Справа № 202/5644/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шклярука Д.С.

при секретарі Шишляннікові О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська у якому простить суд:

1)Визнати за нею, як за спадкоємицею за законом, після померлого 13 листопада 2013 року чоловіка ОСОБА_3, право власності на 1/2 частину житлового будинку (літера 2А-1) з терасою (літера 2а-1), та ганками (літера 2а, 2а1), навіси (літера К1, Н1) за адресою АДРЕСА_1, загальна площа будівлі 117,50 кв.м, житлова площа 62,20 кв.м., який є новоствореним майном, збудованим за декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 18.10.2013 р. № ДП 15, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :04:070:0004;

2)Зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради або будь-якого приватного нотаріуса зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку (літера 2А-1) з терасою (літера 2а-1), та ганками (літера 2а, 2а1), навіси (літера К1, Н1) за адресою АДРЕСА_1, загальна площа будівлі 117,50 кв.м, житлова площа 62,20 кв.м., який є новоствореним майном, збудованим за декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 18.10.2013 р. № ДП 15, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :04:070:0004.

В обґрунтування таких позовних вимог позивачкою зазначається, що 15 листопада 2013 року помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина.

Вона є власником земельної ділянки, площею 0,0942 гектару, що знаходиться на території Індустріального району м. Дніпро, вул. Радищева, № 41/43, яка призначена призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :04:070:0004, що була набута нею у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2014 року.

96/400 частин домоволодіння, що знаходиться на території Індустріального району м. Дніпро, вул. Радищева, № 41/43, також набуто нею у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2014 року.

Діти її чоловіка ОСОБА_3 відмовились від спадкування належних їм часток спадщини, про що подали нотаріально посвідчені заяви.

Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, яка прийняла після смерті чоловіка спадщину.

Окрім того, спадковим майном померлого ОСОБА_3 був житловий будинок (літера 2А-1) з терасою (літера 2а-1), та ганками (літера 2а, 2а1), навіси (літера К1, Н1) за адресою АДРЕСА_2, з загальною площею будівлі 117,50 кв.м, житловою площею 62,20 кв.м., який є новоствореним майном, збудованим за декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 18.10.2013 р. № ДП 15.

Вказаний житловий будинок був збудований на земельній ділянці, що належала ОСОБА_3 за державним актом на право приватної власності на землю від 21.10.1999 р. ГДП № 090813, та яка була успадкована нею у власність.

Відповідно до вказаної декларації про готовність обєкта до експлуатації встановлено, що замовниками були вона та її чоловік ОСОБА_3

За життя ОСОБА_3, спільно було проведено будівництво вказаного житлового будинку. Однак, правовстановлюючий документ на житловий будинок не був оформлений через те, що завершено будівництво було за декларацією в жовтні 2013 року, а ОСОБА_3 помер в листопаді 2013 року.

Вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на її імя після смерті чоловіка ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку (літера 2А-1) з терасою (літера 2а-1), та ганками (літера 2а, 2а1), навіси (літера К1, Н1) за адресою АДРЕСА_1, загальна площа будівлі 117,50 кв.м, житлова площа 62,20 кв.м., який є новоствореним майном, збудованим за декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 18.10.2013 р. №ДП15. Але, в цьому їй було відмовлено постановою нотаріуса від 13.06.2016 року у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на вказаний будинок.

Оскільки вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги на 1/2 частину нерухомості, проживала та була зареєстрована за зазначеною адресою на день смерті чоловіка є підстави визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 новоствореного житлового будинку, оскільки будівництво здійснювалось ними сумісно та за декларацією про готовність обєкта вказано дві особи як власники.

Згідно висновку про ринкову вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа будівлі 117,50 кв.м, житлова площа 62,20 кв.м., виконаного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5 (сертифікат № 17174/14 від 11.11.2014 р.) ринкова вартість обєкта складає 407 645,00 грн., а відповідно 1/2 частини будинку, що становить предмет позову складає 203 822,50 грн.

Вона прийняла спадщину після померлого чоловіка та фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки є єдиним спадкоємцем.

Оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна" таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

За викладених обставин вона вимушена звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені у заяві обставини просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. В обґрунтування позиції посилалася на викладені у письмових запереченнях обставини.

Третя особа сповістила суд про можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності. Заперечень проти позову надано не було.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, позивачка ОСОБА_1 з 31.05.2014 року є одноосібним власником земельної ділянки (кадастровий № :04:070:0004), що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Радищева, 41/43. Вказана земельна ділянка належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2014 року виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2

Також, позивачка з 31.05.2014 року є власником 96/400 частин та з 20.07.2016 року є власником 32/400 частин спірного домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Радищева, 41/43. Вказана частка у розмірі 96/400 у нерухомому майна належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2014 року виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 32/400 належать позивачці на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на 32/100 частин домоволодіння від 03.04.2002 року.

На земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3, згідно із технічною документацією наданою представником позивачки у судовому засіданні, значаться розміщеними: житловий будинок (літ. 2А-1) з терасою (літера 2а-1), ганки (літера 2а, 2а1), навіси (літера К1, Н1), загальною площею будівлі 117,50 кв.м, житловою площею 62,20 кв.м.

ОСОБА_3 помер 15 листопада 2013 року у місті Дніпро, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 541002.

Як зауважує у позові ОСОБА_4, та про що зазначила її представник у судовому засіданні, зазначені будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_3, були збудовані позивачкою та її нині покійним чоловіком ОСОБА_3 у період з 2009 по 2010 рік за декларацією про готовність обєкта до експлуатації від 13.10.2013 року, але оформити право власності на новостворене майно вони з чоловіком не встигли, оскільки ОСОБА_3 помер у 2013 році.

Після смерті чоловіка позивачка 11.04.2014 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва на ? частину нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_4, але нотаріусом їй було відмовлено в вчиненні такої нотаріальної дії через те, що спадкодавець ОСОБА_3 не зареєстрував свого права на вищеописану частину житлового будинку у відповідності до чинного законодавства та не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи.

Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Як встановлено в судовому засіданні чоловік позивачки ОСОБА_3 не складав заповіту, а позивач у справі є в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, а саме їхні із позивачкою сини: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, нотаріально посвідченими заявами від 11.04.2014 року відмовилися від спадщини після смерті батька на користь позивачки ОСОБА_4

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті..

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Отже, за встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити в повному обсязі, оскільки до суду не було надано належних, допустимих та достатніх доказів які б свідчили про те, що спірний будинок за адресою: АДРЕСА_5, було розпочато та завершено будівництвом повністю та він згідно із будівельними нормами і правилами є завершеним будівництвом, прийнятий у встановленому законом порядку до експлуатації, та щодо нього здійснено державну реєстрацію прав. Також не доведено, що будівництво вказаного майна здійснювалося з отриманням у встановленому законом порядку дозволу на виконання будівельних робіт та згідно із погодженим у встановленому законом порядку проектом.

В такому разі, за відсутності акту введення спірного майна в експлуатацію та за відсутності державної реєстрації права власності, після смерті ОСОБА_3, до складу спадщини мали б входити його права та обовязки як забудовника спірного нерухомого майна, зокрема право власності на будівельні матеріали, обладнання, що були використані в процесі будівництва, право завершити будівництвом спірний обєкт нерухомості, право передати обєкт від свого імені для прийняття його до експлуатації як такий, будівництво якого завершено, право на одержання відповідних правовстановлюючих документів після державної реєстрації права власності.

Але разом із тим, ані позивакою, ані її представником до суду не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, що свідчили б про те, що її чоловікові ОСОБА_3 за життя дійсно належали права та обовязки забудовника спірного нерухомого майна, зокрема, не надано проектно-погоджувальної документації щодо будівництва спірного домоволодіння в цілому, дозвільної документації на початок будівельних робіт за вказаною адресою, зокрема декларації про початок будівельних робіт, погодженого замовленого позивачкою та/або її чоловіком проекту будівництва, договорів будівельного підряду, що були укладені від імені спадкодавця, акту введення будинку до експлуатації тощо.

За відсутності таких доказів, суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість і законність позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук