Справа № 185/276/17
Провадження № 2/185/1322/17
17 лютого 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О.
за участю секретаря Мерцалової Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, -
06 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 18101172, що належить ОСОБА_1 на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири, виданого 21 березня 2012 року за реєстром № 224 приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Бюро технічної інвентаризації, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 303594 грн. 03 коп. на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за кредитним договором № 6/2012-86 від 25 квітня 2012 року, шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права продажу будь-яким способом від імені ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» предмета іпотеки будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною реалізації встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом, із наданням ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
В обґрунтування позову зазначив, що 25 квітня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 6/2012-86, у відповідності до якого останній отримав кредит у сумі 145000 грн. зі строком кредитування до 25 квітня 2024 року з процентною ставкою у розмірі 21,5 % річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобовязань позичальника між сторонами було укладено Іпотечний договір за № 6з/2012-86, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири, виданого 21 березня 2012 року за реєстром № 224 приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу ОСОБА_2. Банк свої зобовязання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач починаючи з 28 липня 2014 року перестав належним чином виконувати взяті на себе зобовязання і станом на 27 грудня 2016 року за Кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 303594 грн. 03 коп., тому позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заяві в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 квітня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено ПАТ «ВТБ Банк» (арк.с.4-8).
Кредит було надано на споживчі цілі, а саме ремонт у сумі 145000 грн., строком кредитування до 25 квітня 2024 року з процентною ставкою у розмірі 21,5 % річних.
Позичальник повинен здійснювати погашення кредиту та процентів 28 числа кожного місяця, відповідно до Графіку (арк.с.10-12) повернення кредиту і сплати процентів.
Виконання Позичальником своїх зобовязань за цим Договором забезпечуються іпотекою нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, а саме двокімнатної квартири, розташованої за адресо: АДРЕСА_1, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., що підтверджується Іпотечним договором № 6з/2012-86 від 25 квітня 2012 року укладеного між сторонами (арк.с.14-18).
Відповідно до п.2.2 Іпотечного договору, за домовленістю сторін на момент укладення цього Договору предмет іпотеки - житлового призначення оцінено у сумі 299222 грн.
Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення діє до повного виконання Іпотекодавцем зобовязань за Кредитним договором та цим Договором, згідно п.8.1 зазначеного Договору.
Крім того 03 лютого 2014 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 6/2012-86 від 25 квітня 2012 року, яким були внесені зміни до Кредитного договору, а саме доповнено Розділ 3 Кредитного договору п.3.3.4. «У випадку невиконання зобовязань передбачених п.5.3.12. цього Договору розмір процентів підвищується на 5 % річних».
Як передбачено п.1 ч.2 ст.11 ЦПК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.
На підставі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з вимогами ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Частиною 1 ст.12 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже відповідно до п.6.1 Іпотечного договору у разі невиконання/неналежного виконання зобовязань за Кредитним договором Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги в повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів; або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Крім того 10 липня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 100715нв (арк.с.23-25) та Іпотечним договором (арк.с.26,27), яким сторони домовились про наступне, а саме ПАТ «ВТБ Банк» передає та відступає ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» сукупність прав, належних ПАТ «ВТБ Банк» за Кредитним договором №6/2012-86 від 25 квітня 2012 року та Іпотечним договором за № 6з/2012-86 від 25 квітня 2012 року, включаючи, але не обмежуючись, право звертати стягнення на заставлене майно.
Таким чином новий кредитор одержав право замість первісного кредитора вимагати від ОСОБА_1 сплати грошових коштів у розмірі заборгованості за Кредитним договором, а у випадку невиконання цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки і за рахунок предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за Кредитним договором у розмірі, що буде визначений на момент їх фактичного задоволення.
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України - заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи те, що зобовязання за кредитним договором не виконані, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави/іпотеки має відповідати вимогам як ст.39 ЗУ «Про іпотеку», так і положенням п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іподекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Також відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 4488 грн. 33 коп., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються платіжним дорученням (арк.с.1).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 57-61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд-
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.
Звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 18101172, що належить ОСОБА_1 на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири, виданого 21 березня 2012 року за реєстром № 224 приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Бюро технічної інвентаризації, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 303594 грн. 03 коп. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за кредитним договором № 6/2012-86 від 25 квітня 2012 року, шляхом надання товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» права продажу будь-яким способом від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» предмета іпотеки будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною реалізації встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом, із наданням товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» судові витрати в сумі 4488 (чотири тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 33 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: В.О. Головін