Справа № 336/7207/16-ц
Пр. № 2/336/465/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

В позові вказала, що їй належить квартира АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 23.07.2013 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованому в реєстрі за № 1315. Зазначене право зареєстроване орендним підприємством «ЗМБТІ». Відповідачі, які є: ОСОБА_2 повнолітнім сином позивачки, а ОСОБА_3 братом, зареєстровані у зазначеній квартирі, але ОСОБА_2 з 2014 року, а ОСОБА_3Л.з 2015 року в квартирі не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть.

Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належній позивачці квартирі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, оскільки вони не мешкають в ній без поважних причин понад встановлені законом строки.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову. Просить про його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав повністю, суду заперечень не надав. Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час та місце вирішення спору, до суду не зявився з невідомих причин, заперечень проти позову не надав.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили факт непроживання відповідачів в квартирі позивачки: ОСОБА_2 - з 2014 року, а ОСОБА_3 - з 2015 року, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці належить квартира АДРЕСА_2 підставі договору дарування від 23.07.2013 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованому в реєстрі за № 1315. Зазначене право зареєстроване орендним підприємством «ЗМБТІ». Відповідачі, які є: ОСОБА_2 повнолітнім сином позивачки, а ОСОБА_3 братом, зареєстровані у зазначеній квартирі, але ОСОБА_2 з 2014 року, а ОСОБА_3Л.з 2015 року в квартирі не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідачів права користування належним позивачці житлом на користь позивачки, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що відповідачі понад встановлені законом строки в квартирі не мешкають.

Перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на обліку створює для позивачки перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

У звязку з викладеним, право позивачки, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 395, 401, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 19 в будинку № 157-А по вул. Чарівній в м. Запоріжжі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива