Провадження № 2/760/2475/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Бугайчука О.Р.

позивача- ОСОБА_1

відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення йому в користування частини кімнати розміром 18, 9 кв. м. в межах зовнішньої стіни до умовної лінії на відстані 3,6 м, що відповідає площі 14, 25 кв. м., а також балкон, що примикає до цієї частки кімнати, частину кімнати розміром 12,1 кв.м. в межах від тієї ж зовнішньої стіни, що і в першій кімнаті, до умовної лінії на відстані 2,35 м, що відповідає площі 6, 8 кв.м.

Решту другої кімнати, передпокій розміром 1,8 кв.м., третю кімнату розміром 13,9 кв.м. та балкон, що примикає до цієї кімнати, виділити відповідачці.

В загальному користуванні просить залишити решту першої кімнати, кухню, вбиральню, ванну кімнату та коридор.

Крім того, просить зобов»язати відповідачку надати йому ключі від усіх замків, що встановлені на вхідних дверях, а також заборонити відповідачці міняти замки на вхідних дверях квартири та встановлювати нові замки або запірні пристрої без його письмової згоди.

Посилається в позові на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 16 березня 2015 року вони з відповідачкою є власниками квартири АДРЕСА_1 в її ? частині кожний.

Квартира складається з трьох житлових кімнат розміром 18.9 кв.м., 12,1 кв.м. та 13,9 кв.м., дві з яких - 12,1 кв.м. та 13,9 кв.м. ізольовані.

Відповідачка фактично змусила його виїхати з квартири, створивши нестерпні умови для проживання, чинить йому перешкоди в користуванні квартирою, встановила новий замок та не дає йому ключів від квартири.

Вважає це порушенням його прав, як співвласника, а тому просить задовольнити позов.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилалася на те, що вона вимушена була змінити замки в квартирі, оскільки відповідач вивіз їх спільне майно з квартири в її відсутність.

Крім того, відповідач застосовував до неї фізичну силу, а тому такий крок з її боку був вимушеним.

Зазначила, що вони не зможуть жити в одній квартирі, а тому просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

В ст. ст. 355, 356, 358 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що сторони на підставі Договору купівлі-продажу від 16 березня 2015 року є власниками квартири АДРЕСА_1 по ? частині.

З Технічного паспорта на квартиру, виготовленого 05 листопада 2009 року, вбачається, що квартира складається з трьох кімнат жилою площею 44,9 кв.м.. у тому числі: 1-а кімната розміром 18,9 кв.м., 2-а кімната - 12,1 кв.м., 3-я кімната - 13,9 кв.м.

З плану квартири вбачається і це підтвердили сторони, кімната розміром 18, 9 кв.м. є прохідною, а інші кімнати - запрохідними.

/ а. с. 6 - 9 /

Як роз»яснено в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року « Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Таким чином, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення є відособленими та за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі.

Як зазначено вище, одна з трьох кімнат є прохідною, дві кімнати знаходять в глибині квартири за прохідною кімнатою, а тому підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що з метою встановлення порядку користування квартирою можливо встановити перегородки в кімнатах для дотримання рівності часток у праві користування нею, надавши суду варіант таких перепланувань.

Підтвердив, що на даний час таке перепланування не здійснено і за таким переплануванням він у відповідні органи не звертався.

За таких обставин можливі перепланування в квартирі в майбутньому не можуть бути підставою, з огляду на викладене вище, для задоволення вимог позивача.

Крім того, судом встановлено та не спростовується відповідачкою, нею змінено замки до квартири і позивач не має доступу до неї. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

В статті 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ/майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З точки зору ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи ці обставини, порушення прав позивача, як власника, з боку відповідачки, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині зобов»язання відповідачки надати йому ключі від усіх замків, що встановлені на вхідних дверях квартири.

Суд не знаходить підстав для задоволення решти вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, дана норма закону визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Вище суд прийшов до висновку про захист уже порушеного права позивача.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що не порушене право не може бути захищено, тим більше на майбутнє, а тому підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ч.ч.1,2 ст.321, 356, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 3,4,10,11,57-60, 88,209,212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя