Справа № 404/7490/16-ц
Номер провадження 2/404/942/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого-судді Павелко І.Л.

з секретарем Клоченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації про захист прав споживачів та стягнення коштів , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Департаменту охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації про захист прав споживачів та стягнення коштів, в якому просить з відповідача відшкодувати майнову шкоди, заподіяну внаслідок не виконання приписів вимог діючого законодавства повязаного з лікуванням доньки позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про відшкодування шкоди на придбання голок, тест-смужок в розмірі 9 836 грн.; 10.01.2017 року позивач надав до суду позов про збільшення позовних вимог і просила стягнути шкоду в розмірі 14 629 грн.10 коп., ;10.02.2017 року представник позивача в судовому засіданні надав до суду позов про збільшення позовних вимог і просив стягнути шкоду в розмірі 18 296,25 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що у період з 22.04.2016 року 12.05.2016 року донька позивачки перебувала на стаціонарному лікуванні у педіатричному відділенні Кіровоградської дитячої обласної лікарні. За результатами лікування дитині ОСОБА_2 поставлено клінічний діагноз:цукровий діабет тип І, важка форма; кетоіцидоз; гострий фаринготрахеіт; антено-невротичний синдром; метаболічна кардіоміопатія; функціональні запори.

В подальшому згідно рекомендацій лікарів, ОСОБА_2 було переведено до державної установи «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка», де перебувала на лікуванні в період з 04.07.2016 року по 08.07.2016 року. В даній установі діагноз був частково змінений. Відповідно до зазначеної історії хвороби ОСОБА_2 встановлено діагноз: Е 10.9 Цукровий діабет, 1 тип, тяжкий перебіг, стан компенсації; дисфункція підшлункової залози; дифузний зоб І ступеню, еутиреоз; передчасне телархе.

Відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інвалідів, ОСОБА_2 встановлена третя група інвалідності з датою контролю за виконанням ІПР: травень 2018 року.

Відповідно до «Повідомлення про надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» від 23.06.2016 року, наданого Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у м. Кіровограді ради, позивачці як матері малолітньої дитини, встановлена державна допомога інвалідам: з 23.05.2016 року по 06.05.2020 року у розмірі 1 405 грн., з 07.05.2020 року по 06.05.2032 року у розмірі 1 556,50 грн.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просить задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в суді зазначив, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а тому задоволенню не підлягає, пояснивши, що Департамент не має законних підстав отримувати інформацію щодо лікування ОСОБА_2 у Кіровоградській дитячій обласній лікарні. Також відповідно до Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Діями Департаменту не завдавалася зазначена в позові шкода, а отже відсутній жоден причинний зв'язок між завданою шкодою та будь-якими діями Департаменту. В позові лише зазначено про витрачання власних коштів позивачки на лікування її дитини.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Судом встановлено, що в період з 22.04.2016 року 12.05.2016 року ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у педіатричному відділенні Кіровоградської дитячої обласної лікарні, де їй було встановлено діагноз: цукровий діабет тип І, важка форма; кетоіцидоз; гострий фаринготрахеіт; антено-невротичний синдром; метаболічна кардіоміопатія; функціональні запори.

За результатами знаходження в зазначеній лікарні ОСОБА_2 було переведено до державної установи «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка», де вона перебувала на лікуванні в період з 04.07.2016 року по 08.07.2016 року. В даній установі був встановлений діагноз: Е 10.9 Цукровий діабет, 1 тип, тяжкий перебіг, стан компенсації; дисфункція підшлункової залози; дифузний зоб І ступеню, еутиреоз; передчасне телархе.

Позивачкою постійно здійснюється закупівля медичних препаратів, що підтверджується наданням ксерокопій товарних чеків.

Статтями 33-35 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» встановлено, що медична допомога, надається у закладах охорони здоров'я, що забезпечують надання медичної допомоги відповідного рівня.

Згідно з інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань організаційно-правова форма департаменту - державна організація (установа, заклад), а видами діяльності є - Код КВЕД 84.11 Державне управління загального характеру (основний). Департамент не наділено функціями щодо надання медичної допомоги.

Відповідно до положення про департамент охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації основними завданнями Департаменту є, зокрема, забезпечення реалізації державної політики у галузі охорони здоров'я Кіровоградської області, управління закладами охорони здоров'я, які утримуються за рахунок коштів обласного бюджету. Відповідно до покладених завдань, Департамент здійснює фінансування закладів охорони здоров'я, що утримуються за рахунок коштів обласного бюджету. Згідно з нормами бюджетного законодавства України Департамент являється головним розпорядником коштів обласних медичних закладів. Частиною першою статті 35, частинами першою та третьою статті 36, частини третьої статті 37, частини другої статті 39 Бюджетного кодексу України встановлено, що головні розпорядники бюджетних коштів забезпечують складання бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке проводить аналіз бюджетного запиту, а Міністр фінансів України приймає рішення про включення бюджетного запиту до проекту Державного бюджету України перед поданням його на розгляд Кабінету Міністрів України. На основі аналізу бюджетних запитів Міністерство фінансів України готує проект закону про Державний бюджет України, який схвалюється постановою Кабінету Міністрів України та подається на розгляд ОСОБА_3 України та Президенту України. Протягом трьох днів з дня прийняття Верховною ОСОБА_3 України закону про Державний бюджет України Кабінет Міністрів України подає Президенту України обґрунтування і розрахунки щодо бюджетних показників такого закону, змінених порівняно з проектом закону про Державний бюджет України, поданим Кабінетом Міністрів України до Верховної ОСОБА_3 України на розгляд у першому читанні. Абзацом другим частини другої, частиною четвертою статті 77, Кодексу передбачено, що у двотижневий строк з дня офіційного опублікування закону про Державний бюджет України, відповідна місцева рада приводять обсяги міжбюджетних трансфертів у відповідність із законом про Державний бюджет України. Обласні, міські, районні, селищні, сільські ради при затвердженні відповідних бюджетів враховують у першочерговому порядку потребу в коштах на оплату праці працівників бюджетних установ відповідно до встановлених законодавством України умов оплати праці та розміру мінімальної заробітної плати; на проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ та послуги зв'язку, які споживаються бюджетними установами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 1998 р. №1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань», установлений безоплатний або пільговий відпуск лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування і провадиться групам населення та за категоріями захворювань згідно з додатками 1 та 2. Відповідно ж до «Переліку категорій захворювань, у разі амбулаторного лікування яких лікарські засоби відпускаються безоплатно» відноситься Діабет (цукровий і нецукровий).

Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 160 від 23.03.2011 року «Про забезпечення хворих на цукровий діабет лікарськими засобами та виробами медичного призначення», затверджена ОСОБА_4 визначення потреби хворих на цукровий діабет у лікарських засобах та виробах медичного призначення.

ОСОБА_4 встановлює механізм визначення потреби хворих на цукровий діабет у лікарських засобах та виробах медичного призначення. ОСОБА_4 у цій ОСОБА_4 розрахунки потреби хворих на цукровий діабет у лікарських засобах та виробах медичного призначення є врієнтавними. При призначенні кожному окремому хворому на цукровий діабет лікарських засобів та виробів медичного призначення слід обов'язково враховувати медичні показання (рівень глікованого гемоглобіну та мікроальбумінурії, наявність та ступінь важкості ускладнень, частота госпіталізації хворого, наявність супутньої патології, індивідуальна переносимість та ефективність лікарських засобів). Препаратом вибору для лікування дорослих, хворих на цукровий діабет, є препарати генно-інженерного інсуліну у флаконах.

Відповідно до розділу другого цієї ОСОБА_4, для дітей віком до 18 років надаються:

Препарати інсуліну для лікування хворих на цукровий діабет: з розрахунку на одну дитину - в середньому 40 одиниць на добу або 14600 одиниць на рік;питома вага людського генно-інженерного інсуліну - до 70%, аналогів інсуліну - до 30%;картриджні форми інсуліну або інсуліну у шприц-ручках: 100% для всіх дітей із розрахунку на одну дитину 10 упаковок картриджів на рік або 50 штук картриджів по 3 мл (100 одиниць в 1 мл);у разі закупівлі картриджних форм інсуліну необхідною умовою є забезпечення дитини шприц-ручкою з розрахунку одна шприц-ручка та 300 голок на 6 упаковок картриджів або 30 штук картриджів по 3 мл (100 одиниць в 1 мл). До виробів медичного призначення відносяться витратні матеріали до індивідуальних глюкометрів з розрахунку на одну дитину - 500 тест-смужок на рік 100 ланцетів для проколу шкіри.3.2. Комплекти глюкометрів для дітей віком до 18 років, які вперше захворіли на цукровий діабет, з розрахунку на одну дитину один комплект (глюкометр у стандартній комплектації, 500 тест-смужок, 100 ланцетів для проколу шкіри.3.3. Витратні матеріали до біохімічних аналізаторів для визначення глікованого гемоглобіну, мікроальбумінурії із розрахунку на одну дитину 4 вимірювання глікованого гемоглобіну на рік, 2 вимірювання мікроальбумінурії на рік.

Відповідно до статті 1034 Кодексу видатки місцевих бюджетів на охорону здоров'я враховуються у складі видатків Міністерства охорони здоров'я України за бюджетною програмою за КПКВК 2311410 „ Медична субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам". Обсяг медичної субвенції визначається на основі формульних розрахунків за єдиними підходами для усіх територій, виходячи з фінансового нормативу бюджетної забезпеченості та коригуючих коефіцієнтів у розрахунку на одну особу, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року № 618 «Про затвердження формули розподілу обсягу медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 січня 2015 року №11 „ Деякі питання надання медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам" кошти медичної субвенції повинні спрямовуватися на оплату поточних видатків, визначених у статті 1034 Бюджетного кодексу України.

Статтею 32 Конституції України та частиною 2 статті 11 Закону України "Про інформацію" регламентовано, що інформація про стан здоров'я фізичної особи є конфіденційною. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Згідно з частиною 1 статті 286 Цивільного кодексу України та статтями 39-1, 40 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я", пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Медичні працівники та інші особи, яким у зв'язку з виконанням професійних або службових обов'язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Статтею 145 Кримінального кодексу України за умисне розголошення лікарської таємниці передбачено кримінальну відповідальність.

Тому Департамент не має законних підстав отримувати інформацію щодо лікування ОСОБА_2 у Кіровоградській дитячій обласній лікарні.

Відповідно до частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, , наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.)

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1 та 2 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Направлення на отримання інсуліну позивач отримує в поліклініці де дитина знаходиться на обліку, а сам інсулін отримує безпосередньо аптеці. До розподілення ліків хворим дітям поліклінікою Департамент немає жодного відношення.

Доводи представника відповідача про те що йому відомо про те, що в інших районах області хворим дітям на цукровий діабет надаються допоміжні предмети як то голки тест-смужки не ґрунтуються на доказах та не стосуються відповідача.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору , відповідача , оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження , оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вимог слід відмовити.

На підставі викладеного ст. 96, 286, 526, 1166 ЦК України, Конституцією України, Законом України «Про захист прав споживачів»,Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя» та керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації про зобовязання Департаменту охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок не виконання приписів, вимог діючого законодавства, у звязку з лікуванням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 18 296 гривень 25 копійок відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд міста Кіровограда протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда