РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/725/17

провадження у справі № 2/0285/766/17

02 березня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: не прибула,

відповідач: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4, твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення повноліття дітьми, щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проживання в незареєстрованому шлюбі з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що свідчать записи в свідоцтвах про народження дітей. З відповідачем ми разом не проживаємо, він не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач здоровий, працездатний має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання дітей.

В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву в якій просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження № 181701 від 18.12.2012 року та № 222249 від 07.10.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сторони у справі - є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,5).

Діти знаходяться на утриманні матері та проживають з нею (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, постійного офіційного місця роботи не має, має нерегулярний мінливий дохід; інших неповнолітніх дітей, окрім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та непрацездатних осіб на утриманні - не має.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів.

Зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких обставин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, у розмірі, що зазначений позивачем у позовній заяві, на момент розгляду справи судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн. на дітей по 600 грн. на кожну дитину щомісяця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як відповідач, так і позивач, у рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень по 600 (шістсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 14 лютого 2017 року і до досягнення повноліття дітьми, тобто: до 10 грудня 2030 року - на утримання доньки ОСОБА_4, до 30 вересня 2032 року - на утримання сина ОСОБА_3.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Б. Сташків