Справа № 345/4209/16-ц
Провадження № 22-ц/779/335/2017
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації, лікаря психіатра Комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконними дій лікаря психіатра та довідки про діагноз за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 04 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації, лікаря психіатра Комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 про визнання незаконними дій лікаря психіатра та довідки про діагноз. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.11.2016 р., заповіт, складений ОСОБА_7 на її користь визнано недійсним. При тому суд врахував, крім інших доказів, висновок посмертної судово-психіатричної експертизи, проведеної на підставі медичних документів, в тому числі амбулаторної картки, в якій міститься запис про проведення 07.11.2014 р. огляду хворого на дому та довідки № 43 від 14.04.2016р., виконаної на бланку Калуської районної лікарні лікарем-психіатром ОСОБА_3, в якій вказано діагноз про розлади психіки ОСОБА_7 Відсутність документації, яка б підтверджувала факти та результати проведення лікарем психіатром ОСОБА_3 огляду на дому ОСОБА_7 підтверджено інформацією Комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 622 від 14.11.2016 р. Відповідно до письмової інформації Калуського міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 267 від 16.09.2016 р. лікар-психіатр ОСОБА_3 не перебуває в трудових відносинах з вказаною медичною установою та не обслуговує населення міста Калуша. Вважає, що вказані дії лікаря-психіатра Комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» ОСОБА_3 призвели до хибного висновку, що дає підстави для породження сумнівів щодо волевиявлення заповідача ОСОБА_7, а як наслідок призводить до порушення її права на спадкування за заповітом. Також вказала, що в довідці Калуської районної лікарні № 43 від 14.04.2016 р., яка надана адвокатам (а не на вимогу суду чи правоохоронного органу) лікарем-психіатром ОСОБА_3 протиправно поширено конфіденційну медичну інформацію щодо ОСОБА_7

Просила визнати незаконними дії лікаря психіатра Комунального закладе «Районна лікарня Калуської районної ради» ОСОБА_3 при проведенні 07.11.2014 р. психіатричного огляду ОСОБА_7, та визнати незаконною довідку Калуської районної лікарні № 43 від 14.04.2016 р. про діагноз «розлади психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку з сутінковими розладами свідомості, метастази раку легень», видану на прізвище ОСОБА_7

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 04 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважаючи, що рішення не відповідає обставинам справи.

Апелянт вказала, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що нею неправильно обрано спосіб захисту порушеного цивільного права. Ввважає, що має право на оскарження дій лікаря психіатра і щодо незаконності цих дій надала достатні та допустимі докази, тому суд неправильно застосував норми матеріального права.

Апелянт, звертає увагу на те, що відповідачем не надано жодних доказів, про особу заявника та підтвердження відомостей стану психічного здоров'я ОСОБА_7, які б давали достатні підстави для психіатричного огляду. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_7 погрожував розправою рідним чи вчиняв інші дії, які могли б свідчити про безпосередню небезпеку для себе чи оточуючих, і які б давали підставу для проведення негайного психіатричного огляду без його згоди, лікарем-психіатром ОСОБА_3 в медичній документації не зазначено. Також, в медичній документації не зазначено причини звернення до лікаря-психіатра та медичні рекомендації.

Помилковим є висновок суду про надання оцінки доводам про незаконність довідки Калуської районної лікарні №43 від 14 квітня 2016 року. Дана довідка навіть з формальних підстав не може вважатися законною, оскільки виконана на бланку неіснуючої установи, складена особою, почерк якої очевидно не співпадає з почерком, яким проведено запис в амбулаторній карті ОСОБА_7 про результати психіатричного огляду 07 листопада 2014 року, і хто ця особа невідомо.

Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з»явилися, про день, місце та час судового розгляду справи повідомлені належним чином .

Вважаючи, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 07 листопада 2014 року лікарем-психіатром Комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» ОСОБА_3 проведено огляд ОСОБА_7, за результатами якого у медичній карті амбулаторного хворого зроблено наступний запис: «діагноз: розлад психіки та поведінки, як наслідок органічного ураження головного мозку (метастази с-г легень) з сутінковими розладами свідомості» (а.с. 16 зворот).

В довідці Калуської районної лікарні за № 43 від 14 квітня 2016 року, виданій на письмову вимогу адвокатів юридичної консультації міста Калуша від 13.04.2016 № 103 лікарем-психіатром ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса АДРЕСА_1, зазначено діагноз: «Розлади психіки та поведінки, як наслідок органічного ураження головного мозку з сутінковими розладами свідомості, метастази раку легень». Також зазначено, що ОСОБА_7 оглянутий 07.11.2014 року на дому. (а.с.,17, 18 19).

У відповіді, наданій на вимогу адвоката ОСОБА_8 Комунальним закладом «Районна лікарня Калуської районної ради» департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 19.09.2016 р. № 498, зазначено, що «до хворого ОСОБА_7, 1950 р.н., жителя АДРЕСА_1 було викликано лікаря-психіатра ОСОБА_3 07.11.2014р. дружиною хворого. Дружина мотивувала його стан тим, що у хворого є важка соматична хвороба (онкологія) і можливо неадекватна поведінка, зумовлена основним захворюванням. Хворий дійсно хворів на важку соматичну хворобу, і з пояснення лікаря-психіатра ОСОБА_3 вона дійсно його оглядала. Запис свого огляду здійснила в амбулаторній картці хворого, на диспансерний облік хворого не взяла через критичність соматичного стану. Документальних матеріалів, які підтверджують пояснення лікаря-психіатра в установі немає». (а.с. 20).

Згідно відповіді Комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 14.11.2016 р. № 622, в райлікарні медична документація, яка б підтверджувала факти та результати проведення лікарем психіатром ОСОБА_3 огляду на дому ОСОБА_7 - відсутня. (а.с.21).

За змістом інформації, наданої Калуським міським центром первинної медико-санітарної допомоги від 16.09.2016 року № 267, лікар-психіатр ОСОБА_3 не перебуває в трудових відносинах з установою та не обслуговує населення м. Калуша. (а.с.22).

Із наказу Калуської Центральної районної лікарні від 17.02.2014 року №60 «Про затвердження спеціалістів з окремих видів медичної допомоги по Калуській ЦРЛ» встановлено, що лікар ОСОБА_3 є позаштатним психіатром Калуської ЦРЛ (а.с. 83-87).

В довідці МОЗ України Калуського міського центру первинної медико-санітарної допомоги за № 464 від 26.08.2016 року, виданій в медаж кримінального провадження №0001061, яка підписана дільничим психіатром ОСОБА_9, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, вказано, що на «Д» обліку у психіатра не перебував. (а.с.23, 24).

Із виписки з історії хвороби № 11209 Калуської центральної лікарні від 06.11.2014 року на ім»я ОСОБА_7 встановлено: він був госпіталізований 27.10.2014 року та виписаний 06.11.2014 року; діагноз : центральний рак правої легені. Стан після пульмонектомії справа (2013р.). Метастатичне ураження головного мозку із стійким цефалгічно-гіпертензійним, вестибуло-атактичним синдромом, порушенням ходьби. Рекомендації : «Д» облік онколога. (а.с.25).

Відповідно до довідки про причину смерті, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у віці 65 років, причина смерті: центральний рак в/долі правої легені ст.IV» (а.с.26.)

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2016 року, заповіт, складений ОСОБА_7 на користь апелянта ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_10.) визнано недійсним. (а.с. 48-50, 99-105).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про психіатричну допомогу», прийшов до висновку, що із заявою про визнання незаконними дій лікаря-психіатра може звернутися лише особа, якій надавалася психіатрична допомога. Враховуючи, що психіатричний огляд проводився стосовно ОСОБА_7, то ОСОБА_2 не має права вимоги, оскільки її право не було порушене. Крім того, такий спосіб захисту, як визнання недійсним довідки лікаря нормами чинного законодавства не передбачено.

З таким висновком суду в цілому погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині 2 ст. 16 ЦК України передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Стаття 269 ЦК України містить поняття особистого немайнового права. Так, відповідно до зазначеної статті особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Види особистих немайнових прав передбачені у ст. 270 ЦК України, зокрема право на охорону здоров'я. Зміст права на охорону здоров»я охоплює право на медичну допомогу (ст. 284 ЦК України).

Відповідно до ст. 284 ЦК України фізична особа має право на надання їй медичної допомоги. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років і яка звернулася за наданням їй медичної допомоги, має право на вибір лікаря та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій. Надання медичної допомоги фізичній особі, яка досягла чотирнадцяти років, провадиться за її згодою. Повнолітня дієздатна фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій і може керувати ними, має право відмовитися від лікування. У невідкладних випадках, за наявності реальної загрози життю фізичної особи, медична допомога надається без згоди фізичної особи або її батьків (усиновлювачів), опікуна, піклувальника. Надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя (стаття 271 ЦК України).

В силу ст. 272 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. За змістом до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про психіатричну допомогу» рішення, дії чи бездіяльність осіб, які порушують права, свободи та законні інтереси громадян при наданні психіатричної допомоги, можуть бути оскаржені, за вибором цих громадян, до власника психіатричного закладу або власника психоневрологічного закладу для соціального захисту чи спеціального навчання, або уповноваженого ними органу, або до вищестоящих органів (вищестоящих посадових осіб), або безпосередньо до суду.

Таким чином, оскільки право на надання медичної допомоги (у даному випадку психіатричної) є особистим немайновим правом особи, тобто таким, що безпосередньо пов»язане з конкретною особою, тому лише ця фізична особа ( або її батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники) наділені правом оскаржувати дії, пов»язані з наданням такої допомоги.

Таким чином, позивач не наділена правом оскаржувати дії, які стосуються надання медичної допомоги ОСОБА_7

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання дій лікаря психіатра незаконними.

Оскаржувана довідка, яка видана лікарем психіатром про стан здоров»я ОСОБА_7 із зазначенням діагнозу не є тим документом, який породжує, змінює чи припиняє цивільні права та обов»язки особи, а лише була одним із доказів, наданих у матеріали цивільної справи про визнання заповіту недійсним, їй надана відповідна оцінка судом, тому відсутні правові підстави щодо визнання її недійсною.

Таким чином, суд першої інстанції по суті ухвалив правильне рішення, яке не підлягає скасуванню з одних лише формальних міркувань (ч. 2 ст. 308 ЦПК України).

Наданий апелянтом до матеріалів справи висновок спеціаліста судово-психіатричного експерта, викладений завідувачем відділу комплексної судово-психіатричної експертизи Українського НДІ ССПН, лікарем судово-психіатричним експертом вищої кваліфікаційної категорії, вищого кваліфікаційного класу, головним позаштатним спеціалістом МОЗ України зі спеціальності «судово-психіатрична експертиза» професором ОСОБА_11 про факти порушень, допущених лікарем психіатром при психіатричному огляді та встановленні діагнозу ОСОБА_7 не має значення для вирішення даного спору, оскільки у позивача відсутнє право вимоги за таким предметом позову.

Однак, колегія суддів зауважує, що позивач не обмежена правом щодо подання заяв про перегляд рішення суду про визнання заповіту недійсним або іншими способами, передбаченими законодавством, захищати свій матеріально-правовий інтерес, який стосується права на спадщину.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі викладеного, Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 04 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: І.О. Максюта

Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук