ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/224/15-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017 смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області, в складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретарів Озерської Ю.М., Федорової Н.М., Вишневської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи, з урахуванням уточненого позову, свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 від іншого шлюбу. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_3 заповіт не залишила, позивач і відповідач, як єдині спадкоємці померлої звернулися у встановлений законом строк із відповідними заявами до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області. При житті ОСОБА_3 відповідач зловживала спиртними напоями, вимагала скласти заповіт на її ім'я, неналежно поводилася із ОСОБА_3, не надавала останній матеріальної допомоги та не підтримувала морально, вчиняла сварки із сусідами, які викликали міліцію. Протиправна і зухвала поведінка відповідачки негативно відобразилася на здоров'ї матері, яка вимушена була поміняти замки на двері в квартиру. Мати страждала важкими захворюваннями «Хорея Гентингтона» та «рак шлунку». В період перебування з 4 по ІНФОРМАЦІЯ_3 матері на стаціонарному лікуванні позивач доглядала за матір'ю, годувала, покупала ліки, здійснила поховання за власні кошти, а відповідач ніякої турботи про хвору матір не проявляла, вчинила сварку в лікарні з матір'ю. Отже, позивач вважає, що відповідач під час тяжкої хвороби матері, яка була у безпорадному стані через хворобу та через похилий вік, мала можливість надавати допомогу, але свідомо ухилялася від надання будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. З урахуванням викладеного, на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України позивач просила усунути ОСОБА_2 від спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що вона і відповідачка є дочками ОСОБА_3 від різних шлюбів. Мати проживала окремо від неї і відповідачки у власній квартирі АДРЕСА_1. Мати страждала на хворобу «хорея Гентингтона», могла себе самостійно обслуговувати, але їй важко було ходити. Відповідачка проживала в м.Харкові, в 2011 році стала проживати в смт.Золочів, зловживає спиртними напоями. Вона постійно допомагала матері, а відповідач приходила до матері, влаштовувала сварки, застосовувала силу, просила кошти, вимагала скласти заповіт на її ім'я. Сусіди викликали міліцію. Мати отримувала пенсію у розмірі 1200 грн. Відповідачка мала можливість надавати допомогу матері, яка потребувала вжиття ліків, але не надавала. З 04.09.2014 року мати перебувала в Золочівській центральній районній лікарні, де тоді було поставлено діагноз «Рак шлунку». Мати була в свідомості. Вона приходила в лікарню і доглядала за матір'ю, годувала, придбала ліки. Відповідач не доглядала за матір'ю, не цікавилася станом її здоров'я, не підтримувала морально, а навпаки влаштовувала сварки у стані алкогольного сп'яніння. Вона не просила допомоги у відповідачки. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати померла в лікарні.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягав на їх задоволенні з підстав, встановлених в ч.5 ст.1224 ЦК України, та викладених в уточненій позовній заяві від 27.04.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що ОСОБА_3 є її матір'ю і позивачки. Вона допомагала матері, робила ремонт в квартирі, в період 2010-2011 роки вона із матерію провела в квартирі АДРЕСА_1 водопостачання, газ, поміняли вікна, двері. Після смерті цивільного чоловіка мати не бажала ні з ким спілкуватися, у тому числі зі своїми доньками. З цього приводу вона сварилася із матір'ю, силу не застосовувала. За життя мати хворіла, але не перебувала у безпорадному стані, допомоги ніколи не просила, обходилася власними силами. Із сусідами у неї були конфлікти з приводу того, що вони ображали маму. Діагноз «рак шлунку» матері поставили, коли вона потрапила раптово в лікарню 4 вересня 2014 року, де перебувала до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3. Під час перебування матері в лікарні вона майже кожного дня відвідувала її, приносила одяг. В лікарні була в другій половині дня, після роботи. Із позивачкою вона в лікарні не зустрічалася, оскільки вона та позивачка сварилися і матір не бажала щоб вони стикалися.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні у зв'язку із недоведеністю встановлених законодавством підстав для усунення від права на спадкування, а саме, перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані, потреби останньої допомоги відповідачки, ухилення відповідачки від обов'язку надання допомоги матері.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову з огляду на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 70 років померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області (а.с.97).

Сторони визнають, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є дочками ОСОБА_3, що також підтверджується відповідними свідоцтвами та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.95-96, 101-102, 243, 253-263).

Позивач ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, 26.11.2014 року звернулася до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області, на підставі якої було відкрито спадкову справу №312/2014 (а.с.90-92).

Позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, 17.12.2014 року звернулася до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області (а.с.93).

Отже, сторони звернулися з відповідними заявами у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 18 лютого 1994 року Фондом комунального майна при Золочіській районній раді народних депутатів (а.с.18-23).

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями померлої ОСОБА_3

Звертаючись до суду з позовом про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування, з підстав, передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України, позивач посилається на те, що відповідач, як дочка, була зобов'язана надавати допомогу матері, але не приймала участі в утриманні чи догляді за матір'ю, зловживала спиртними напоями, влаштовувала сварки із матір'ю, яка через свій похилий вік та стан здоров'я перебувала у безпорадному стані і потребувала догляду та допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 роз'яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця потрібно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Виходячи зі змісту зазначених норм закону та вимог статей 10, 60, 214 ЦПК України доведенню підлягає як факт ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця і надання допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

При цьому наявність безпорадного стану є визначальним, інші ознаки - супутними.

Під безпорадним станом потрібно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягає доказуванню питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання його від позивача і чи мав відповідач фізичну змогу надавати таку допомогу.

Лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець за законом може бути усунений від права на спадщину.

На переконання суду позивач цих фактів не довела, що є підставою для відмови у задоволенні вимог.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, позивачем на підтвердження заявлених вимог надано виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (посмертна) №2694 від ІНФОРМАЦІЯ_3, виданої Комунальним підприємством «Золочівська центральна районна лікарня», відповідно до якої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.09.2014 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, із діагнозом «захворювання шлунку в астральному відділі, ракова інтоксикація, анемія». Згідно лікарського свідоцтва про смерть №163 від ІНФОРМАЦІЯ_3 причиною смерті ОСОБА_3 є рак астрального відділу шлунку (а.с.29, 167).

Відповідно до листа КП «Золочівська ЦРЛ» №440 від 30.03.2016 року ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні лікарні з 04.09.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3. В стаціонарних відділеннях догляд за хворими (за тяжкохворими) здійснюється медичними сестрами та молодшими медичними сестрами згідно функціональних обов'язків. Догляд хворих родичами здійснюється за власним бажанням. Зазначено перелік медикаментів, які були придбані за власні кошти (а.с.169).

Згідно листа КП «Золочівська ЦРЛ» №529 від 13.04.2016 року ОСОБА_3 була 05.08.2014 року на амбулаторному прийомі у лікаря-невропатолога лікарні, встановлено діагноз: хорея Гентингтона, призначене амбулаторне лікування. Стосовно питання потреби у сторонній допомозі з боку дітей комісія ЛКК не проводилась (а.с.170).

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є завідувачем інфекційним відділенням КП «Золочівська ЦРЛ». ОСОБА_3 до лікарні була доставлена швидкою, на третій день перебування в лікарні останній встановили діагноз «Рак шлунку 4 стадія». ОСОБА_3 була лежачою хворою. На другий день перебування в лікарні ОСОБА_3 до неї прийшла позивач і на її прохання він надав список необхідних ліків. Позивач відвідувала ОСОБА_3 зранку. Також він бачив декілька разів відповідачку, яка приходила відвідати ОСОБА_3, зверталася до нього щодо стану здоров'я останньої. Про необхідність придбання ліків, надання допомоги він відповідачці нічого не говорив, оскільки такої потреби не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює в КП «Золочівська ЦРЛ» молодшою медичною сестрою. В вересні 2014 року в інфекційному відділенні лікарні, де вона працювала з графіком доба роботи - чотири вихідні, перебувала ОСОБА_3 Остання не ходила, потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_3 відвідували позивачка і відповідачка. Позивачка годувала, мила ОСОБА_3. Доглядати за хворими і допомагати їм - це обов'язок персоналу лікарні. Якщо рідні пацієнтів не відмовлялися, то допомагали молодшому медичному персоналу.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що була сусідкою ОСОБА_3. Дочки останньої - позивач і відповідач рідко бували у матері. Відповідач бувала у нетверезому стані, у останньої і ОСОБА_3 бували суперечки. ОСОБА_3 ніколи не розповідала про свою сім'ю, останнім часом не бажала ні з ким спілкуватися, хворіла - тряслися руки і голова, але у безпорадному стані не перебувала, самостійно себе обслуговувала, допомоги ніколи не просила і не приймала, якщо хтось її пропонував.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що була сусідкою ОСОБА_3. Остання рідко розповідала про себе і дочок, але любила обох дочок, не скаржилася на них. Відповідачка приходила у нетверезому стані, сварилася із сусідами, з ОСОБА_3 розмовляла на підвищених тонах. За два роки до смерті остання скаржилася на поведінку ОСОБА_2, одного разу ОСОБА_3 вибігла із квартири в розірваному халаті, відповідачка тоді була в квартирі, міліцію з цього приводу не викликали. Викликали міліцію, коли ОСОБА_2 влаштувала сварку із сусідами з приводу залиття квартири. За рік-два до смерті ОСОБА_3 поміняла замки в двері в квартиру, казала, що не бажає, щоб відповідачка заходила в квартиру, спілкувалася із нею з вікна. ОСОБА_3 у безпорадному стані не перебувала, отримувала пенсію, намагалася обслуговувати себе сама, допомоги, грошей не просила.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що є чоловіком позивачки, із якою у них неприязні стосунки. ОСОБА_3 розповідала про погану поведінку відповідачки, що остання приходила у нетверезому стані, сварилася, била, пошкоджувала меблі, вимагала скласти заповіт на її ім'я. ОСОБА_3 не бажала ні на кого складати заповіт. ОСОБА_3 отримувала пенсію. Він і позивачка допомагали ОСОБА_3. З 4 вересня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 перебувала у лікарні, в той час знаходилася у безпорадному стані, він бачив один раз, як відповідач йшла відвідати ОСОБА_3 в лікарню. Ані ОСОБА_3, ані він і позивач не зверталися до відповідачки з приводу надання допомоги.

Таким чином, наданими письмовими доказами, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, не доведено перебування матері позивача і відповідача, - ОСОБА_3 у безпорадному стані, її потребу у допомозі саме відповідача за умови отримання допомоги від медичного персоналу лікарні і позивача, крім того, не доведено ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3, вона особисто чи через інших осіб зверталися до відповідача про надання такої допомоги, а відповідач ухилилася від її надання.

Також суд звертає увагу, що спадкодавець перебувала в лікарні нетривалий час - з 04 по ІНФОРМАЦІЯ_3, під час чого її відвідувала відповідач. Щодо періоду до 04 вересня 2014 року, позивачем також не доведено перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби або каліцтва, потреби допомоги від відповідача, ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю.

Стосовно неналежної поведінки відповідача, перебування її у нетверезому стані, зазначене не є підставою для усунення від права на спадкування.

Слід також врахувати волевиявлення спадкодавця, яка за життя, у випадку негативного ставлення до нього, могла позбавити права на спадкування (ч. 2 ст. 1235 ЦК України), але не зробила цього, як і не склала заповіт на користь позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 05.01.2016 року заборонено Золочівській державній нотаріальній конторі Харківської області вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо спадкового майна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, видавати свідоцтво про право на спадщину відповідачу ОСОБА_2.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані відповідно ухвали Золочівського районного суду Харківської області від 05.01.2016 року.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст. ст. 10 - 11, 57 - 60, 154, 169, 209, 212 - 218, 224 ЦПК України, 1224, 1261 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом - відмовити.

Скасувати застосовані ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 05.01.2016 року заходи забезпечення позову - заборону Золочівській державній нотаріальній конторі Харківської області вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо спадкового майна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, видавати свідоцтво про право на спадщину відповідачу ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. В.Чернова