АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1267/17 Справа № 199/6400/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Богун О. О. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Дніпро

09 березня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Куценко Т.Р., Пищиди М.М.

При секретарі: Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні її заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 по цівільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. 11).

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, ставить питання про скасування вище вказаної ухвали та постановлення нової ухвали про забезпечення позову (а.с. 29-30).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу - залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 58 322,00 грн.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, власником якої є відповідачка ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину від 11.07.2016 року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_4, що відповдає данним Державного реєстру речових прав від 30.08.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд, посилаючись на вимоги ст.ст.151-153 ЦПК Ураїни, виходив з того, що вартість квартири, на яку позивачка просила накласти арешт, набагато перевищує ціну позову.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснює п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з викладеного, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вид забезпечення позову, який позивачка просила застосувати - накладення арешту на нерухоме майно, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що фактична сума заборгованості відповідачки за спірним договором позики з урахуванням пені на даний час є вищою, ніж зазначена в позові, а тому є цілком співмірною із видом забезпечення позову, необгрунтовані, оскільки позивачкою завлені позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики саме в сумі 58 322,00 грн., що не позбавляє її можливості збільшити позовні вимоги та звернутися з новою заявою про забезпечення позову, види забезпечення якої будуть відповідати ціні позову.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала судді першої інстанцій постановлена з додержанням норм процесуального права, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали - без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: