З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 386/270/16-ц
№пр. 2/384/12/2017
01 березня 2017 року
Вільшанський районний суд
Кіровоградської області
головуючого судді Сорокіної О.О.,
з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -
Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 74 - 76 ЦПК України, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло.
Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з»явилися, подали до суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутність.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. За змістом ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчиненні певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 1 ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За правилами ч.2 цієї статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з правилами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України за № 10/146 від 26 грудня 2014 року, ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції і є учасником бойових дій.
Згідно з наказом Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області за № 11-195/14-15-СГ від 13 січня 2015 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Голованівського району Вербівської сільської ради (за межами населеного пункту) (а.с.9).
17 лютого 2015 року Державним підприємством «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення (запасу) у власність громадянину ОСОБА_2 загальною площею 2,0000 га. для ведення особистого селянського господарства на території Вербівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту) (а.с.10).
Відповідно до копії висновку начальника ДІМ СДІМ Голованівського РВ УМВС в Кіровоградській області від 10.06.2015 року, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 було встановлено, що ОСОБА_3 обробляє земельну ділянку розміром 2 га., що належить ОСОБА_2. Крім цього у висновку зазначено про те, що ОСОБА_3 повідомив, що мав дану ділянку в оренді та в 2015 році термін оренди закінчився і він не встиг оформити належні документи на продовження оренди, але ділянку вже засіяв і на даний час обробляє її. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 написали розписки, що претензій один до одного не мають та ОСОБА_3 після збору свого врожаю поверне ОСОБА_2 земельну ділянку, що йому належить (а.с.14 - 16). Відповідно до копії висновку начальника ДІМ СДІМ Голованівського РВ УМВС в Кіровоградській області від 03.11.2015 року, за наслідками розгляду звернення ОСОБА_2 було встановлено, що належну йому земельну ділянку площею 2 га. обробляє ОСОБА_3 (а.с.19). Згідно з копією розпорядження голови Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №302 р від 27 червня 2012 року, поновлено на 5 років строк оренди земельної ділянки загальною площею 1.52 га. в тому числі по угіддях 1. 00 га., пасовища 0.52 га. ріллі, яка була раніше надана громадянину ОСОБА_3 для сінокосіння та випасання худоби, відповідно до договору оренди землі, який зареєстровано у Голованівському районному відділі земельного кадастру, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 03 вересня 2004 року за №949 (а.с.79).
Посилання у наданих письмових поясненнях третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Голованівської районної державної адміністрації на те, що договір оренди землі з ОСОБА_3 відповідно до вищевказаного розпорядження закінчується у 2017 році, не заслуговують на увагу, оскільки строк дії вказаного договору оренди землі закінчився 03 вересня 2009 року. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували поновлення договору оренди землі та його реєстрацію, крім вказаного розпорядження, суду не надано.
Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для задоволення позову, оскільки позивачем, який є власником земельної ділянки відповідно до свідоцтва про право власності, надано належні та допустимі докази порушення його прав на земельну ділянку та створення відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Враховуючи зазначене суд вважає, що з метою захисту порушених прав позивача, необхідно зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою, що належить останньому на праві власності.
Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. і його вимоги підлягають задоволенню, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
Суддя О.О. Сорокіна