Провадження №2/522/3546/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Бойчука А.В.
при секретарі Гасуляк С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, припинення заборони, визнання права власності, -
В ході судового розгляду справи представник позивача змінений позов підтримав, просив суд його задовольнити. На адресу суду надійшла заява від ОСОБА_4 в який вона зазначила, що позивач відав їй довіреність та доручив здійснити державну реєстрацію договору дарування від 03.08.2011р. Також вказувала на те, що 20.03.2013 р. за пропозицією ОСОБА_2 провести державну реєстрацію зявилась до нотаріуса та підписала певні документи зміст яких не памятає та не розуміла їх зміст в момент підписання, повідомила, що позивач не доручав їй дарувати Квартиру відповідачу. Відповідачі в судове засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчіть заяви на ознайомлення з матеріалами справи, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст.224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
20.03.2013 р. ОСОБА_4, яка діяла від імені позивача на підставі виданої ним довіреності від 15.03.2013р., посвідченою віце-консулом Посольства України в Республіці Австрія за номером 570/208 було укладено договір дарування, за яким ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла у дар спірну Квартиру. Зазначений договір дарування від 20.03.2013р. був посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 783.
20.03.2013 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був укладений договір позики грошей, який посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 787.
20.03.2013р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки, який посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 789, за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку спірну Квартиру, у якості забезпечення виконання зобовязань за договором позики грошей від 20.03.2013р. про що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку №403651 від 20.03.2013р., за яким зареєстровано обтяження №401008 у виді заборони відчуження Квартири.
20.03.2013р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 790, яким передбачено порядок звернення стягнення на Квартиру у разі невиконання зобовязання за договором позики грошей.
25.03.2014 р. між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором позики грошей, посвідченого 20.03.2013р. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 787. Зазначений договір відступлення прав вимоги за договором позики грошей було посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 1907.
25.03.2014р. між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченого 20.03.2013р. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 789. Зазначений договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки було посвідчено Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 1908.
25.03.2014р., у звязку з відступленням прав вимоги за договором позики грошей, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено ОСОБА_7 договору про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 20 березня 2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 790, який посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 1909.
З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, тому є особою похилого віку у розумінні ст. 10 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Укладаючи 20.03.2013р. договір дарування від імені позивача, у звязку з віком, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення у звязку з тим що, діяла під впливом помилки, яку штучно створила останній відповідач ОСОБА_2 зазначивши, що нотаріальним посвідченням завершується державна реєстрація договору дарування від 03.08.2011р.. Зазначене підтверджується заявою ОСОБА_4, відсутністю штампа про державну реєстрацію на договорі дарування від 03.08.2011р., витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за договором дарування 03.08.2011р. №1402919 від 20.03.2013р., на який є посилання в наданих до суду матеріалах нотаріальних справ від нотаріуса ОСОБА_5
Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Таким чином договір дарування від 20.03.2013 р. є недійсним, а право власності позивача є порушеним договором іпотеки від 20.03.2016 р., відповідною забороною та договором задоволення вимог іпотекодержателя від 20.03.2013 р., НОВОЮ РЕДАКЦІЄЮ договору про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 20 березня 2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 790, укладеного 25.03.2014р. так як обмежує право позивача щодо розпорядження власністю, шляхом створення йому додаткових обтяжень, в порушення прав власника встановлених частини першої статті 317 ЦК України, статті 41 Конституції України.
Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Укладання відповідачем та представником позивача ОСОБА_4 спірного правочину (договору дарування Квартири від 20.03.2013р.) зроблено під впливом помилки, не відповідає волі позивача та порушує його право власності, а тому договір дарування Квартири від 20.03.2013р., є недійсним, а право власності на Квартиру підлягає відновленню шляхом його визнання визнанню за позивачем.
Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним тощо.
Враховуючі викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст..ст., ч. 3ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦПК України, ст. 16, ч. 1 ст. 317 ЦК України,
Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, ч.3 ст.209, ст.ст.213-215,217,218, 224-226 ЦПК України, суд -
Визнати недійсним договір дарування двокімнатної квартири №18 загальною площею - 105,5 кв. м., житловою площею - 36 кв. м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 10/1, укладений 20.03.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 783.
Визнати недійсним договір іпотеки двокімнатної квартири №18 загальною площею - 105,5 кв. м., житловою площею - 36 кв. м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 10/1від 20.03.2016 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 789 та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №403651 від 20.03.2013р.
Припинити заборону на нерухоме майно двокімнатну квартиру №18 загальною площею - 105,5 кв. м., житловою площею - 36 кв. м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 10/1 від 20.03.2013 р. та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №401008 від 20.03.2013р.
Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.03.2013р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 790.
Визнати недійсним ОСОБА_7 договору про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 20 березня 2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 790, укладений 25.03.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 1909.
Визнати право власності на двокімнатну квартиру №18 загальною площею - 105,5 кв.м., житловою площею - 36 кв. м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 10/1 за ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1).
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право подати апеляційну скаргу на заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо позивач не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, він може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя А. Ю. Бойчук