АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 19 грудня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2, про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року у справі за позовом Заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року відмовлено.

Справа № 752/7102/15-ц
№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/2534/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказував, що підставою для відмови суд вважає обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими. Проте з цим висновком не можна погодитися, оскільки він не знаходить підтвердження в матеріалах справи. На дату ухвалення рішення суду, яке заявник просить переглянути, ні ОСОБА_2, ні суд не знали і не могли знати про затвердження містобудівних обґрунтувань для спірної земельної ділянки двома нормативно-правовими актами, які не пов'язані між собою та мають однакову юридичну силу.

Суд не звернув увагу на те, що чинним законодавством України не передбачено змінювати цільове використання земельної ділянки (затверджувати містобудівне обґрунтування двома актами тощо, але немає заборони приймати рішення відповідними органами (Київрадою) про зміну цільового використання земельної ділянки двома чи більше нормативно-правовими актами, які не суперечать один одному).

В судовому засіданні представник прокуратури Стретович М.О. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити ухвалу без змін.

Скаржник ОСОБА_2, його представник, представник Київської міської ради та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2014 року, задоволено позов Заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення.

У травні 2016 року представник заявника ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року, посилаючись на те, що з листа департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вих. № 5007/0/12/27-16 від 12 квітня 2016 року заявнику стало відомо, що відповідно до п. 30 рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» затверджено містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів будівництва об'єктів рекреаційного призначення (з комплексом інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км, Голосіївський район міста Києва.

Вказував, що 05 травня 2016 року з Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_2 стало відомо, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року у справі № 756/14464/14-ц, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року, встановлено, що на підставі розробленого та погодженого містобудівного обґрунтування 17 вересня 2009 року Київська міська рада прийняла рішення № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань», яким у, пункті 1 вирішила: затвердити містобудівні обґрунтування згідно з додатком. Пунктом 2 даного рішення було вирішено внести зміни до Генерального плану міста Києва

Отже заявник вважає, що висновок суду про те, що земельну ділянку разом з іншими землями на Столичному шосе, 24 км на момент прийняття спірного рішення було віднесено до зони земель рекреаційного призначення, не відповідає дійсності, у зв'язку з чим просить суд переглянути вказане рішення за ново виявленими обставинами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, зазначені заявником, не є нововиявленими, які можуть вважатися підставою для скасування рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його законним, обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам справи.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_2, є аналогічними обґрунтуванню заяви про скасування судового рішення за нововиявленими обставинами, вони були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Передбачений ст. 361 ЦПК України перелік підстав для перегляду рішень і ухвал у зв'язку з нововиявленими обставинами є вичерпним, проте, зазначена позивачем обставина не є нововиявленою в розумінні ст. 361 ЦПК України.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 Постанови № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

В пункті 7 зазначеної Постанови роз'яснено, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, тавплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

В апеляційній скарзі на рішення Голосіївського районного суду від 26 липня 2013 року в обґрунтування своїх вимог про скасування цього рішення ОСОБА_2 посилався на рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 №58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» (Т2ас9,10), яке було предметом розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави вважати рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року №58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» нововиявленою у даній справі обставиною.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви відповідають обставинам справи та положенням процесуального закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують наведеного і зроблених в ухвалі суду першої інстанції висновків, в зв'язку з чим підстави для її скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: