АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/4397/16-ц
Провадження № 22-ц/792/458/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2017 року і на додаткове рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Первинна профспілкова організація викладачів та співробітників Державного вищого навчального закладу Кам'янець-Подільського індустріального коледжу Вільної профспілки освіти і науки України, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

08 вересня 2016 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначила, що 01 вересня 2016 року відповідно до наказу Державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» № 57/2 вона звільнена з роботи з посади викладача філологічних дисциплін за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Під час вручення їй попередження про зменшення педагогічного навантаження з 732 до 727 годин з 01 вересня 2016 року не підписала його і рекомендувала керівництву коледжу погодити таке навантаження з профспілковим комітетом, членом якого вона являється. Відповідач без попередньої згоди з Первинною профспілковою організацією викладачів та співробітників Державного вищого навчального закладу Кам'янець-Подільського індустріального коледжу Вільної профспілки освіти і науки України не мав права змінювати умови трудового договору та відповідно звільняти її з роботи. Внаслідок незаконного звільнення зазнала моральних страждань, сім'я втратила єдине джерело доходу. На підставі викладеного позивач просила визнати недійсним та скасувати наказ № 57/2 від 01 вересня 2016 року про звільнення з роботи і поновити її на посаді викладача філологічних дисциплін Державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» з 01 вересня 2016 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2016 року по день ухвалення судом рішення у справі і 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано наказ директора Державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» № 57/2 від 01 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_4 з 01 вересня 2016 року з посади викладача філологічних дисциплін у зв'язку з відмовою від продовження роботи через зміну істотних умов праці. Поновлено ОСОБА_4 на посаді викладача філологічних дисциплін Державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж». Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 17256 грн 03 коп і моральну шкоду у сумі 1000 грн. Вирішено питання про судовий збір.

Додатковим рішенням суду від 10 січня 2017 року допущено негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Державний вищий навчальний заклад «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж», не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Судом не враховано, що зменшення кількості годин філологічних дисциплін на 2016-2017 навчальні роки потягло за собою зменшення навчального навантаження викладачів коледжу, що є зміною істотних умов праці. ОСОБА_4 була повідомлена про зміну істотних умов праці за 2 місяці 15 днів, тобто з дотриманням мінімального строку, передбаченого ст. 32 КЗпП України. Згоду на таку зміну істотних умов праці позивач не надала, у зв'язку з чим була звільнена з роботи за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Представники позивача і третьої особи визнали її необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 1995 року, працювала на посаді викладача філологічних дисциплін. Відповідно до наказу Державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» № 57/2 позивач звільнена з роботи за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов про визнання незаконним наказу і його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і частково моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив з того, що зменшення педагогічного навантаження позивача не є зміною істотних умов праці. Підстав для її звільнення з роботи немає. Рішення про поновлення на роботі є підставою для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, оскільки порушення законних прав призвели до моральних страждань.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону.

Відповідно до п. 63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року № 102 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 травня 1993 року за № 56 з послідуючими змінами і доповненнями, оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з врахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок.

Навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі.

На підставі ч. 3 і ч. 4 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36цього Кодексу.

Підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці (п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи, зменшення педагогічного навантаження та заробітної плати педагогічних працівників викликано значним зниженням контингенту студентів. За результатами вступної компанії при ліцензованому обсязі 350 осіб денної форми навчання зараховано до коледжу у 2015 році 192 особи. Останні два роки фактично не було зарахування на заочну форму навчання.

30 травня 2016 року питання розподілу педагогічного навантаження на 2016-2017 навчальній рік було предметом розгляду спільного засідання адміністративної ради, голів та членів профкомів первинних профспілкових організацій коледжу.

Протягом квітня - серпня 2016 року питання розподілу педагогічного навантаження розглядалося на засіданнях циклової комісії філологічних дисциплін.

Згідно з наказом директора коледжу № 137/1 від 15 червня 2016 року повідомлено педагогічних працівників про зменшення розміру педагогічного навантаження з 01 вересня 2016 року, у тім числі й ОСОБА_4 - про зменшення педнавантаження з 732 год до 727 год.

Таке зменшення педагогічного навантаження позивача не призвело до зменшення встановленої ставки заробітної плати (посадового окладу).

Відповідно до акту від 31 серпня 2016 року ОСОБА_4 відмовилася надати погодження (підтвердити підписом) її педагогічне навантаження на 2016 -2017 навчальний рік.

Будь-яких доказів її відмови від продовження роботи суду не надано.

Отже, оцінивши зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин і вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку, що зменшення педагогічного навантаження позивача на 2016-2017 навчальний рік до початку навчального року без зменшення тарифної ставки (окладу), не є зміною істотних умов праці у розумінні ст. 32 КЗпП України. Відповідно звільнення з роботи є незаконним і працівник підлягає поновленню на роботі із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порушення законних прав ОСОБА_4 призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому є правильним висновок суду про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що зменшення навчального навантаження викладачів коледжу є зміною істотних умов праці, оскільки система та розміри оплати праці ОСОБА_4 не змінилися, не зменшилася встановлена їй ставка заробітної плати (оклад), передбачені трудовим договором, укладеним між сторонами.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається. Немає підстав для скасування і додаткового рішення суду, його ухвалення відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2017 року і додаткове рішення суду від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/О.І. Талалай

Суддя/підпис/А.П. Корніюк

Суддя /підпис/І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Бондар О.О. Провадження: № 22-ц/792/458/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія № 53, 54