У Х В А Л А

Справа № 183/64/17

№ 2-з/183/5/17

10 січня 2017 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про забезпечення позову,

встановив:

в провадження судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 10 січня 2017 року надійшов цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1, в якій позивач просить: усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: м. Новомосковськ, вул. Мануїльського, буд.154, шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до цього майна та визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою, яка розташована за адресою: м. Новомосковськ, вул. Мануїльського, буд.154.

Разом з поданим позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову у справі, передану головуючому судді 10 січня 2017 року, відповідно до якої останній просить задовольнити заяву про забезпечення позову у справі та передати квартиру, яка розташована за адресою: м. Новомосковськ, вул. Мануїльського, буд.154, на зберігання ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» (м. Київ, вул. Спаська, буд. 39, літера А, офіс 3, код за ) шляхом надання безперешкодного доступу ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» (м. Київ, вул. Спаська, буд. 39, літера А, офіс 3, код за ) і встановлення охоронної сигналізації.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до акту обстеження майна від 21 листопада 2016 року майно знаходиться у житловому стані, немає жодних видимих пошкоджень, а відповідно до акту обстеження майна від 28 листопада 2016 року стан цього ж майна встановити не можна, не надано доступ до лічильників газу, води, електричної енергії, внаслідок чого неможливо встановити їх справність та використання відповідно до норм. Зазначені факти свідчать про створення перешкод позивачу як власнику житлового приміщення із ціллю пошкодження та знищення його майна. З викладеного вбачається неможливість виконати рішення суду про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, тоді коли майно буде фізично знищено, адже саме з наявності цього майна випливають правомочності власника (володіння, користування, розпорядження) і можливість їх захисту шляхом усунення перешкод їх реалізації. Позивач вважає, що видом забезпечення позову, який належить застосувати, є саме передача майно на зберігання з урахуванням положень ч. 4 ст. 154 ЦПК України. Вказує, що жодних майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії не існує як для відповідача (особливо з огляду на те, подана позовна заява має немайновий характер), так і до третіх осіб, і суспільства в цілому. Зазначає, що позивач, який є власником майна, не може фізично контролювати додержання обовязків, покладених на позивача щодо утримання майна, отже, створюється реальна загроза порушенню прав, свобод та інтересів третіх осіб і суспільства в цілому. Стосовно обрання зберігачем ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» вказує, що позивач письмово звернувся до ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» із пропозицією передачі останньому на зберігання житлового приміщення (копія листа додається). ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» надіслало лист у відповідь, яким будо надано згоду на таке зберігання при умові оплати за послуги 5 000 грн. щомісяця. ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» має ліцензію на здійснення охоронної діяльності. Отже, товариство має можливість створити сприятливі умови для зберігання майна і може надати обєктивні гарантії щодо такого зберігання. Окрім цього, при задоволенні забезпечення позову і переданні ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» майна на зберігання, судом не буде жодним чином порушено ані баланс інтересів позивача та відповідача, ані вирішено спір по суті, адже, фактично, майно буде передано на зберігання не позивачу, а охоронній службі, яка є професійним зберігачем та не допустить знищення чи пошкодження майна. Вказує, що захід забезпечення позову є відповідним та адекватним позовним вимогам.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву суд пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір, який стосується усунення перешкод у здійсненні права користування майном та визнання особи такою, що втратила право користування.

Водночас, з матеріалів справи та поданої позивачем заяви не вбачається підстав для висновку, що станом на момент звернення з заявою про забезпечення позову або в подальшому існує чи виникне реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у вигляді усунення перешкод в праві користування та визнання особи такою, що втратила право користування. Посилання на те, що відповідач не допускає представників позивача до житлового приміщення та таким чином має можливість здійснити погіршення стану майна не свідчить про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про усунення перешкод в праві користування та визнанні особи такою, що втратила право користування, а тому обраний позивачем захід забезпечення позову позовним вимогам не відповідає.

Крім того, обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді передачі квартири на зберігання шляхом надання безперешкодного доступу третій особі, за умови відсутності доказів не проживання в будинку інших осіб, які не є стороною у справі, може призвести до порушення прав та інтересів третіх осіб.

Внаслідок викладеного в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов