Справа №486/709/16-ц 21.03.2017 21.02.2017
Провадження №22-ц/784/418/17
Справа № 486/709/16-ц
Провадження № 22-ц/784/418/17 Головуючий першої інстанції: Франчук О.Д.
Категорія: 48 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.

за участі позивачки ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про відібрання дитини, визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що проживала разом з ОСОБА_4 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у них народився син ОСОБА_5, з 12 квітня 2013 р. вони припинили проживати однією сім'єю, після чого вона з дитиною мешкає у квартирі АДРЕСА_1, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, син відвідує Центр дитячого розвитку дитини «Гармонія» та перебуває на обліку в дитячій лікарні.

Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради № 35 від 24 лютого 2016 р. було визначено спосіб спілкування ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5: кожного вівторка, четверга та п'ятниці з 17.00 до 20.00 години, першого і третього тижня місяця з 11.00 години суботи до 17.00 години неділі за місцем проживання батька та один раз на рік в літній період 14 днів для спільного відпочинку та оздоровлення.

Забравши сина для спілкування 04 червня 2016 р., батько дитини ОСОБА_4 обманним шляхом забрав сина нібито на вихідні дні згідно графіку побачень, незважаючи на незадовільний стан його здоров'я, та після цього дитину матері не повернув.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач без згоди матері самовільно забрав дитину, тим самим порушив права дитини та її матері, позивачка просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з нею.

У липні 2016 р. ОСОБА_2 доповнила свої вимоги та, посилаючись на вище вказані обставини та положення ст. 162 СК України, просила також відібрати її сина ОСОБА_6 від ОСОБА_4 та повернути дитину їй.

В липні 2016 р. ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в якому зазначив, що не перебував з позивачкою в шлюбі, проте від спільних відносин в них народився син ОСОБА_6 Батьківство щодо дитини він визнав. З грудня 2012 р. до травня 2013 р. ОСОБА_2 проживала з дитиною разом з ним в будинку його батьків. В травні 2013 р. вона вирішила залишити його та разом з дитиною переїхала до своєї матері в квартиру. За усною домовленістю, сторони вирішили порядок зустріч батька з дитиною. Однак, з 2015 р. ОСОБА_2 перестала виконувати умови домовленостей та почала чинити перешкоди у зустрічах з дитиною, вимагаючи за це гроші, у зв'язку із чим він змушений був звернутися до Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визначення способу спілкування, проте позивачка рішення про побачення з дитиною не виконувала.

Крім того, ОСОБА_2 ніде не працює та не навчається, а також проживає у двокімнатній квартирі своєї матері, в якій відсутні належні умови для проживання дитини. Навідміну від позивачки, він має постійне місце роботи, де позитивно характеризується. Посилаючись на зазначене, ОСОБА_4 просив визначити місце проживання сина з ним.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 грудня 2016 р. в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний - задоволено.

Визначено місце проживання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_4 - АДРЕСА_2

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи та просить його скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову та задоволення первісного позову.

В силу ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька,які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (ч. 1 ст. 56 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 45 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі в справі або взяти участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у цивільному процесі для подання висновків у справі є обов'язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, до участі у справі було залучено орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, яким надано висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6, затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради (т. 2 а.с. 123-125).

Суд, вирішуючи спір, в достатній мірі не звернув уваги на вказані вимоги закону, які є обов'язковими, та залучивши до участі у справі відповідний орган опіки та піклування, яким є виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, взяв до уваги висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 від 21 грудня 2016 р. (т. 2 а.с. 124-125), наданий цим органом.

Між тим, даний документ в порушення положень ст.. 19 СК України не містить висновку щодо заявлених ОСОБА_2 інших позовних вимог - про відібрання сина ОСОБА_6 у ОСОБА_4 та повернення його їй, тоді як надання висновку по цим вимогам також є обов'язком.

Викладене є підставою для витребування у виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області як органу опіки та піклування висновку щодо відібрання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у батька та повернення дитини матері.

Керуючись ст.ст. 45, 304 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Зобов'язати виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області як орган опіки та піклування негайно надати до Апеляційного суду Миколаївської області на виконання вимог частин 4, 5 ст. 19, 162 Сімейного Кодексу України висновок щодо розв'язання спору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відібрання малолітнього сина ОСОБА_6 у ОСОБА_4 та повернення дитини матері.

Головуючий Судді: