Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №310/8175/16 Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Провадження №22-ц/778/2019/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Маловічко С.В.

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого зазначало що 06.07.2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2016 року має заборгованість у розмірі 69177,18 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 9741,06 грн., заборгованості по процентам 59436,12 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати у розмірі 1378 грн..

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Від ОСОБА_4 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить суд постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року без змін (а.с.72-75).

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не зявився.

У відповідності до вимог ст.. ст.. 74-76 ЦПК України повідомлявся про місце та час розгляду справи за адресами, яка міститься в матеріалах справи та його запереченнях на апеляційну скаргу.

Причини неявки в судове засідання не повідомив.

Судові повістки про виклик відповідача у судові засідання, призначені на 06 червня 2017 року, на 18 липня 2017р., на 28 листопада 2017року повернулись із зазначенням причини невручення «закінчення терміну зберігання» ( а.с. 81-82 ;91-92 94-95; 118-119).

До того ж, відповідач обізнаний про те, що апеляційним судом переглядається судове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про що свідчать направлені відповідачем на адресу апеляційного суду Запорізької області письмові заперечення на апеляційну скаргу та поштове повідомлення про вручення судової повістки в судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 10 жовтня 2017 року ( а.с.107).

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду апеляційної інстанції не зявився, причини неявки не повідомив, повідомлений про місце та час розгляду справи що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судової повістки ( а.с.112-а).

Згідно зі ст.. 303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на пятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Частиною 3 статті 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. За змістом статті 305 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач не виконав своїх зобовязань за кредитним договором, однак банком пропущений строк для предявлення позову, отже підстав для стягнення будь-якої суми немає. При цьому судом ураховано, що відповідачем подана заява про застосування позовної давності, останній платіж був внесений 09.07.2009 року у розмірі 92грн.87 коп., а з позовом до суду позивач звернувся лише 30.11.2016 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Однак, такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Встановлено, що згідно укладеного договору від 06 липня 2005 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12-14).

Згідно п. 1.1 та п.8.2 кредитного договору банк надає клієнту пакет послуг, для чого відкриває картковий рахунок на невизначений строк та видає картку ( а.с.14).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку, без попереднього повідомлення клієнта, встановити на платіжну картку кредитний ліміт в валюті картки (а.с.13).

За умовами вказаного пункту договору строк дії картки 2 роки, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Згідно п. 1.1.2 кредитного договору погашення заборгованості за кредитним лімітом здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від загальної суми заборгованості (а.с.12).

Оскільки встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж було здійснено відповідачем 09 липня 2009 року у розмірі 92 грн. 87 коп. Даний факт не заперечував відповідач (а.с.8).

Станом на 31 серпня 2016 року заборгованість по кредитному договору складає 69 177 грн. 18 коп., з яких: 9 741 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом; 59 436 грн. 12 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.7-11).

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В матеріалах справи міститься заперечення на позовну заяву відповідача, в яких він просив суд першої інстанції відмовити в задоволені позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності (а.с.41-44).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Враховуючи, що кінцевий термін повернення кредиту становить термін дії картки, строки внесення періодичних платежів, останній платіж здійснено 09 липня 2009 року, позивач звернувся з позовом до суду в листопаді 2016 року, тому колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущено трирічний строк щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Враховуючи позовні вимоги позивача, заяву відповідача про застосування строків позовної давності та правову позицію Верховного Суду України (постанова№6-249цс15 від 02.12.2015 року), колегія суддів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача процентів за користування кредитом у межах строку позовної давності.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 06 липня 2005 року заборгованість по процентам за користування кредитом за останні три роки, а саме з 30.11.2013 року по 31.08.2016 року, становить 19 507 грн.41 коп., ( а.с.88), яку слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в іншій частині стягнення боргу слід відмовити, оскільки позивачем пропущено трирічний строк позовної давності на звернення до суду, яку просив застосувати відповідач.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково в розмірі 19 507 грн.41 коп., тому судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги слід стягнути з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 816 грн.05 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції рішення,ухвалено з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» заборгованість по процентам за користування кредитом у в розмірі 19 507 грн. 41 коп. ( девятнадцять тисяч пятко сім гривень 41 коп.), а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 816 грн.05 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М.Кримська

Судді: С.В. Маловічко

ОСОБА_2