АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2159/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Денисюк І. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівБородійчука В. Г., Нерушак Л. В.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну первісного стягувача,

в с т а н о в и л а :

12 квітня 2011 р. ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 299-/018/08Р від 01 квітня 2008 р. Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2011 р. позов задоволено. Виконавчі листи, що в послідуючому видані на підставі зазначеного рішення, були звернуті до примусового виконання.

30 серпня 2017 р. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну первісного стягувача, обґрунтовуючи яку просило замінити первісного стягувача ПАТ КБ «Правекс-Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у цивільній справі № 2-865/11 за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 299-/018/08Р від 01 квітня 2008 р.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 р. у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» оскаржило її в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило її скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну первісного стягувача.

При цьому скаржник послався на ті обставини, що оскаржувана ухвала була постановлена без участі заявника, а надані у справі докази дають підстави для висновку про задоволення зазначеної заяви.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - Литвина Д.В., перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну первісного стягувача суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б вказували, що в останнього виникло право вимоги за договором № 299-018/08Р від 01 квітня 2008 р. у цивільній справі № 2-865-11.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., № 1404-VIII у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У наслідок такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року N 6-122цс13, яка згідно зі ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 378 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Водночас, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений будь-якої процесуальної можливості вчиняти дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено, підтверджено матеріалами справи, що заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2011 р. у цивільній справі № 2-865-2011 було задоволено позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 299-/018/08Р від 01 квітня 2008 р. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість по кредиту в розмірі 108 290,90 грн. солідарно та 1 203 грн. судових витрат, також, солідарно. (т. 1 а.с. 101, 102)

На виконання рішення були видані виконавчі листи.

Так, матеріали цивільної справи містять, зокрема, копії: постанови Уманського РВ ДВС Уманського МУЮ від 07.12.2015 р. про відкриття провадження за виконавчим листом № 2-865-2011, щодо стягнення із ОСОБА_10, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь стягувача - ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість по кредиту в розмірі 108 290,90 грн. солідарно та виконавчий лист № 2-865-2011. (т. 1 а.с. 212, 213)

30.08.2017 р., пославшись на вимоги ст. 378 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну первісного стягувача. Обґрунтовує її тим, що 31 травня 2017 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2, відповідно до якого право грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 299-/018/08Р від 01 квітня 2008 р. укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», що вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами № 2 від 31.05.2017 р.

При цьому до заяви заявником у якості доказів були долучені світлокопії: договору відступлення прав вимоги № 2 від 31.05.2017 р., акту приймання передачі документів до договору відступлення прав вимоги № 2 від 31.05.2017 р., витягу з ЄДРПОУ, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 2 від 31.05.2017 р. (під № 1307 зазначено № кредитного договору 299-/018/08Р, дату його укладання - 01 квітня 2008 р., назву боржників, поручителів за кредитним договором - ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ін.), довіреність видана ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» Даніліній Н.С., які в свою чергу прошиті між собою, та на звороті засвідчені підписом Даніліної Н.С., яка, у відповідності до довіреності, наділена правом подавати та підписувати від імені товариства заяви та своїм підписом посвідчувати копії документів.( а.с. 233-252).

Проте, відмовляючи по суті в задоволенні заяви Товариства суд першої інстанції дійшов висновку, що представником заявника не надано належних (належним чином завірених) та допустимих доказів, які в вказували на виникнення права вимоги за кредитним договором № 299-018/08Р від 01.04.2008 р. у цивільній справі № 2-865-11.

Разом з тим доказами правонаступництва, з урахуванням підстави його виникнення, може бути, зокрема, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні.

Отже, під час вирішення судом питання про заміну сторони виконавчого провадження у зв'язку з правонаступництвом через відступлення права вимоги має бути договір про відступлення права такої вимоги.

Світлокопія договору відступлення прав вимоги № 2 від 31.05.2017 р. була долучена заявником до заяви.

Частиною 2 ст. 64 ЦПК України, яка регламентує письмові докази, визначено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Крім того, слід враховувати і те, що жодна зі статей розділу VI ЦПК України, до якого в тому числі входить і ст. 378, яка регламентує заміну сторони виконавчого провадження, не містить певних вимог до форми та змісту заяв із питань, пов'язаних з виконанням судових рішень.

Разом з тим, враховуючи, що без наведення доводів з посиланням на відповідні докази розглянути цю заяву неможливо, суд, за необхідності, повинен був застосувати положення ст. ст. 119, 121 ЦПК у контексті відповідної норми глави VI ЦПК, а не відмовляти у задоволенні заяви за їх неподання.

Крім того, ч. 2 ст. 378 ЦПК визначено і те, що суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні. Сторони та інші заінтересовані особи повідомляються про час та місце проведення судового засідання. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Отже, у справі повинні бути підтвердження повідомлення сторін про дату судового засідання.

Проте, матеріали справи не містять даних щодо належного повідомлення сторін та заінтересованих осіб, у спосіб визначений цивільним процесуальним законодавством, про час та місце судового розгляду, що є порушенням ст. ст.74-76 ЦПК України.

На ряду з викладеним, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, суд повинен був перевірити і наявність, на час розгляду даної заяви, відкритого виконавчого провадження.

Суд першої інстанції наведені вимоги законодавства не врахував.

З урахуванням вищезазначеного, та в силу п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив порядок розгляду зазначеного питання, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, ухвала - до скасування з передачею питання про заміну сторони у виконавчому провадженні до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року скасувати, питання про заміну первісного стягувача передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :