АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/212/17 Головуючий 1 інст. - Руднева О.О.
Справа № 638/3779/15-ц
Категорія: стягнення боргу Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги за апеляційною скаргою ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

На обґрунтування позивач вказав, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2009 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 січня 2010 року, позов ОСОБА_5 було задоволено. Визнано біржову угоду № 72519 від 11 квітня 2008 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на товарній біржі «Слобожанщина» про купівлі-продаж автомобілю «Mersedes benz», S350 кузов № WDD2211561А005812 тип ТЗ легковий седан В, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований МРЕВ м. Харкова 31 березня 2006 року, Свідоцтво про реєстрацію ТЗ РСА № 099324 від 31 березня 2006 року, недійсною та анульовано реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказаний автомобіль.

Встановлено право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на даний транспортний засіб.

Застосована двостороння реституція шляхом вилучення у ОСОБА_4 вказаного автомобіля та передачі його ОСОБА_5, ОСОБА_7, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 100 грн. 00 коп., отриманих в результаті укладення такої угоди.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2012 року змінено спосіб виконання рішення цього суду від 30 липня 2009 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 584 800 грн. 00 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2012 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2012 року змінено. Змінено спосіб виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2009 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_7 423 549 грн. 00 коп. вартості автомобіля «Mersedes benz», S350 кузов № WDD2211561А005812 тип ТЗ легковий седан В, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_1.

15 листопада 2013 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено Договір відступлення прав вимоги (цесії), відповідно до умов якого він набув право вимагати від боржника виконання зобовязань, а саме сплати 423 549 грн. 00 коп.

Посилаючись на підстави, передбачені статтею 512 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь з ОСОБА_4 суму в розмірі 423 549 грн. 00 коп.

24 лютого 2015 року ОСОБА_4 померла.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року до участі у справі залучено ОСОБА_2 - правонаступника ОСОБА_4

В уточнених вимогах ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 борг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в загальному розмірі 608 424 грн. 03 коп.

Відповідач в особі свого представника ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнута сума боргу за договором відступлення права вимоги (цесії) в розмірі 423 549 грн. 00 коп., 119 017 грн. 26 коп. інфляційних втрат за період з 15 листопада 2013 року по 28 лютого 2015 року, три відсотки річних за період з 15 листопада 2013 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 26 909 грн. 87 коп., а на користь держави 6 890 грн. 00 коп. судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що спір вирішено на підставі показань свідка, який заперечував факт передання йому коштів боржником, що спростовується письмовими доказами; спірним автомобілем користується сам позивач, а право власності на нього оформлено на його дружину; судом застосовано невірні коефіцієнти інфляції та неправильно встановлено розмір трьох відсотків річних.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із його доведеності з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних після укладення договору про відступлення права вимоги (цесії).

Однак повністю погодитись з таким висновок не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини згідно зі статтею 1218 ЦК України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті.

Смерть однієї зі сторін зобовязання за загальним правилом не призводить до припинення зобовязання. Згідно із частиною 2 статті 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю кредитора, якщо воно нерозривно повязане з особою кредитора. У зобовязаннях, не повязаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобовязань. У такому разі відбувається перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора в зобовязанні є правонаступництво.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір у силу статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2009 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 січня 2010 року, позов ОСОБА_5 було задоволено. Визнано біржову угоду № 72519 від 11 квітня 2008 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на товарній біржі «Слобожанщина» про купівлі-продаж автомобілю «Mersedes benz», S350 кузов № WDD2211561А005812 тип ТЗ легковий седан В, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований МРЕВ м. Харкова 31 березня 2006 року, Свідоцтво про реєстрацію ТЗ РСА № 099324 від 31 березня 2006 року, недійсною та анульовано реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказаний автомобіль.

Встановлено право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на даний транспортний засіб.

Застосована двостороння реституція шляхом вилучення у ОСОБА_4 вказаного автомобіля та передачі його ОСОБА_5, ОСОБА_7, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 100 грн. 00 коп., отриманих в результаті укладення такої угоди.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2012 року змінено спосіб виконання рішення цього суду від 30 липня 2009 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 584 800 грн. 00 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2012 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2012 року змінено. Змінено спосіб виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2009 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_7 423 549 грн. 00 коп. вартості автомобіля «Mersedes benz», S350 кузов № WDD2211561А005812 тип ТЗ легковий седан В, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_1.

15 листопада 2013 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено Договір відступлення прав вимоги (цесії), відповідно до умов якого він набув право вимагати від боржника виконання зобовязань, а саме сплати 423 549 грн. 00 коп.

24 лютого 2015 року ОСОБА_4 померла.

ОСОБА_2 є спадкоємицею після смерті матері ОСОБА_4, яка в шестимісячний строк звернулась з заявою про прийняття спадщини до Десятої харківської державної нотаріальної контори (а. с. 3-8, 21-24, 104).

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не виконала своїх зобовязань щодо сплати суми в розмірі 423 549 грн. 00 коп., позивач звернувся у суд із відповідним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобовязання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавств цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Відтак, якщо певне зобовязання згідно з рішенням суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобовязання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України.

Стягуючи 119 017 грн. 26 коп. інфляційних втрат за період з 15 листопада 2013 року по 28 лютого 2015 року та три відсотки річних за період з 15 листопада 2013 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 26 909 грн. 87 коп. та , суд першої інстанції не врахував, що це зобовязання припинилося зі смертю боржника ОСОБА_4

Оскільки ОСОБА_4 померла 24 лютого 2015 року, за період з 15 листопада 2013 року по 24 лютого 2015 ріку три відсотки річних складають суму в розмірі 16 118 грн. 07 коп. із розрахунку: 423 549 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% річних = 12 706 грн. 47 коп. : 365 х 408 = 14 203 грн. 40 коп. (3% річних за період з 15 листопада 2013 року по грудень 2014 ріку) + 1 914 грн. 67 коп. (3% річних за період з 01 січня 2015 року по 24 лютого 2015 року).

Крім того, індекс інфляції за листопад-грудень 2013 року складає суму в розмірі 2 964 грн. 84 коп. із розрахунку: 423 549 грн. 00 коп. (сума боргу) х 100,7% - 423 549 грн. 00 коп.

Таким чином за період з 15 листопада 2013 року по 24 лютого 2015 року інфляційні втрати складають суму в розмірі 91 486 грн. 58 коп. із розрахунку: 2 964 грн. 84 коп. + 88 521 грн. 74 коп. (інфляційні втрати за період з січня 2014 року по 24 лютого 2015 року, розмір яких сторонами не оспорено).

За правилами частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов підлягає задоволенню на суму в загальному розмірі 531 153 грн. 65 коп. (423 549 грн. 00 коп. + 16 118 грн. 07 коп. + 91 486 грн. 58 коп.), з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 311 грн. 53 коп.

Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 307 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про вирішення спору на підставі показань свідка, який заперечував факт передання йому коштів боржником, що спростовується письмовими доказами, не можуть бути прийняті о уваги.

За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині не оскаржено та в апеляційному порядку не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. ё1 п. п. 1, 4,, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року змінити в частині стягнення трьох відсотків річних за період з 15 листопада 2013 року по 31 грудня 2015 року та інфляційних втрат за період з 15 листопада 2013 року по 28 лютого 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за період з 15 листопада 2013 року по 24 лютого 2015 року в розмірі 16 118 грн. 07 коп. (шістнадцять тисяч сто вісімнадцять грн. 07 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період з 15 листопада 2013 року по 24 лютого 2015 року в розмірі 91 486 грн. 58 коп. (девяносто одна тисяча чотириста вісімдесят шість грн. 58 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 5 311 грн. 53 коп. (пять тисяч триста одинадцять грн. 53 коп.).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

ОСОБА_8