Справа № 308/1493/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши позовну заяву представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: заява повинна містити найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва у суді, за винятком осіб, визначених у ст. 41 ЦПК України. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю фізичної особи, довіреності юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника.

Зокрема ч. 8 ст. 119 ЦПК України, встановлено, що якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 року затверджено Національний стандарт України Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003. Пунктами 1.1, 5.26, 5.27 Стандарту визначено, що при видачі копії документів, які виходять від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, робиться відмітка про засвідчення копії, яка складається зі слів: Згідно з оригіналом, назва посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали, прізвище, дата засвідчення копії. Використання факсимільного підпису при засвідченні копій документів не допускається. Підпис посадової особи, яка засвідчує копію документа засвідчується відбитком печатки підприємства, установи та організації, яка її видає.

Так, до матеріалів позовної заяви не додано належним чином завіреної копії довіреності юридичної особи на підтвердження повноваження ОСОБА_1 діяти від імені позивача, що стосується й інших матеріалів справи, які також належним чином не завірені.

Крім того, у позовній заяві вказано, що заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 1118,65 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом становить 210,81 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором становить 18434,47 доларів США.

Крім того, відповідно до ст.99 Конституції України та ст.192 ЦК України - грошовою одиницею України є гривня, згідно з положеннями ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, тому виходячи з вище викладеного пеня за несвоєчасне виконання зобовязання не може бути нарахована в іноземній валюті. Тому позивачеві належить надати розрахунок пені за весь проміжок утворення заборгованості в національній валюті (гривні). Постановою ВСУ у справі 3-29гс15 від 1 квітня 2015 року, номер в ЄДРСР 43578669, зазначено, що пеня має бути нарахована у національній валюті ( гривні), незалежно від того, що кредит між сторонами укладено в доларах США.

Таким чином, максимальний розмір пені, повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, тому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, за правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

При цьому, в позовній заяві не зазначений період, за який нарахована пеня за прострочення виконання зобов'язання та не надано розрахунок пені в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд не може самостійно змінити предмет позовних вимог, однак сприяє учасникам судового процесу у всебічному та повному зясуванні всіх обставин справи, а також попереджає про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій (ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України. Не виконання позивачем вимог викладених в ухвалі судді про залишення позову без руху у визначенні строки, має наслідком повернення позову позивачеві.

Керуючись ст.119-121,208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви до 27 лютого 2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали. Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4