Справа № 305/706/16-ц
Провадження по справі 2/305/57/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

за участю секретаря - Орос С.Ю.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № MKRWGA від 08.05.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 6889,06 Долара США на термін до 08.05.2018 року. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 29.03.2016 року має заборгованість в сумі 23976,48 (Долара США), що складається з наступного: 9155,52 (Долара США) - заборгованості за кредитом; 2269,63 (Долара США) - заборгованості по відсотках за користування кредитом; 611,47 (Долара США) заборгованості по комісії за користування кредитом, 10789,06 (Долара США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 9,51 (Долара США) - штрафу (фіксована частина); 1141,28 (Долара США) - штраф (процентна складова). На підставі наведеного представник позивача просив стягнути з відповідача, в користь банку заборгованість за кредитним договором №MKRWGA в сумі 23976,48 (Долара США), що за курсом 26,28 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.03.2016 року складає 630101,81 грн. та судові витрати понесені банком при подачі даної позовної заяви до суду.

Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, однак ОСОБА_3 у позовній заяві просив справу розглядати без участі представника Приватбанку. У випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача, ОСОБА_1С, в судовому засіданні засіданні суму заборгованості визнала та просила застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення пені.

Заслухавши представника позивача, вивчивши обставини справи та дослідивши докази, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № MKRWGA, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 6889,06 ( Долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору. Даний договір підписаний сторонами.

Відповідно до п.2.2,3.1,3.2 умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом та за відсотками, сплатити Банку винагороду. Погашення кредиту здійснюється в порядку, в сумах і строки, передбачені п 8.1 та п.2.3.3 договору. Згідно з Графіком погашення кредиту (додаток 2 до договору № MKRWGA від 08.05.2008 року) ОСОБА_2 повинен був сплачувати банку щомісячний платіж в сумі 117,98 долара США.

У відповідності до ст.ст.526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).

З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що ОСОБА_2 порушив свої зобов`язання та станом на 29.03.2016 року має заборгованість в сумі 23976,48 (Долара США), що складається з наступного: 9155,52 (Долара США) - заборгованості за кредитом; 2269,63 (Долара США) - заборгованості по процентах за користування кредитом; 611,47 (Долара США) заборгованості по комісії за користування кредитом, 10789,06 (Долара США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 9,51 (Долара США) - штрафу (фіксована частина); 1141,28 (Долара США) - штраф (процентна складова).

В ході розгляду справи представником позивача ОСОБА_1 було заявлено клопотання про призначення судової економічної експертизи фінансово-кредитних операцій для визначення суми заборгованості, однак в подальшому вона відмовилася від призначення зазначеної експертизи.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У частині 2 статті 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом достовірно встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, зокрема він прострочив свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, отже, в даному випадку, має місце невчасне виконання зобов'язання.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності загальну і спеціальну. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Разом з тим, згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як встановлено судом, згідно з пунктом 5.5 кредитного договору № MKRWGA від 08 травня 2008 року термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені штрафів за даним договором було встановлено сторонами у п'ять років.

Згідно з додатковою угодою до кредитного договору № MKRWGA від 08 травня 2008 року, що була укладена між сторонами 27 вересня 2013 року, суму заборгованості, яка виникла в період з дати підписання цієї Додаткової угоди зменшено на 7668,50 дол. США, а саме відсотки у розмірі 0 дол.США, комісія у розмірі 0 дол.США пеня у розмірі 7668,50 дол.США. У разі порушення Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених у графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї угоди) понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф у сумі 7668,50 долара США. Згідно з п.8 Додаткової угоди терміни позовної давності до договору встановлюється сторонами тривалістю в 50 років.

Графік погашення заборгованості (Додаток до Додаткової угоди) встановлював обов'язок боржника ОСОБА_2 сплачувати банку щомісячний платіж в сумі 273,42 долара США.

Отже, за Кредитним договором № MKRWGA від 08 травня 2008 року строк позовної давності за зобов'язаннями по вказаному договору був становлений сторонами у п'ять років, а згідно з Додатковою угодою до кредитного договору № MKRWGA від 08 травня 2008 року такий був збільшений до 50 років.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (ч.1ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з розрахунком заборгованості встановлено, що останній платіж Відповідач вносив: по тілу кредиту 27.05.2014 року 45,09 долара США, по процентах 25.04.2014 року в сумі 119,85 долара США , по пені 05.11.2014 року в сумі 3,86 долара США, по комісії 25.04.2014 року - 32.87 долара США, тобто з часу останнього платежу по кожному із видів сплати за відповідачем постійно рахується простроченою заборгованість за кредитом, отже саме з цієї дати розпочався перебіг позовної давності. З даним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 25.04.2016 року, тобто в межах строків позовної давності.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У даній справі наведені розрахунки заборгованості за кредитним договором із переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ на час виникнення заборгованості.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з ОСОБА_2 6889,06 (долара США) боргу за кредитним договором, що за курсом 26.28, відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.03.2016 року складає 630101,81 гривні є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з того, що позов задоволено, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9451,53 гривні присуджуються позивачеві з відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 10,11, 57,58, 60, 88. 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ "Приватбанк", вул. Набережна Перемоги, буд.50, м. Дніпро, , рах.№3111, МФО № 305299, заборгованість у розмірі 23976,48 Далара США (двадцять три тисячі дев'ятсот сімдесят шість доларів США вісімдесят один цент) за кредитним договором MKRWGA від 08 травня 2008 року, що за курсом, відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.03.2016 року, складає 630101,81 гривні, та судові витрати в сумі 9451,53 грн. (дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят одну гривню п'ятдесят три копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.Е. Ємчук

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: В.Е.Ємчук