У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2017 року суддя Подільського районного суду м.Києва Богінкевич С. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, Житлово-будівельног кооперативу «Верстат-10» про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеною позовною заявою, однак з порушенням вимог ст.119 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позов за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 119 ЦПК України заява повинна містити крім викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування також має відповідати іншим вимогам, встановлених законом.

Згідно роз'яснення п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільних розгляд ускладнює вирішення справи.

Як вбачається з поданої позовної заяви, остання за формою та змістом не в повному обсязі відповідає вимогам статті 188, 119 ЦПК України, а саме: позивачами заявлено позовні вимоги, які не є однорідними та пов'язаними між собою та їх спільний розгляд ускладнить вирішення справи та не викладені обставини в обґрунтування підстав розгляду даних позовних вимог, які заявлено з різних підстав та до різних відповідачів в одному провадженні, а саме: позов про визнання права власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування. Крім того, слід зазначити, що як вбачається з матеріалів позову, позивачами не конкретизовано, які саме вимоги пред'явлені до кожного з відповідачів.

Крім того, матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження наявності осіб, зареєстрованих за адресою спірної квартири, а саме оригінал довідки Форми № 3 станом на час подачі позову до суду, ураховуючи, що рішення суду може вплинути на права та законні інтереси таких осіб, що мають право на користування спірною нерухомістю.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, зазначена норма визначає право на звернення до суду у випадку наявності спору, однак із змісту позову та доданих до нього документів не вбачається наявність спору між позивачкою та відповідачем ЖБК «Верстат-10», оскільки до матеріалів справи не додано доказів звернення її до відповідача, зокрема щодо визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, тощо.

За таких обставин приходжу до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надання позивачам строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачам.

Згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 119 - 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, Житлово-будівельног кооперативу «Верстат-10» про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, визнання права власності в порядку спадкування - залишити без руху, надавши позивачці строк 5 днів з дня отримання копії даної ухвали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Зобов'язати позивачку при поданні до суду матеріалів для усунення недоліків заяви, надати докази в підтвердження дати отримання ухвали про усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяС. М. Богінкевич