н/п 2-н/490/1306/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

04 грудня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК Україн судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Заявник (стягувач) у своїй заяві зазначає, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, який помер 23.11.2016 року, що підтверджується копіями документів, які підтверджують факт родинних відносин.

В п.п. 9, 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» серед іншого зазначається, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором). Якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року№ 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що із заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу та поданих разом із заявою документів вбачається спір про право, оскільки вимоги заявника неможливо вирішити в наказному провадженні, так як в межах заявлених вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, необхідно встановити коло спадкоємців померлого ОСОБА_2, в що є окремим предметом доказування.

Отже, суд відмовляючи заявнику у прийнятті заяви про видачу судового наказу, одночасно роз`яснює заявнику його право звернутись до суду з тими ж самими вимогами на загальних підставах у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 101, 209-210 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Судонобудівний завод ім.. 61 Комунара» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Роз`яснити заявникові, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, заявник має право звернутися до суду з тими ж самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова