Справа № 317/3891/17
Провадження № 2/317/1489/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

11 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Яркіна С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Запорізької районної ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон та надання дозволу на оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Запорізької районної ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон та надання дозволу на оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Проте в порушення вищевказаної норми позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, зокрема, у позовній заяві відсутній чіткий зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, а також відсутні посилання на докази, що підтверджують кожну обставину.

Діючим законодавством України встановлено певний порядок неповнолітньої дитини виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Так, порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21.01.1994 року, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України».

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не потрібна у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Тобто вищевказані вимоги нормативного акту дають підстави для висновку, що позовні вимоги у такій категорії справи повинні містити строк конкретно визначеної поїздки неповнолітньої особи з зазначенням держави прямування та часу перебування в цій державі.

Так, із змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди відповідача для необмеженої кількості поїздок до повноліття дитини та надання дозволу на виготовлення проїзного документу(паспорту) дитини без згоди відповідача. Однак позовні вимоги не конкретизовані, оскільки предмет позову носить загальний характер, не містить чіткого визначення держави, до якої позивач просить дозволити виїзд неповнолітньої, не зазначено, на який проміжок часу необхідний виїзд дитини за межі України, хто супроводжуватиме дитину за кордоном, що є порушенням діючого законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, в тому числі є порушенням Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір не в повному обсязі.

Згідно із ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

У позові ОСОБА_1 заявила дві немайнові вимоги, однак в матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору в розмірі 640,00 грн. Таким чином, позивачу слід доплатити судовий збір у сумі 640 грн.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Запорізької районної ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон та надання дозволу на оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон - залишити без руху.

Позивачу надати строк, тривалістю 3 дні, який відраховується від дня отримання позивачем копії ухвали, для усунення зазначених недоліків, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Суддя С.В. Яркіна