Справа №: 343/254/17
Провадження №: 2/0343/246/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

за участю секрктаря судових засідань- Височанської О.З.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 29.10.1988 року Тростянецькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, актовий запис №10. Від даного шлюбу 21.03.2007 року року народилась дочка ОСОБА_3.

В обгрунтування позову покликається на те, що з відповідачем не змогли створити міцної сім"ї через різні погляди на житя та сімейні обов"язки. Він вчиняє безпідставні скандали, матеріально сім"ю не забезпечує, проживає окремо. Наведене призвело до остаточного розпаду сімї та стало причиною звернення до суду з даним позовом. Вважає, що примирення між ними неможливе. Просить після розірвання шлюбу малолітню дитину залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати покласти на неї.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-НМ № 476081 від 29.10.1988 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 29.10.1988 року Тростянецькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №10, був зареєстрований шлюб.

Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

З даних копії свідоцтва про народження серії 1-НМ 072512, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції від 18.09.2007 року, актовий запис №451, встановлено, що від даного шлюбу в сторін 21.03.2007 року народилась дочка ОСОБА_3.

Судом встановлено про те, що малолітня ОСОБА_3 проживає з матір"ю, позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином в суді встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, спільного побуту не ведуть, вісім років проживають окремо, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, очевидцем яких стає малолітня дочка ОСОБА_4 між ними носить формальний характер, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім'ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спір відносно проживання дочки відсутній. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб розірвати, малолітню дитину залишити проживати з матір"ю.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 88, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

ОСОБА_4 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 29.10.1988 року , виконкомом Тростянецької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №10 розірвати.

Малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити проживати з матірю ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Долинський районний суд.

Суддя: