Провадження № 2/235/98/17
Справа №235/6847/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 лютого 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Донецької міської ради про визнання права власності. В обґрунтуванні заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер його дідусь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дідусь заповідав позивачу двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Позивач подав заяву про прийняття спадщини за заповітом до Четвертої донецької нотаріальної контори. 17.04.2010 року було зареєстровано спадкову справу НОМЕР_1, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру. Бабуся позивача померла у ІНФОРМАЦІЯ_7. Дідусь прийняв за нею спадщину, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та вважається таким, що прийняв спадщину. Окрім дідуся, спадкоємцем за законом після смерті бабусі міг бути батько, однак він не надавав заяву про прийняття спадщини, проживав окремо від бабусі та дідуся. Спадкова справа після смерті бабусі не заводилася. Незважаючи на заповіт ОСОБА_2, нотаріус Четвертої донецької нотаріальної контори Жерносєкова О.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва на спадщину, у зв'язку з тим, що дідусь не переоформив право власності на себе. АДРЕСА_1 зареєстрована за дідусем - ОСОБА_2, та бабусею ОСОБА_4. Через відсутність у позивача свідоцтва про шлюб бабусі з дідусем, факт їх шлюбу довелось встановлювати у судовому порядку. ІНФОРМАЦІЯ_8 помер батько позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач є єдиною дитиною померлого та єдиним внуком ОСОБА_2. У квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований та фактично проживав тільки дідусь. Позивач доглядав за ним в останні дні хвороби. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України немає. Позивач вступив у фактичне володіння та управління спадковою квартирою, сплачував комунальні послуги. Спадщину прийняв у межах строків, встановлених діючим законодавством, а саме у квітні 2010 року. Однак, позивач не має можливості розпоряджатися спадковим майном, що порушує його права. Він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся - ОСОБА_2. Йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, у зв'язку з тим, що спадкова справа після смерті померлого була заведена, але оригінал справи залишився в зоні проведенням АТО (на тимчасово окупованій території України). На другу частину квартири нотаріус не визнав право власності дідуся, оскільки відсутні документи, підтверджуючі право власності спадкодавця ОСОБА_2 та одночасно через відсутність доступу до спадкової справи. Оскільки Четверта донецька нотаріальна контора не може надати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, він вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що залишилася після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Позивач до судового засідання не з'явився, уповноважив представляти свої інтереси в суді ОСОБА_6.

Представник позивача до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся належним чином, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 березня 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку Донецької області, актовий запис №490 (а.с.39).

Спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 складається з двокімнатної квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно власниками квартири на праві приватної сумісної власності є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) НОМЕР_2 від 15 грудня 1995 року, виданого Представництвом фонду державного майна України в місті Донецьку, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.11).

Відповідно до технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 власником квартири зазначений ОСОБА_2 (а.с.12-13).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності є - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 залишився заповіт, складений та посвідчений державним нотаріусом Четвертої донецької державної нотаріальної контори Грабчак Г.Г., відповідно до якого, ОСОБА_2 заповів належну йому квартиру за АДРЕСА_1 ОСОБА_1. Заповіт посвідчено 23 січня 2008 року (а.с.4).

17 квітня 2010 року позивач подав заяву про прийняття спадщини за заповітом до Четвертої донецької нотаріальної контори. 17.04.2010 року було зареєстровано спадкову справу НОМЕР_1, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі НОМЕР_3 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_7, виданого Кіровським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Донецька Донецької області, актовий запис №2327, ОСОБА_4 (бабуся позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 67 років у місті Донецьк (а.с.7).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживав разом з ОСОБА_4. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, виходячи з викладеного, ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки постійно проживав з нею на час відкриття спадщини. Окрім ОСОБА_2 спадкоємцем за законом був батько позивача - ОСОБА_5. Факт родинних відносин між позивачем та його батьком підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 18 лютого 1978 року, виданого відділом РАЦС Куйбишевського району міста Донецька, актовий запис №237, в графі батько зазначений - ОСОБА_5 (а.с.9). Однак ОСОБА_5 не надавав заяву про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_4, та проживав окремо. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер батько позивача - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_8, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №674 (а.с.16). Позивач є єдиною дитиною померлого.

20 жовтня 2016 року державний нотаріус Четвертої донецької нотаріальної контори Жерносєкова О.П. відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири за номером АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.20).

Позивач звернувся до Кіровського районного суду міста Донецька з заявою про встановлення факту шлюбних відносин між його дідусем ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_4. Рішення Кіровського районного суду міста Донецька від 08 грудня 2011 року заявлені вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі та встановлення факт перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в фактичних шлюбних відносинах (а.с.15).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної контори №1 Кіровського району» у місті Донецьку від 04.09.2002 року ОСОБА_2 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1. Окрім ОСОБА_2 в зазначеній квартирі ніхто не проживає (а.с.17).

Позивач доглядав за своїм дідусем - ОСОБА_2 - в останні дні його хвороби. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині у померлого немає.

Після смерті ОСОБА_2 позивач вступив у фактичне володіння та сплачував комунальні послуги за квартиру, яка розташована у АДРЕСА_1 (а.с.19). Однак, у зв'язку з тим, що нотаріус Четвертої донецької нотаріальної контори Жерносєкова О.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, він не має можливості розпоряджатися спадковим майном, що порушує його права.

Відповідно до відповіді Другої красноармійської державної нотаріальної контори від 12 грудня 2016 року зазначено, що спадщина після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, в Другій красноармійській державній нотаріальній конторі не відкривалась. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була відкрита 17.04.2010 року Четвертою донецькою державною нотаріальною конторою (а.с.44-45).

Відповідно до відповіді Другої красноармійської державної нотаріальної контори від 29 грудня 2016 року зазначено, що спадщина після смерті ОСОБА_2, була відкрита 17.04.2010 року, № спадкової справи 334/2010; спадщина після смерті ОСОБА_5 була відкрита 11.04.2012 року, № спадкової справи 306/2012; спадщина після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, не відкривалась (а.с.48-51).

Згідно відповіді Четвертої донецької державної нотаріальної контори від 20.01.2017 року зазначено, що спадщина після смерті ОСОБА_2, була відкрита 17.04.2010 року, № спадкової справи 334/2010; спадщина після смерті ОСОБА_5 була відкрита 11.04.2012 року, № спадкової справи 306/2012; спадщина після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, не відкривалась (а.с.60-63).

Згідно статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений у статті 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, виходячи з викладеного, ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки постійно проживав з нею на час відкриття спадщини. У зв'язку з чим, ОСОБА_2 став одноособовим власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 в встановлений діючим законодавством строк, оскільки ОСОБА_2 заповів належну йому квартиру за номером АДРЕСА_1, спадкоємці на обов'язкову частку спадщини відсутні, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення права власності є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1233, 1234, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.3, 4, 59, 60, 174, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Донецької міської ради про встановлення права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності в порядку спадкування за заповітом на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка залишилася після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

В судовому засіданні 16 лютого 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя Хмельова С.М.