АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Окармус О.М.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ державної виконавчої служби Новодністровського міського управління юстиції, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 01 листопада 2016 року,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Зазначав, що за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22 жовтня 2010 року з нього на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 листопада 2010 року і до повноліття дитини.

Після розірвання шлюбу вони з відповідачкою примирилися, та з 22 грудня 2010 року до 25 січня 2016 року проживали разом однією сімєю, вели спільне домашнє господарство, виховували та утримували дитину, через що, виконавчий лист про стягнення аліментів пред'явлено до виконання не було.

04 липня 2016 року відповідач ОСОБА_3 отримала виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Державною виконавчою службою нараховано заборгованість за аліментами за період з 06 липня 2013 року по 01 серпня 2016 року.

Посилаючись на те, що стягувачка ОСОБА_3 без поважних причин своєчасно не предявила виконавчого листа до виконання, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 за період з 06 липня 2013 року по 30 червня 2016 року в сумі 42281 грн 42 коп. Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 01 листопада 2016 року позов задоволено.

Звільнено позивача ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами у сумі 42281 грн 42 коп. за період з 06 липня 2013 року по 30 червня 2016 року. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції в частині звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами в сумі 7558 гривень 30 коп. за період з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року скасувати, у цій частині позовних вимог відмовити.

Посилається на неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами в за період з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності в цій частині.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного зясування обставин справи. порушення норм матеріального права, що згідно з пп.1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині звільнення ОСОБА_3 Г,І. від сплати заборгованості за аліментами в сумі 7558 гривень 30 коп. за період з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року та ухвалення нового рішення, яким у позові в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення в оскаржуваній частині указаним нормам повністю не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 СК України, у редакції, яка була чинною на час предявлення позову, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Встановлено, що рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2010 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи з 22 листопада 2010 року і до повноліття дитини.

Після розірвання шлюбу сторони примирилися і продовжили проживати однією сімєю, вести спільне господарство утримувати та виховувати дитину.

Враховуючи, що після розірвання шлюбу сторони примирилися, вони дійшли згоди, що позивач добровільно надаватиме допомогу на утримання дитини.

Таку допомогу позивач надавав до січня 2016 року, що визнається сторонами.

Встановлено, що всупереч попередній домовленості позивач з лютого 2016 року перестав сплачувати кошти на утримання дитини, що позивачем не заперечується.

У звязку з цим 04 липня 2016 року відповідачка ОСОБА_3 отримала виконавчий лист та предявила його до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. по вищевказаному рішенні.

Предявляючи позовні вимоги, позивач не посилався на докази того, що за період з 01 лютого по 04 липня 2016 року відповідачкою не пред'явлено виконавчого листа до виконання без поважних причин.

Натомість відповідачка посилається на те, що у період з лютого по червень 2016 року вона була зайнята у звязку з характером виконуваної роботи, хворобою дитини.

Ці обставини також стверджені показаннями свідка ОСОБА_6, яким суд першої інстанції належної оцінки не дав.

Отже, у справі встановлено, що непредявлення позивачкою виконавчого листа до виконання за період з 01 лютого по 30 червня 2016 року мало місце з поважних причин, а тому у позові ОСОБА_1 про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 7558 грн 30 коп. за період з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року слід відмовити.

Відповідно до правил ч. 5 ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат слід змінити.

Зокрема, з урахуванням того, що змінені позовні вимоги задоволено на 82,13 % з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 452 грн 70 коп. - витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 108 грн 35 коп. - витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, пп. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 01 листопада 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами в сумі 7558 гривень 30 коп. за період з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року скасувати.

У позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у цій частині відмовити.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 452 гривень 70 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 108 гривень 35 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В.В. Яремко

Судді: І.М. Литвинюк

ОСОБА_8