У х в а л а

іменем україни

20 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення майнової шкоди, пені та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, і остаточно просила стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на її користь 51 877,53 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, 17 476,33 грн пені, 3% річних у сумі 989,23 грн, 1 960,97 грн інфляційних втрат та 972,97 грн витрат на проведення експертизи, а також просила стягнути з ОСОБА_2 на їх користь 500 грн франшизи.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 30 березня 2015 року на перехресті бульвару Чоколівського та вулиці Уманської у м. Києві з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем ««Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено її транспортний засіб - автомобіль «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2. У квітні 2015 року позивачу стало відомо, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за завдану майнову шкоду становить 50 000 грн і 500 грн - франшиза. 21 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповіді так і не отримала. Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, його вартість складає 51 404,56 грн.

З огляду на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 51 404,56 грн з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 26 лютого 2016 року про виправлення описки, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 49 500 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, 10 541,52 грн пені, 3% річних у сумі 638,73 грн, 2 128 грн інфляційних втрат та 972,97 грн витрати на проведення дослідження.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн франшизи.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року в частині вирішення позовних вимог, пред'явлених до ПрАТ «Київський страховий дім», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 30 березня 2015 року на перехресті бульвару Чоколівського та вулиці Уманської у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ««Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», розмір страхової суми за завдану майнову шкоду становить 50 000 грн, розмір франшизи 500 грн.

31 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про настання страхового випадку, в якій зазначив обставини дорожньо-транспортної пригоди, дані потерпілої, марку пошкодженого транспортного засобу та місце його знаходження.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності.

21 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповіді не отримала.

Також судами встановлено, що на огляд пошкодженого транспортного засобу для визначення вартості відновлювального ремонту позивач телеграмою запросила ОСОБА_2, а останній повідомив ПрАТ «Київський страховий дім».

Відповідно до звіту про вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, його вартість складає 51 404,56 грн.

Відповідно п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктами п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Зі змісту п.п. 34.1, 34.2 ст. 34 цього Законувбачається, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерплому витрати на проведення експертизи (дослідження) (ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, пред'явлені до ПрАТ «Київський страховий дім», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», а тому страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, має відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а страхувальник - суму франшизи.

Крім того, встановивши, що страховик був повідомлений про настання страхового випадку 31 березня 2015 року і ОСОБА_1 належним чином повідомляла відповідачів про день, час та місце огляду пошкодженого транспортного засобу, проте представник страховика не з'явився у визначений строк, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про доведеність права позивача самостійно обирати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, бездіяльність страховика щодо розслідування обставин подій і часткову обґрунтованість позовних вимог з урахуванням строку, протягом якого страховик мав виплатити страхове відшкодування.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

ПрАТ «Київський страховий дім» належними та допустимими доказами не спростувало розрахунок 3% річних, суми інфляційних втрат та пені.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: О.В.Кадєтова В.О.Кузнєцов