Справа № 462/5043/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Львівського міського комунального підприємства «Граніт» про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 кошти на відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 6285.00 гривень, 5000.00 гривень моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 500 гривень та судовий збір. Свої позовні вимоги мотивує тим, що майнову шкоду у вказаному розмірі він зазнав внаслідок залиття водою його квартири №15 будинку на вул. Залізничній, 64 у м. Львові, власником якої він є, із розташованої поверхом вище квартири № 23, власником якої є відповідач ОСОБА_2 Зазначив, що факт залиття підтверджується актом ЛКП «Граніт» від 30.05.2016року, а заявлений розмір відшкодування майнової шкоди підтверджується локальним кошторисом на будівельні роботи №2-101 на оздоблювальні роботи, визначеним колективним підприємством «Висота». Крім цього, неодноразове залиття його квартири спричинило значний дискомфорт, він зазнав переживань, порушився нормальний ритм життя, в звязку з наслідками залиття змушений тривалий час потерпати від додаткових незручностей.В добровільному порядку відповідач відмовилася відшкодувати заподіяну шкоду, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про причини неявки суд не повідомила, хоча належно була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, наслідки неявки, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Львівська пошта» №10 (1920) /витяг із газети в матеріалах справи/.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачів проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ЛКП «Граніт», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не забезпечив явку в судове засідання свого представника, а від так суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, однокімнатна квартира №15 у будинку на вул. Залізнична, 64 у м.Львові, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі реєстраційного посвідчення №181 від 08.02.1996 року /а.с.9/ і в якій він зареєстрований і проживає, розташована на другому поверсі під квартирою №23, власником якої є відповідач ОСОБА_2

Також встановлено, що з квартири №23, власником якої є відповідач, відбулося залиття водою стелі та стіни в кухні квартири №15, в якій зареєстрований та проживає позивач та внаслідок чого йому заподіяно майнові збитки.

Дане підтверджується поясненнями позивача, актом ЛКП «Граніт» від 30.05.2016 року /а.с.7/ і договірною ціною на будівництво оздоблювальні роботи кімнати в квартирі №15 за адресою вул.Залізнична, 64 у м.Львові /а.с.10/.

Згідно розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №404 від 23.06.2016 року ОСОБА_2, яка є власником квартири №23 на вул.Залізнична, 64 у м.Львові рекомендовано в термін до 12.07.2016 року демонтувати інженерні мережі (каналізаційні труби в кількості 4 шт.) самочинно облаштовані на площі кухні квартири №23 на вул.Залізнична, 64 у м.Львові, де була самочинно встановлена ванна, яка демонтована відповідно до розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №374 від 16.06.2014 року «Про самочинне перепланування, здійснене ОСОБА_2Д.». /а.с.8/.

Так, згідно вказаного висновку вартість відновлювального ремонту квартири №15 в будинку №64 на вул.Залізнична у м.Львові для усунення наслідків її залиття становить 6285.00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК Кодексу майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як встановлено судом,ОСОБА_2 є власником квартири №23 на вул.Залізнична, 64 у м.Львові, а тому вона несе обовязок із відшкодування заподіяної залиттям майнової шкоди.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача майнової шкоди є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до переконання, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Із огляду на наведене, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту та розміру завдання такої шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 651,20 гривень понесених судових витрат /551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем, та 100 грн. витрат, повязаних із опублікуванням оголошення в пресі про виклик відповідача /а.с.1/, квитанція до прибуткового касового ордера №170204 від 07.02.2017 року.

Що стосується заяви позивача про відшкодування понесених ним витрат на оплату правової допомоги в розмірі 500.00 гривень, то на думку суду вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.

Згідно ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

З аналізу вищезазначених норм процесуального законодавства слід зробити висновок, що до складу судових витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню стороні належать суми, сплачені такою особою лише за послуги адвоката або іншого фахівця в галузі права, яка допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У даній справі позивачем надано суду квитанції № 205 від 15.07.2016 року та №267 від 22.09.2016 року на суму 300.00 гривень та 200.00 гривень. відповідно, які не містять дати проведення оплати, тому не може вважатись належним чином оформленими.

Також, позивачем не надано розрахунку витрат на правову допомогу, отже в матеріалах справи взагалі відсутні дані та розрахунки про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат по даній цивільній справі, а тому суд позбавлений можливості дати оцінкуобґрунтованості заявленої суми витрат на правову допомогу і чи не перевищує вона визначеного законом граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах.

За таких обставин зазначені позивачем витрати на правову допомогу не є документально підтвердженими і доведеними, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209-215, 224-226 ЦПК України, ст.11, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 6285.00 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 651,20 гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський