Справа № 360/2306/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого - судді Стасенка Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Клопот О.О.,

представника заявників ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт.Бородянка Київської області цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року заявники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися в суд із спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2009 року і є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Восени 2016 року між ними виникли непорозуміння у особистих стосунках, які призвели до системних сварок, звинувачень та образ. Вони намагалися примиритися, проте 12 липня 2017 року між ними було укладено шлюбний договір, яким було вирішено правовий режим володіння, користування та розпорядження набутим майном. З червня 2017 року вони припили спільне проживання, ведення господарства та сімейного бюджету. На даний час стосунки між ними остаточно припинені, спілкування відбувається лише як між батьками спільних дітей. Захист прав дітей на належне утримання, опіку, розвиток, догляд та рівне спілкування з обома батьками врегульовано нотаріальним договором про сплату аліментів на утримання дітей, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обовязків від 14 липня 2017 року та додатковим договором до нього від 12 жовтня 2017 року. Договором також врегульовано питання додаткових витрат на дітей, та передбачено й інші способи їх участі у вихованні дітей, в тому числі і зустрічі ОСОБА_3 з дітьми.

Просили шлюб між ними розірвати.

Заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розгляд справи не зявилися.

В судовому засіданні представник заявників ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - ОСОБА_1 заяву підтримала і викладене підтвердила.

Вислухавши пояснення представника заявників - ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб, 21 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та Скалецькою (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_6, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 878.

Як убачається з копій свідоцтв про народження серії 1БК 231779 та серії 1БК 221305, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками, відповідно, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до копії шлюбного договору від 14 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №5583, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюбний договір, відповідно до якого, зокрема, було вирішено питання щодо правового режиму володіння та розпорядження набутим у шлюбі майном. За даним договором наявне у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 нерухоме та рухоме майно, що підлягає реєстрації, особисті майнові права, що придбані після укладення шлюбу вважаються особистою приватною власністю того з них, на чиє ім'я вони придбані та/або зареєстровані і розпорядження таким майном і особистими правами здійснюється власником на власний розсуд.

Відповідно до копії Додаткового договору від 12 жовтня 2017 року до Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків, посвідченого 14 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №5584, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір про те, що діти проживатимуть разом з ОСОБА_2 і перебуватимуть під її опікою; ОСОБА_3 проживатимеокремо від дітей; ОСОБА_3 має сплачувати аліменти щомісяця у твердій грошовій сумі, в розмірі 10780 гривень (еквівалентно 400 доларам США) на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, починаючи з моменту підписання договору і до 21 серпня 2020 року, та 5390 гривень (еквівалентно 200 доларам США) на утримання ОСОБА_5, починаючи з 21 серпня 2020 року і до 21 лютого 2028 року. Крім того, зазначеним договором передбачені додаткові витрати для забезпечення літнього відпочинку, при необхідності стаціонарного лікування та обстеження дітей; сторони спільно будуть приймати участь у вихованні дітей шляхом надання один одному рівних можливостей для спілкування з дітьми, проведення з ними необхідного часу з виховною метою та спілкування в рівних частинах згідно з прийнятими нормами спілкування з дітьми відповідного віку, також ОСОБА_3, який буде проживати окремо від дітей, має право на спілкування з ними, брати участь у вихованні та вирішенні питання їхньої освіти.

Відповідно до ч.1 ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.2 ст.109 Сімейного кодексу України, договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Частиною 3 ст.109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з розясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен зясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також відповідність умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу підлягає задоволенню як така, що відповідає дійсній волі сторін. Зважаючи на те, що подружжя не має наміру поновлювати подружні відносини, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, між сторонами укладено нотаріально посвідчений письмовий договір про те, що діти проживатимуть з ОСОБА_2, і передбачено яку участь у забезпеченні умов життя дітей братиме ОСОБА_3, а також передбачені умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, що не суперечить інтересам дітей, шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Керуючись ч.3 ст.234 ЦПК України, ст.109 Сімейного кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Скалецька) ОСОБА_6 та ОСОБА_3, зареєстрований 21 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №878, розірвати.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційні скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддяОСОБА_8