Справа № 165/1728/17 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/1491/17 Категорія: 50 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, що потребує матеріальної допомоги, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом. Покликалась на ті обставини, що з 27 квітня 2000 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2

Крім того вказувала, що у 2015 році у неї було виявлено онкологічне захворювання, на лікування якого вона витратила всі свої заощадження і надалі потребує медикаментозного лікування. Однак коштів на це у неї немає, оскільки розмір пенсії за віком, яку вона отримує становить 1421 грн. 93 коп. Її чоловік відповідач ОСОБА_2 отримує пенсію шахтаря та страхові виплати з відшкодування шкоди у зв'язку з стійкою втратою професійної працездатності, а отже має можливість надавати їй щомісячно грошову допомогу. Однак надавати їй добровільно матеріальну допомогу відповідач відмовився та з нею спільно не проживає.

У зв'язку із наведеним позивачка ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення про стягнення щомісячно з відповідача ОСОБА_2 на її утримання, як на непрацездатну дружину, яка потребує матеріальної допомоги, аліменти в розмірі 1200 грн. Стягнення аліментів проводити з квітня 2017 року.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 просять його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом без повного з'ясування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У письмовому запереченні на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з додержанням вимог закону, просить апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_1, отримуючи пенсію за віком у розмірі більшому від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не має права на отримання аліментів від чоловіка, як непрацездатна особа, що потребує матеріальної допомоги від іншого із подружжя.

Такий висновок суду є правильний.

Відповідно до положень ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз вказаної норми матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного із подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення; можливість другого із подружжя надавати матеріальну допомогу.

Таким чином право на утримання (аліменти) має зазначена вище непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17 квітня 2000 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

З довідки, наданої Нововолинською центральною міською лікарнею від 27.04.2017 року, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку в лікаря-онколога і потребує тривалого медикаментозного лікування (а.с.44).

Згідно довідки Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного УПФУ від 13 червня 2017 року № 796 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком у розмірі 1421 грн. 93 коп., який перевищує прожитковий мінімум встановлений законом на час звернення до суду та вирішення спору для осіб, які втратили працездатність (а. с. 118).

Крім того встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, як працівник провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах у розмірі 4198 грн. 40 коп. та відшкодування втраченого заробітку в зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 3825 грн. 70 коп. (а. с. 67, 76).

Також, з довідки МСЕК від 09 квітня 2014 року слідує, що відповідач є інвалідом ІІІ групи у зв'язку із професійним захворюванням. йому встановлено 65% втрати професійної працездатності довічно, потребує медикаментозного та санаторно-курортного лікування (а.с.73-74).

Наведені обставини дають підстави вважати, що оскільки розмір пенсії за віком 1421 грн. 93 коп., яку отримує позивачка, є вищим від встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, вона не вважається особою, яка потребує матеріальної допомоги у вигляді аліментів від другого із подружжя.

Отже, встановивши наведені обставини і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність вимог позивачки та правомірно прийняв рішення про відмову їй у позові.

Таким чином, оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 305 ч. 2, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді