнення заборгованості за кредитним договором закрито в частині вимог до ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» (а.с.25).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2015 року справу за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави передано на розгляд до Ковпаківського районного суду м.Суми (а.с.28).

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 06.10.2016 року позов ПАТ «Ідея Банк» задоволений частково: звернуто стягнення на заставне майно ОСОБА_3, яким забезпечене виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором №910.19281 від 02.11.2012 року перед ПАТ «Ідея Банк», а саме автомобіль PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі №VF3BUAFZPCZ802077, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.19281 від 02.11.2012 року у сумі 211 300 грн. 01 коп.

В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2113 грн. 01 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд не врахував тієї обставини, що вона не змогла вчасно прибути у судове засідання 06.10.2016 року з поважних причин, а відтак не мала фізичної можливості надати суду докази на підтвердження сплати нею внесків за кредитною угодою, оскільки вона не згодна з сумою боргу. Зазначає, що за 17 місяців вона сплатила 103 079 грн. 16 коп. основного боргу та 10 311 грн. 86 коп. відсотків. Вважає, що на даний час залишок несплаченого кредиту складає: 42 793 грн. 84 коп. основного боргу та 4 246 грн. відсотків, оскільки щомісячно з 02.11.2012 року до квітня 2014 року вона щомісячно сплачувала по 7 800 грн. Зазначає, що нею робилися спроби для можливого урегулювання спору мирним шляхом, зокрема нею проводилася оцінка заставного автомобіля і до кредитного комітету вона зверталася із заявою про часткове списання боргу за кредитним договором через її скрутне матеріальне становище. Вважає, що заочне рішення суду ухвалене передчасно та порушує її права, передбачені цивільним процесуальним законодавством та Конституцією України, зокрема на змагальність сторін у процесі, а тому підлягає скасуванню , а справа направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Сторони в судове засідання не зявилися, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

ОСОБА_3 подала клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу, але у звязку з тим, що розгляд справи призначено на 23.02.2017 р. вдруге, бажання участі в судовому засіданні вона у клопотанні не зазначила, а неявка сторін, які беруть участь у справі, не є обовязковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню .

Частково задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що через неналежне виконання відповідачем свого основного зобовязання за кредитним договором, банк вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості в розмірі 211 300 грн. 01 коп.

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, що 02.11.2012 року між банком та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 910.19281 відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 145 873 грн. 00 коп. на купівлю транспортного засобу PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі №VF3BUAFZPCZ802077, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з кінцевим строком погашення до 02.11.2014 року. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, яка визначається відповідно до умов кредитного договору, яка станом на дату його укладання становила 4,99 % річних. (а.с.12-14, 19).

В забезпечення виконання кредитних зобовязань за кредитним договором № 910.19281 від 02.11.2012 р. між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі № VF3BUAFZPCZ802077, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15).

ОСОБА_3 свої договірні зобовязання перед банком не виконала, своєчасно не сплачувала заборгованість та допустила її прострочення. Станом на 08.06.2015 року її заборгованість за кредитом становить 211 300 грн. 93 коп. з яких: 51 273 грн. 85 коп. прострочений борг; 28 353 грн. 04 коп. прострочені проценти; 42 грн. 06 коп. строкові проценти; 127 534 грн. 64 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань; 450 грн. 51 коп. дебіторська заборгованість; 3 646 грн. 83 коп. інші штрафні санкції (а.с.23).

В доводах апеляційної скарги відповідач вказує на неправильне нарахування розміру кредитної заборгованості через не врахування усіх фактично сплачених нею платежів згідно графіку, але ніяких доказів з цього приводу до апеляційної скарги не долучила.

На підставі ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає з суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до статей 572, 574 ЦК України та статті 1 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 року із змінами та доповненнями застава це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України, ст. 20 цього Закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Пунктом 1 параграфа 2 договору застави передбачено, що у разі невиконання заставодавцем зобовязань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету).

Матеріали справи свідчать про те, що борг за кредитним договором на час зверення до суду 18.11.2015р. не погашено.

Оскільки існує заборгованість за договором, банк має право на звернення стягнення на заставлене майно.

Банком представлена виписка особового рахунку з 02.11.2012 р. по 09.02.2017 р. яким підтверджено, що усі платежі зроблені відповідачем в рахунок погашення кредитної заборгованості по 18.04.2014 р. зараховані, тому колегія суддів відхиляє ці доводи скарги.

Звертаючи стягнення на заставлене майно, суд першої інстанції з додержанням вимог ст.ст. 213 - 215 ЦПК України, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, правильно зазначив, що оскільки ОСОБА_3 заборгованість не погасила, банк має право відповідно до пункту 1 параграфа 2 договору застави задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави.

Стаття 1 Закону України «Про забезпечення вимоги кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

У частині першій статті 26 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, установлених з метою забезпечення виконання зобовязань, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.

Але вирішуючи спір по суті, місцевий суд не зазначив порядку звернення стягнення на предмет застави про який просив банк, чим не дотримався норми ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та не застосував норми ч. 3 ст.551 ЦК України, якою передбачено право суду на зменшення розміру неустойки.

У позовні заяві банк просить звернути стягнення на предмет застави автомобіль PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) VF3BUAFZPCZ802077, реєстраційний № НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля банком будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати банку усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу.

Але в резолютивній частині оскарженого рішення не зазначено порядку звернення стягнення на предмет застави, а тому колегія суддів на підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України, виходить за межі доводів апеляційної скарги і ухвалює нове рішення, яким визнає порядок звернення стягнення на предмет застави шляхом надання банку права продажу цього транспортного засобу будь-якій третій особі покупцю від імені власника з наданням банку повноваження вчиняти дії, необхідні для здійснення продажу автомобіля (зняття з обліку в органах Національної поліції України, отримання дублікатів документів на транспортний засіб, отримання-виготовлення ключів /їх дублікатів, отримання відомостей про транспортний засіб/ особу власника).

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Отже, за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку.

У рішенні № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), Конституційний Суд України дійшов висновку, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Таким чином, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Представленим банком розрахунком заборгованості визначено розмір неустойки: пені в сумі 127534,64 грн., інші штрафні санкції 3646,83 грн., всього 131181,47 грн., а сума заборгованості по основному зобовязанню: по кредиту 51273,85 грн., по процентам за користування кредитом - 28353,04 грн., строкові проценти 42,06 грн., всього 79668,95 грн., т.т. сума неустойки, яку просить стягнути банк значно перевищує розмір боргу по основному зобовязанню, тому розмір неустойки (пені та штрафу) слід зменшити до розміру боргу по основному зобовязанню 79600,00 грн.,, в т.ч. пені - 75953,17грн., штрафні санкції 3646,83грн., загальний розмір заборгованості по кредитному договору слід визначити на рівні 159719,46 грн. замість 211300,93 грн.

Ураховуючи викладене, колегія суддів відповідно до ст. 309 ЦПК України через не застосування норми матеріального закону, який підлягає застосування та порушення норм процесуального закону, рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет застави і розміру нарахованої заборгованості скасовує і ухвалює нове рішення, яким звертає стягнення на заставне майно ОСОБА_3, яким забезпечене виконання її зобовязання за кредитним договором №910.19281 від 02.11.2012 року перед ПАТ «Ідея Банк», а саме автомобіль PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі №VF3BUAFZPCZ802077, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.19281 від 02.11.2012 року у сумі 159719,46грн. шляхом надання ПАТ «Ідея Банк» права продажу цього транспортного засобу будь-якій третій особі покупцю від імені власника з наданням ПАТ «Ідея Банк» повноваження вчиняти дії, необхідні для здійснення продажу автомобіля (зняття з обліку в органах Національної поліції України, отримання дублікатів документів на транспортний засіб, отримання-виготовлення ключів,їх дублікатів, отримання відомостей про транспортний засіб, особу власника).

В іншій частині рішення місцевого суду не було предметом перегляду колегії суддів, оскільки виходячи з доводів апеляційної скарги відповідач рішення в частині відмови у задоволені вимоги про вилучення транспортного засобу не оспорює.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь банку з відповідача у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позову слід стягнути 1597,19 грн., а з банку на користь відповідача у відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги 1205,57грн., пропорційно задоволених доводів скарги.

Керуючись ст.ст. 303 ,307, 309, 313-314, 316, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 06 листопада 2016 року в частині звернення стягнення на предмет застави, розміру нарахованої суми заборгованості, розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нове.

Звернути стягнення на автомобіль PEUGEOT 4008, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі №VF3BUAFZPCZ802077, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, як на заставне майно яким забезпечене виконання її зобовязання за кредитним договором №910.19281 від 02.11.2012 року перед ПАТ «Ідея Банк», в рахунок погашення заборгованості у сумі 159719,46 гривень, в т.ч. прострочений борг 51273,85 гривень; прострочені проценти 28353,04 гривень; строкові проценти 42,06 гривень; пеня за несвоєчасне виконання зобовязання та штрафні санкції 79600,00 гривень, дебіторська заборгованість 450,51 гривень, шляхом надання ПАТ «Ідея Банк» права продажу цього транспортного засобу будь-якій третій особі покупцю від імені власника з наданням ПАТ «Ідея Банк» повноваження вчиняти дії, необхідні для здійснення продажу автомобіля (зняття з обліку в органах Національної поліції України, отримання дублікатів документів на транспортний засіб, отримання-виготовлення ключів, їх дублікатів, отримання відомостей про транспортний засіб, особу власника).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ідея Банк» у відшкодування понесених судових витрат за подання позову 1597,19 гривень.

Стягнути з ПАТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_3 у відшкодування понесених судових витрат за подання апеляційної скарги 1250,57 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: