Справа № 755/942/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивувала тим, що 10 липня 2003 року позивач зі своїм чоловіком ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6085, продали двокімнатну квартиру в Деснянському районі м. Києва. На дані кошти вони мали намір придбати більшу квартиру в новому будинку. Всі питання щодо купівлі нової квартири вирішувала донька позивача відповідач ОСОБА_2 Для оформлення договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інноваційна компанія «Злагода» позивач передала відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 515 000,00 грн., що підтверджується письмовою розпискою. З 2006 року позивач разом в відповідачем проживали у зазначеній квартирі, а лише у 2007 році позивач дізналася, що правовстановлюючі документи на спірну квартиру оформлені на ім»я відповідача ОСОБА_2 15 липня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за адресою: АДРЕСА_1, який не був нотаріально посвідчений у зв'язку з погіршенням відносин з відповідачем ОСОБА_2 01 грудня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було складено постанову про опис та арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з чим просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 15 лютого 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, визнати за позивачем право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт та виключити з опису квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

28 лютого 2017 року ухвалою суду залучено Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно п.5 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 3 ст.152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункту 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 зазначеної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи позивача про те, що невжиття вищевказаного заходу забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду є лише припущеннями та не доведені в суді.

Також позивачем не надано відомостей щодо перебування спірної квартири під арештом на день подання заяви про забезпечення позову.

Тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна