Справа № 495/9183/16-ц
09 лютого 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі - Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровський цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В судове засідання позивачка не з'явилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити, справу слухати в її відсутність, судове засідання провести без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
В судове засідання відповідач не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
Як було встановлено в судовому засіданні, позивачка являється власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.12.1994 року.
В вказаній квартирі крім позивачки зареєстрований колишній чоловік позивачки відповідач по справі ОСОБА_2, шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 11.11.1993 року.
Відповідач після розірвання шлюбу з спірної квартири виїхав, фактично не мешкає, що підтверджується актом КП «ЖЕО-№1» від 21.09.2016 року.
Реєстрація відповідача створює суттєві перешкоди для здійснення позивачкою своїх прав як власника, позивачка змушена сплачувати комунальні послуги за всіх осіб прописаних в квартирі, включаючи відповідача.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У зв'язку з вищевказаним, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані і підлягаючими задоволенню.
Керуючись ст.72, 150 ЖК України, ст.ст.386, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя