Справа № 513/139/17
Провадження № 2/513/299/17
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

21 лютого 2017 року суддя Саратського районного суду Одеської області Бучацька А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними.

Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб між ними є формальним, з липня 2014 року мешкають окремо. В шлюбі мають пять малолітніх дітей, які проживають з позивачкою.

В позовній заяві позивачка також просить відстрочити сплату судового збору до розгляду справи у звязку з тяжким матеріальним становищем.

Вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступного.

Частина 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», частина 1 ст.82 ЦПК України встановлюють, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити оплату судових витрат на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу позивачка повинна сплатити такий судовий збір - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 640 гривень (1600 грн. х 0,4).

Однак, позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили її неспроможність через скрутне матеріальне становище сплатити судовий збір у вищезазначеному розмірі.

З огляду на вищевикладене суд не вбачає передбачених законом підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору.

Зміст позовної заяви не відповідає вимогам п. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору. Крім того, позивачкою до позовної заяви не додано копії свідоцтва про укладення шлюбу.

Згідно пп. 1 п.3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 640 гривні.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Тому суд вважає необхідним позовну заяву залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків.

Якщо позивачка у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає зазначені вимоги, то на підставі ч.2 ст. 121 ЦПК України заява буде вважатися неподаною і буде їй повернута.

Керуючись ч. 1 ст. 88, ст.ст.119, 121, ч.4-6 ст.209, ст.210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору - відмовити.

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А. І. Бучацька