Провадження №2/359/182/2017
Справа №359/4829/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, Бориспільська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 31 січня 2007 року, відкрилася спадщина, до складу якої входить: частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №87 по вул. Толстого в м. Борисполі, як частка в спільній сумісній власності подружжя, та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, у відповідності до якого все своє майно та все те, що буде належати їй на день смерті, вона заповіла ОСОБА_1 Після її смерті ОСОБА_1 своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Крім неї до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини більше ніхто не звертався. 31 грудня 2011 року помер батько позивача ОСОБА_4 Після його смерті заяви про прийняття спадщини нотаріусу подали ОСОБА_1 та її рідна сестра ОСОБА_2 Державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_5 постановою від 12 травня 2015 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під №87 по вул. Толстого в м. Борисполі у звязку з відсутністю відомостей (інформації), які необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме - правовстановлюючого документа на домоволодіння. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №87 по вул. Толстого в м. Борисполі був придбаний у 1972 році батьками ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу. 08 червня 1973 року рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №164 батьку позивача був наданий дозвіл на перебудову житлового будинку. Після закінчення будівництва старий будинок підлягав знесенню. У звязку з цим старий будинок був знесений, а новий в експлуатацію батьками введений не був та право власності на нього в бюро технічної інвентаризації зареєстровано не було. Технічний паспорт на вказаний вище житловий будинок був виготовлений 20 листопада 2012 року. Державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 04 березня 2016 року видала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 Спадкоємцями в рівних частках, по ? частці, в свідоцтві визначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Позивач вважає, що в звязку з тим, що нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину на підставі правовстановлюючого документу на нерухоме майно, яке вже не існувало на момент смерті спадкодавця, тому дане свідоцтво про право на спадщину за законом підлягає скасуванню. ОСОБА_1 вважає, що після смерті матері вона успадкувала належну їй ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, як частку у спільній сумісній власності подружжя, а інша ? частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами була успадкована після смерті батька позивачем та її сестрою ОСОБА_2 в рівних частках. Таким чином, позивач вважає, що має право на отримання у власність ? частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м. Бориспіль, вул. Толстого, буд.87.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, якою просить визнати за нею право власності на ? частини житлового будинку з господарськими спорудами №87 по вул. Толстого в м. Бориспіль Київської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 31 січня 2007 року, та ОСОБА_4, який помер 31 грудня 2011 року, а також просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 04 березня 2016 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 недійсним та скасувати його.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Її представник ОСОБА_7 надав суду письмові пояснення та заяву, в якій підтримав позов в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Представник Бориспільської міської ради ОСОБА_8 надала до суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі та прийняти рішення по наявним матеріалам справи.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Завідувач Бориспільської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 надала до суду заяву, в якій вказала, що у звязку з великим навантаженням просить розглядати справу за відсутності їхнього представника та при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 січня 2007 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №076024 (а.с.9).

ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_3), народилася 22 червня 1962 року. Її батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 В 1985 році вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_11, внаслідок чого змінила своє дошлюбне прізвище на «Ігнатенко». Після розірвання шлюбу з ОСОБА_11 позивач уклала шлюб ОСОБА_12, внаслідок чого змінила своє прізвище на «Зень», що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу (а.с.10,11).

ОСОБА_3 на випадок смерті був складений заповіт, посвідчений 20 жовтня 2006 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_13 За яким, ОСОБА_3 зробила розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно (рухоме та нерухоме), де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 На день смерті заповіт скасований або змінений не був (а.с.15).

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.128). Крім неї, до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 інші спадкоємці не звертались.

15 жовтня 2007 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчене державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за №1-2972 (а.с.134).

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №87 по вул. Толстого в м. Борисполі постановою державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_5 від 12 травня 2015 року було відмовлено в звязку з відсутністю відомостей (інформації), які необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме - правовстановлюючого документа на домоволодіння (а.с.141).

31 грудня 2011 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №236391 (а.с.19).

За час свого життя заповіт ОСОБА_4 складений не був, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 у встановленому порядку звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.48).

В свою чергу, ОСОБА_14 рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 липня 2013 року, було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.95-96).

У звязку з чим, 12 серпня 2013 року ОСОБА_2 також подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с.89).

04 березня 2016 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Толстого, буд.87 (а.с.125).

У вказаному свідоцтві про право на спадщину за законом вказано, що спадкоємцем іншої ? частини будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Толстого, буд.87, є ОСОБА_2

Так, нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 29 грудня 1972 року був посвідчений договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ОСОБА_4 придбав жилий будинок з надвірними будівлями №73 по вул. Толстого в м. Борисполі (а.с.65-66).

03 січня 1973 року Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації домоволодіння було зареєстроване на праві особистої власності за ОСОБА_4

08 червня 1973 року рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №164 ОСОБА_4 був наданий дозвіл на перебудову житлового будинку (а.с.28). У відповідності до вказаного рішення після закінчення будівництва старий будинок підлягав знесенню, що підтверджується витягом з протоколу №12 засідання виконавчого комітету Бориспільської міської ради депутатів трудящих від 08 червня 1973 року та планом земельної ділянки. Адреса житлового будинку була змінена на: вул. Толстого, буд.87, що підтверджується довідкою, виданою Управлінням містобудування і архітектури від 26 лютого 2016 року (а.с.34).

Оцінюючи в сукупності докази, а саме: договір купівлі-продажу від 29 грудня 1972 року, в якому вказано, що жилий будинок має в цілому площу 12,5 кв.м; витяг з протоколу №12 засідання виконавчого комітету Бориспільської міської ради депутатів трудящих від 08 червня 1973 року, яким передбачено зобовязання ОСОБА_4 знести старий будинок після закінчення будівництва нового; план земельної ділянки щодо дозволу на оформлення технічної документації на перебудову будинку, в якому розміри старого будинку 5,50 ? 7,50, тоді як розміри нового 8,0 ? 10,0 (без веранди); технічні паспорти від 2012 року та 2015 року, в яких розмір житлового будинку 7,96 ? 10,01 (без веранди), рік побудови - 1974; довідку КП «Бориспільське БТІ» від 23 лютого 2016 року №150.

Зважаючи на це, суд приходить до переконання, що вказівка позивача на те, що старий будинок, який був придбаний в 1972 році, знесений, а на момент смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельній ділянці знаходився новий житловий будинок відповідає дійсності.

Саме тому, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Толстого, буд.87 (колишній будинок №73) був побудований в 1974 році ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які перебували між собою в зареєстрованому шлюбі.

У відповідності до ст.112 ЦК УРСР (в редакції 1966 року) майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам.

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сімю УРСР (в редакції 1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

З огляду на норми ст.28 Кодексу про шлюб та сімю УРСР частки в праві спільної сумісної власності є рівними.

У звязку з цим, суд вважає, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Толстого, буд.87 (колишній будинок №73) є спільною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, який набрав чинності 03 серпня 2004 року.

Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Таким чином, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

На момент здійснення будівництва (перебудови) спірного будинку реєстрація права власності регламентувалась Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затвердженою Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, погодженою заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року.

У відповідності до п.4 вказаної Інструкції реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

У відповідності до п.23 Інструкції бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою. У відповідності до п.27 Інструкції в разі будівництва, з дозволу виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, будинку взамін старого, що підлягає знесенню, після закінчення будівництва та прийняття нового будинку в експлуатацію, забудовнику повинно бути видано на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих свідоцтво про право власності, а старий правовстановлюючий документ відбирається та погашається.

Після закінчення будівництва житловий будинок, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Толстого, буд.87, не був введений в експлуатацію та право власності на нього в бюро технічної інвентаризації зареєстровано не було, що підтверджується довідкою КП «Бориспільське БТІ» №638 від 12 травня 2015 року (а.с.33).

Враховуючи те, що будівництво житлового будинку було здійснено у відповідності до діючого на той час законодавства, на підставі рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №164 від 08 червня 1973 року, на земельній ділянці виділеній ОСОБА_4 під будівництво житлового будинку наказом по радгоспу «Промінь» від 22 листопада 1972 року №362. Крім цього, в довідці КП «Бориспільське БТІ» від 23 лютого 2016 року №150 зазначено, що самочинне перепланування та будівництво відсутнє (а.с.32).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Відповідно до ст.1218 ЦК Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно з положенням ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки склад спадщини, згідно ст.1218 ЦК України визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця повинна переходити частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі і вигляді, в якому вона існує на цей момент.

У відповідності до розяснень, наданих в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що іншого способу захисту своїх майнових прав, ніж визнання права власності на спадкове майно у позивача немає. В звязку з цим, суд вважає, що після смерті ОСОБА_3 її дочка ОСОБА_1 успадкувала за заповітом належну спадкодавцю ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, як частку у спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно до положення ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У звязку з вказаним, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, посвідчене 04 березня 2016 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 не може вважатись законним.

Крім цього, у вказаному свідоцтві про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, зазначено, що «спадщина, на яку в указаних частках видане свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Толстого, буд.87 (колишній будинок №73), яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 грудня 1972 року державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори». Таким чином, нотаріус посвідчив свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі правовстановлюючого документа на нерухоме майно, яке вже не існувало на момент смерті спадкодавця.

Оскільки, реєстрація права власності на вже померлу людину не може бути здійснена в звязку з тим, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. В разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна повинно вирішуватись в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ? частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Толстого, буд.87, була успадкована ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 Тому, частка в спадковому майні, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 дорівнює ? частині.

Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на отримання у власність ? частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м. Бориспіль, вул. Толстого, 87.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, п.2 ч.1 ст.208, ч.3 ст.209, ст.ст.212-215 та ст.218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 31 грудня 2011 року, видане 04 березня 2016 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в Київській області, м. Бориспіль, вул. Толстого, буд.87, що належав ОСОБА_4, який помер 31 грудня 2011 року, та ОСОБА_3, яка померла 31 січня 2007 року.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення, на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський