Єдиний унікальний номер 236/2852/16-ц Номер провадження 22-ц/775/234/2017
Головуючий у 1 інстанції : Ткачов О.М.
Доповідач: Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

22 лютого 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Гапонова А.В., Груіцької Л.О.

при секретарі: Молдованові Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду від 26 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилався на те, що з 21 лютого 2004 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1. Від сумісного життя дітей не мають. Їх сім'я розпалася з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного. Вважав, що їх подальше сумісне проживання та збереження сім'ї є неможливим, добровільно розірвати шлюб відповідач ОСОБА_1 не бажає, тому просив розірвати шлюб.

Рішенням Краснолиманського міського суду від 26 грудня 2016 року позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити та надати шестимісячний строк на примирення. Вважала, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права. Суд безпідставно не прийняв до уваги доводи щодо можливості відновлення шлюбних відносин в інтересах сім'ї та не вжив заходів примирення. Без уваги суд залишив те, що позивач та відповідач тривалий час перебували у шлюбі та їх сім`я була зразковою у селищі. Судом відповідно до ст.111 СК України не було вжито заходів щодо примирення подружжя.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення повісток ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с.66-67)

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представником ОСОБА_1-ОСОБА_3 заявлено клопотання про відкладення слухання справи у зв'язку із його зайнятістю в інших судових засіданням в місцевому суді, однак підстави для його задоволення відсутні,оскільки до клопотання не надано доказів в підтвердження зазначеної причини. Крім того, справа уже призначалася на 8 лютого 2016 року і розгляд було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 з тих підстав що вона та її представник ОСОБА_3 зайняті в інших процесах і також підтверджуючих документів надано не було.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням та підтвердженням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України).

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Положеннями ст. 112 Сімейного кодексу України та роз'ясненнями п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 визначено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2004 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Позивач не бажає продовжувати подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу із -за того, що їх сім'я розпалася з причини різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного.

Ухвалою Краснолиманського міського суду від 02 грудня 2016 року провадження у справі було зупинено до 26 грудня 2016 року та надано сторонам строк для примирення в один місяць , проте сторони не досягли згоди щодо збереження шлюбу і позивач наполягав на його розірванні в своїй заяві.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на наданий строк для примирення,сторонами не було вжито дієвих заходів для примирення . Подальше спільне життя та збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, суд першої інстанції, постановляючи рішення про розірвання шлюбу, повно встановив обставини справи та врахував фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, у зв'язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання. Врахував, що збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя - позивача.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що сім'я з урахуванням фактичних взаємин подружжя розпалася і можливість для її збереження відсутня, а тому правильно задовольнив позовні вимоги про розірвання шлюбу. Висновок суду відповідає вимогам ст.ст.110-112 СК України.

Доводи про те, що судом надано короткий строк для примирення і необхідно ще раз надати більш тривалий строк для примирення, не можуть бути прийнятими до уваги. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є правом суду, а не його обов'язком.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У випадку задоволення апеляційної скарги за наявності відносин, що існують на даний час між сторонами, таке право ОСОБА_2 буде порушено.

Позивач заперечував щодо надання сторонам будь-якого строку на примирення, пояснюючи, що сім'ї вже не існує і він не має наміру спільно проживати з апелянтом.

Крім цього, з часу ухвалення рішення судом першої інстанції до розгляду справи апеляційним судом минув тривалий час і сторони при бажанні зберегти сім'ю мали достатньо часу для відновлення сімейних стосунків, чого не відбулось і до теперішнього часу.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального та процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді: