Справа № 541/66/17
Провадження №2/541/306/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої, судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Євдокимова Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітей повноліття, оскільки відповідач ОСОБА_2, який є батьком дітей, має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки має задовільний стан здоровя, є працездатним, інших утриманців не має, аліменти будь яким особам не сплачує. Вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але з 20 листопада 2016 року проживають окремо. Відповідач лише раз добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 800 гривень, за період, коли почав проживати окремо.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.15).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, судову повістку про виклик до суду отримав, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення (а.с. 14). Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи заяву позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що обєктивно підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.07.2011 року (а.с.2). Від цього шлюбу народились діти, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3,4). Діти перебувають на утриманні позивача, що обєктивно підтверджується довідкою Дібрівської селищної ради Миргородського району від 12.01.2017 року (а.с.5).

Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дітей, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, та стягненню із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13.01.2017 року, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли.

В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України 640 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 180, 182 СК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.10, 11, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 224-228,367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання малолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з 13 січня 2017 року, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку.

Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_5