АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6949/16-ц Номер провадження 22-ц/786/641/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в. м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області та ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 січня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила визнати недійсним та скасувати розпорядження №327 о/с від 31.08.2016р. про звільнення її з посади директора Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області за п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору (контракту); поновити її з 31.08.2016р. на вказаній посаді; визнати Контракт з керівником закладу освіти комунальної власності від 17.06.2015 р. укладений між нею та відповідачем таким, що укладений безстроково; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.09.2016р. і по дату винесення рішення по справі; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 січня 2017 року позов. задоволено частково.

Скасовано розпорядження №327 о/с від 31.08.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2.» з посади директора Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області 31.08.2016 за п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору(контракту).

Поновлено ОСОБА_2 з 31.08.2016р. на посаді директора Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Стягнуто з Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2016 по 16.01.2017 в сумі 33741,12 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 січня 2017 року виправлено описку у резолютивній частині вказаного рішення щодо суми стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зазначено «17301, 40 грн.» замість неправильної «33741,,12 грн.».

З рішенням суду не погодився Департамент освіти ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області в особі директора ОСОБА_3, який подав на нього апеляційну скаргу. Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає його незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Разом з тим, з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не погодилася ОСОБА_2, та подала на нього апеляційну скаргу, в якій вказує, що судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки суд не звернув уваги на те, що відповідач уклав з нею контракт як строковий трудовий договір без жодних правових підстав, так як робота на посаді директора школи за своїм характером може бути встановлена на невизначений строк. Також укладення такого строкового договору з нею суттєво погіршило її правове становище, оскільки на її думку повинна була працювати за безстроковим трудовим договором.

.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів, приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 17.06.2015 року між Управлінням освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та ОСОБА_2 було укладено контракт, відповідно до умов якого остання була призначена на посаду директора Кременчуцької загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 2. Строк дії контракту сторони визначили в п. 6.1. на період з 19.08.2015 року по 31.08. 2016 року.

Пунктом 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України передбачено можливість припинення трудового договору у зв'язку із закінченням його строку.

Відповідно до п.п. а п 5.2 Контракту від 17.06.2015 року цей контракт припиняється після закінчення строку його дії.

Разом з тим, п. 5.4 Контракту передбачено, що не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий строк.

Так, 13.06.2016 року сторони уклали додаткову угоду до вищезазначеного контракту від 17.06.2015 року, в якій п.6.1. контракту від 17.06.2015 виклали в новій редакції, вказавши, що контракт діє з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року.

На підставі додаткової угоди до контракту, розпорядженням Управління професійно-технічної, загальної середньої та позашкільної освіти №147 о/с від 13.06.2016 року продовжено строк дії контракту, укладеного з відповідачем на період з 01.09.2016 року до 31.08.2017 року.

В подальшому, розпорядженням Управління професійно-технічної, загальної середньої та позашкільної освіти №180 о/с від 30.06.2016 року скасовано розпорядження №147 о/с від 13.06.2016 року «Про продовження строку дії контракту ОСОБА_2.» в зв'язку з його помилковим виданням.

31.08.2016р. на підставі розпорядження Управління професійно-технічної, загальної середньої та позашкільної освіти №327 о/с «Про звільнення ОСОБА_2.» останню звільнено з посади директора Кременчуцької загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 2 Кременчуцької міської ради Полтавської області 31.08.2016р. у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору(контракту).

Обґрунтовуючи скасування розпорядження №147 о/с від 13.06.2016 року «Про продовження строку дії контракту ОСОБА_2.» відповідач посилається на те, що контракт з ОСОБА_2 був відсутній в переліку трудових договорів (контрактів), що укладені з окремими керівниками навчальних закладів, підпорядкованих управлінню професійно-технічної, загальної середньої та позашкільної освіти департаменту освіти, перелік яких містився в листі до Кременчуцької міської ради від 09.06.2016р.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону України «Про освіту» навчальний заклад очолює його керівник (завідуючий, директор, ректор, президент тощо). Керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

За змістом частини першої статті 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктом 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України передбачено можливість припинення трудового договору у зв'язку із закінченням його строку.

Вирішуючи питання в частині скасування розпорядження №327 о/с від 31.08.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2.» з посади директора Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Кременчуцької міської ради Полтавської області 31.08.2016 за п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору (контракту) та поновлення її на посаді директора, місцевий суд прийшов до висновку про задоволення зазначених позовних вимог, оскільки вважав, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства, так як відповідно до п. 6.1. контракту строк його дії визначено до 31.08.2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його вірним і обґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, вбачається, що за два місяці до закінчення строку контракту, сторони 13.06.2016 року уклали додаткову угоду до вищезазначеного контракту від 17.06.2015 року, в якій дійшли згоди, про продовження його дії, та визначили новий строк з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року.

Така додаткова угода є чинною, в порядку встановленим нормами законодавства не розривалася, недійсною не визнавалася, та факт її укладення відповідачем по справі не спростований.

Посилання Департаменту освіти ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області на те, що продовження контрактів з педагогічними працівниками передбачає необхідність його погодження органом місцевого самоврядування є слушними, однак в даному випадку останнім не надано доказів ні про подання кандидатури ОСОБА_2 на погодження органу місцевого самоврядування, ні доказів про відмову у погодженні її кандидатури.

Зокрема, таке погодження повинно було мати місце перед укладенням додаткової угоди від 13. 06.2016 року, а його відсутність не породжує наслідків недійсності угоди про продовження дії контракту.

Так, з листа до ВК Кременчуцької міської ради вбачається, що відповідачем кандидатура ОСОБА_2 на погодження взагалі не представлялася.

Разом з тим, скасування розпорядження №147 о/с від 13.06.2016 року «Про продовження строку дії контракту ОСОБА_2.» також не свідчить про помилковість укладення додаткової угоди до контракту.

Таким чином, звільнення позивача з підстав закінчення строку дії контракту є незаконним та не узгоджується з матеріалами справи, а доводи апеляційної скарги стосовно вказаного не є переконливими.

Заразом, місцевий суд встановивши незаконність звільнення позивача, вірно стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2016р. по 16.01.2017р. в сумі 17301,40 грн., обґрунтувавши свій висновок чинними нормами трудового законодавства та наведеним розрахунком, який не піддається сумніву, та не оспорюється сторонами.

Далі, вирішуючи питання щодо позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання контракту з керівником закладу освіти комунальної власності від 17.06.2015 р. укладеним між нею та відповідачем таким, що укладений безстроково, місцевий суд прийшов до висновку про відмову у ній.

Згідно ч.2 ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Абзацом 3 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що оскільки згідно з частиною 2 статті 23 КЗпП України трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Вбачається, що строковий трудовий договір було укладено за власним бажанням ОСОБА_2, вимога про визнання трудового договору недійсним останньою не заявлялася, характер і специфіка роботи керівника навчального закладу передбачають можливість укладення строкового договору, тому висновок суду про відмову у визнанні спірного контракту таким, що укладений безстроково є правомірним, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині на увагу не заслуговують.

Також обґрунтованим є висновок суду і щодо відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до ст. 61 ЦПК України позивач не довела належними та допустимими доказами, тих обставин, на які вона посилається.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доказів втрати життєвих зв'язків позивачем, погіршення мікроклімату у сім'ї, нервових зривів не наведено.

Втрата душевного спокою, постійні відчуття хвилювання, не підтверджені документально.

Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 січня 2017 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І. /підпис/ Пікуль В.П.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ____________ Панченко О.О.