Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1067/17 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Є.У.№ 336/6160/16 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що з серпня 2014 р. проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді начальника медичного пункту гаубичного артилерійського дивізіону 55 окремої артилерійської бригади оперативного командування «Південь». Під час проходження військової служби після переохолодження отримав захворювання легень, наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України №28 від 3 квітня 2015 року був звільнений у відставку за пунктом «б» (за станом здоровя) ч.8 ст.26 Закону Україн «Про військовий обов'язок і військову службу». За висновком МСЕК від 09 листопада 2015 року йому вперше встановлена 2 група інвалідності безстроково, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з проходженням військової служби. У зв'язку із хронічним захворюванням він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Значна частина грошових коштів витрачається на придбання ліків, він позбавлений можливості повноцінно працювати та забезпечувати родину. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., яка була завдана йому в результаті ушкодження здоров'я при виконанні обов'язків військової служби.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з Міністерства Оборони України на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині у позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 у серпні 2014 року був призваний на військову службу в Збройні сили України, у жовтні 2014 року після переохолодження отримав захворювання легень, у зв'язку з чим був звільнений зі служби за станом здоров'я 03 квітня 2015 року (а.с.а.с.7-8,11).

За висновком МСЕК від 09.11.2015 року ОСОБА_3 визнано інвалідом другої групи вперше з втратою 80% професійної працездатності, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з проходженням військової служби (а.с.10).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зазначаючи про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки сам факт захворювання, одержаного в період проходження військової служби, та наслідки такої хвороби спричинили позивачеві втрати немайнового характеру у вигляді психологічного дискомфорту (переживаннях та хвилюваннях), душевних стражданнях, оскільки тривале лікування позначилося на здоров'ї позивача.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Із матеріалів справи вбачається, що захворювання, яке отримав позивач, пов'язане з проходженням військової служби. Причинний зв'язок встановлено висновком МСЕК Серія АВ № 0548082 від 09.11.2015 року про встановлення ОСОБА_3 другої групи інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з проходженням військової служби (а.с.10).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував ступінь моральних і фізичних страждань позивача. Суд зазначав, що протягом багатьох років позивач щодня переживає душевні і фізичні страждання та у зв'язку з каліцтвом позбавлений нормального життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що Міністерство оборони є неналежним відповідачем у справі, являються неспроможними.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що каліцтво позивача, яке призвело до стійкої втрати працездатності є наслідком травми, пов'язаної з проходженням військової служби, суд дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди. При цьому, враховуючи тяжкість вимушених змін в житті позивача та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо розміру стягнутого відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000.00 грн.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерство оборони України відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2017 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: