АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/73/17 Доповідач: Фурман Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія "Провідна", Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія "Альфа Страхування", треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я джерелом підвищеної небезпеки, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 07 жовтня 2012 року, близько 19-30 год. ОСОБА_6, керуючи гужовим транспортом, а саме возом, в темну пору доби, рухаючись на 49 км + 700 м автодороги Миколаїв-Станіслав-Херсон в напрямку м. Херсон зі сторони с. Станіслав Білозерського району Херсонської області, в порушення п. 7.3, 7.7.б Правил дорожнього руху України, не вжив заходів до належного освітлення возу ліхтарями: спереду-білого кольору, ззаду - червоного кольору, що встановлюються з лівого боку воза, внаслідок чого відбулося зіткнення гужового транспорту з автомобілем "Seat Cordoba", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8, який рухався позаду у попутному напрямку, з послідуючим неконтрольованим виїздом транспортного засобу на зустрічну смугу з послідуючим зіткненням з автомобілем "Пежо-309", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7, яка рухалася у зустрічному напрямку із м. Херсон в сторону с. Станіслав Білозерського району Херсонської області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона та її малолітній син ОСОБА_8 Даніїл, ІНФОРМАЦІЯ_1, як пасажири транспортного засобу "Seat Cordoba", отримали тілесні ушкодження, зокрема, їй були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого оскольчатого перелому акроміального краю лівої ключиці із зміщенням, а син внаслідок отриманих від ДТП ушкоджень визнаний інвалідом 1 групи з 30.04.2013 року по 30.04.2015 року, з 01.05.2015 року по 28.02.2033 року з призначенням відповідної соціальної допомоги.

Вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 12.12.2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, якщо це спричинило тяжкі наслідки.

Транспортні засоби учасників ДТП були застраховані: автомобіль НОМЕР_3 (власник ОСОБА_9, водій ОСОБА_8М.) застрахований в ПрАТ СК "Альфа Страхування" згідно полісу № АА/6289154 термін дії з 09.07.2012 року по 08.07.2013 року; автомобіль "Пежо-309", реєстраційний номер НОМЕР_2 (власник та водій - ОСОБА_7М.) застрахований у ПрАТ "СК "Провідна" згідно полісу № АА/7283798 термін дії з 09.07.2012 року по 08.07.2013 року.

Посилаючись на те, що її здоров'ю та здоров'ю її малолітнього сина - ОСОБА_10 заподіяно шкоду, повязану з їх лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачка просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_6, ПрАТ СК "Альфа Страхування", ПрАТ "СК "Провідна" на свою користь на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної життю та здоров'ю її малолітнього сина - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 280 870,80 грн. та стягнути солідарно з ОСОБА_6, ПрАТ СК "Альфа Страхування", ПрАТ "СК "Провідна" на свою користь на відшкодування шкоди, заподіяної її здоровю у розмірі 3820 грн..

Оскільки, внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 їй спричинені моральні страждання, які полягають в тому, що протягом значного періоду часу - з 07.10.2012 року і по теперішній час її син - ОСОБА_10 тяжко хворіє в результаті отриманих при ДТП травм, не розмовляє, практично не рухається, не може самостійно себе обслуговувати, потребує постійного лікування та реабілітації, на що витрачається значні кошти та час, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її здоровю та здоровю її малолітнього сина - ОСОБА_10 284 690, 80 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн., а всього 484 690,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 у дохід держави судові витрати в розмірі 3334,11 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову щодо солідарного стягнення з відповідачів на її користь матеріальної шкоди в розмірі 284 690, 80 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_6, ПрАТ СК "Альфа Страхування", ПрАТ "СК "Провідна" на свою користь на відшкодування шкоди, заподіяної її здоровю та здоровю її малолітнього сина - ОСОБА_10, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 284 690, 80 грн., та стягнути в рівних частинах з ОСОБА_6, ПрАТ СК "Альфа Страхування", ПрАТ "СК "Провідна" на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., по 1666 грн. з кожного, а також витрати по оплаті судового збору на користь держави.

В решті рішення суду залишити без змін.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відшкодування позивачці моральної шкоди та стягнення з відповідача ОСОБА_6 в дохід держави судового збору не перевіряється, як таке, що не оскаржується.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 12 грудня 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.291 КК України за те, що він 07 жовтня 2012 року близько 19-30 год., в темну пору доби, керуючи гужовим транспортом, а саме - возом, рухаючись на 49 км + 700 м автодороги Миколаїв-Станіслав-Херсон в напрямку м. Херсон зі сторони с. Станіслав Білозерського району Херсонської області, в порушення п. 7.3, 7.7.б Правил дорожнього руху України, не вжив заходів до належного освітлення возу ліхтарями: спереду-білого кольору, ззаду - червоного кольору, що встановлюються з лівого боку воза, внаслідок чого відбулося зіткнення гужового транспорту з автомобілем "Seat Cordoba", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8, який рухався позаду у попутному напрямку, з послідуючим неконтрольованим виїздом автомобіля на зустрічну смугу, в результаті якого автомобіль "Seat Cordoba" зіткнувся з автомобілем "Пежо-309", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7, яка рухалася у зустрічному напрямку із м. Херсон в сторону с. Станіслав Білозерського району Херсонської області (т.1 а.с. 12-13).

Під час ДТП водіям та їх пасажирам були заподіяні тілесні ушкодження, зокрема: пасажиру автомобіля НОМЕР_3 малолітньому ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно висновку судово-медичної експертизи КП "Бюро судово-медичної експертизи" Херсонської обласної ради № 318 від 17.07-16.08.2013 року були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, не виключено 07.10.2012 року в салоні автомобіля, при зіткненні з іншим транспортним засобом та пасажиру цього ж транспортного засобу ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого оскольчатого перелому акроміального краю лівої ключиці із зміщенням (т.1 а.с. 12-13, 53-54).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди син позивачки - ОСОБА_11 знаходився на лікуванні у медичних закладах: Білозерської центральної районної лікарні (з 07.10.2012 по 08.10.2012); Херсонської дитячої обласної лікарні (з 08.10.2012 по 23.03.2012, 08.04.2014, 03.11.2014 по 05.11.2014, 12.01.2015 по 17.01.2015); „Научно-исследовательский институт неотложной детской хирургии и травматологии ДЗ г.Москвы РФ г.Москва, ул. Б. Полянка, 20» (з 25.03.2013 по 24.05.2013, з 07.10.2013 по 11.11.2013, з 20.01.2015 по 23.01.2015), у медичному центрі "ADELI" Словаччина, м. Пієщани, вул. Хлбока, 48 (з 08.09.2014 по 04.10.2014) з діагнозом: наслідки тяжкої черепно-мозкової травми в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 07.10.2012 у вигляді акінетичного мутизма з емоційними реакціями, з частковим розумінням мови, спстичним тетрапарезом, альтернуючої косини зліва, псевдобульбарного синдрому, анартрії, виражених когнітивних порушень, пост травматичної гідроцефалії. Стан після операції вентрікулоперитонеостомії (03.11.2012) і реімплантації шунта (23.04.2013) хронічний запор, що підтверджується медичними документами (т.1 а.с. 22-43).

В результаті отриманих в ДТП тілесних ушкоджень, за висновками ЛКК 5/306 КЗ Центральної міської лікарні м. Нова Каховка, ОСОБА_11 визнаний інвалідом І групи з 30.04.2013 по 30.04.2015, з 01.05.2015 по 28.02.2033 з призначенням відповідної соціальної допомоги (т.1 а.с. 10-11).

Факт необхідності лікування ОСОБА_11 від отриманих внаслідок ДТП травм та розмір обґрунтованих фактичних витрат повязаних у звязку з цим з його утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією підтверджені медичними документами, чеками, квитанціями(т.1 а.с. 61-136).

ОСОБА_5 від отриманих внаслідок ДТП травм, було прооперовано, нею була придбана LSP-пластина для метало синтезу лівої ключиці вартістю 3 820 гривень, що підтверджується бухгалтерськими та ліцензійними документами (т.1 а.с. 54, 56-60 ).

Вказані обставини сторони визнають та неоспорюють.

Заявлений позивачкою розмір матеріальної шкоди, прийнятий судом і врахований при ухваленні рішення, який у встановленому законом порядку належними та допустимим доказами не спростований і в апеляційному порядку не оскаржений.

Автомобіль "Seat Cordoba", реєстраційний номер НОМЕР_1 (власник ОСОБА_9, водій ОСОБА_8М.) мав поліс ОСЦПВВНТЗ №АА/6289154 термін дії з 09.07.2012 по 08.07.2013, виданий ПрАТ СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" (т.1а.с. 15).

Автомобіль "Пежо-309", реєстраційний номер НОМЕР_2 (власник та водій - ОСОБА_7М.), мав поліс ОСЦПВВНТЗ №АВ/7283798/2207/12 термін дії з 09.07.2012 по 08.07.2013, виданий ПрАТ СК "ПРОВІДНА" (т.1а.с. 14).

Гужовий віз, яким керував ОСОБА_6, номерів не мав, застрахований не був.

Позивачка, діюча в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини, заявила вимоги про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП до безпосереднього заподіювача шкоди ОСОБА_6, діяльність якого повязана з використанням іншого транспортного засобу, що не належить до транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність якого підлягає обовязковому страхуванню та до ПрАТ СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ", ПрАТ СК "ПРОВІДНА", в яких власники транспортних засобів, учасники ДТП, застрахували свою цивільно-правову відповідальність, зазначивши про те, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед потерпілою.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду ( стаття 1166 ЦК України).

Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом ( ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини ( ч. 2 ст. 1188 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого ( ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Згідно висновку судового експерта автотехніка № 630 від 05.04.2013 року, проведеного в рамках кримінального провадження за фактом ДТП, який був досліджений судом, водій автомобіля "Seat Cordoba" не мав технічної можливості попередити зіткнення з гужовим возом, оскільки з моменту його виявлення технічно не можливо забезпечити зниження швидкості руху автомобіля до швидкості перешкоди, водій автомобіля "Пежо-309" знаходився в аварійній обстановці, що обумовилася в заносі в смугу його руху автомобіля "Seat Cordoba". Односторонніми діями водія "Пежо-309" попередити подію було не можливо, оскільки навіть зупинка автомобіля не означала відсутності контакту.

Оскільки водії забезпечених транспортних засобів діяли в стані непереборної сили, вони звільняються від обовязку відшкодовувати шкоду.

Правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

З урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України "Про страхування", у разі настання страхового випадку, стаховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником, перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.

На умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Отже, настання страхового випадку, є підставою для здійснення страхової виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладений з метою забезпечення прав третіх осіб ( потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок споєння ДТП за участю забезпечених транспортних засобів.

Відповідно до ст. 32.1 зазначеного вище Закону страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Враховуючи, що водії застрахованих транспортних засобів діяли в стані непоборної сили, а відтак відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України у них не виникла цивільно-правова відповідальність перед потерпілою за заподіяну їй шкоду, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав передбачених ст. 32.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для покладання відповідальності на страховиків за шкоду, заподіяну при експлуатації забезпечених транспортних засобів, за спричинення якої не виникла цивільно-правова відповідальність відповідно до закону і вважає, що суд правильно відмовив у задоволенні заявлених вимог до страховиків.

Оскільки статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання, та зважаючи на те, що ані нормами глави 82 ЦК України, ані нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачений солідарний обовязок страховика/страховиків та страхувальників/заподіювача шкоди відшкодовувати шкоду потерпілій особі, колегія суддів вважає, що заявлені позивачкою вимоги в цій частині, як такі, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства задоволенню не підлягають.

Зважаючи на наявність встановленої вини у ДТП відповідача ОСОБА_6, діяльність якого повязана з використанням іншого транспортного засобу, а саме - гужової повозки, що не належить до транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність якого підлягає обовязковому страхуванню, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що матеріальна шкода відшкодовується на загальних підставах відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України виною особою, розмір якої заподіювачем шкоди не оскаржений.

З огляду на наведене, суд правильно, відповідно до вимог ст.88,84 ЦПК України, стягнув з ОСОБА_6 витрати на правову допомогу.

Висновки суду в оскарженій частині підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскарженій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування і ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: В.В. Бугрик

ОСОБА_3