ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/79/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Кам»янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Гуменюк Тетяни Миколаївни та начальника цього відділу Брижака Сергія Васильовича, заінтересована особа - ОСОБА_5, суд -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник в особі ЩИПАЙЛА О.М. у порядку ст. 383 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Кам»янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Гуменюк Т.М. та начальника цього відділу Брижака С.В., заінтересована особа - ОСОБА_5 Мотивуючи свої вимоги тим, що державний виконавець безпідставно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 листопада 2016 року (провадження ВП № 50350734) по виконанню виконавчого листа № 753/2780/14, виданого 30 липня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 21 980 грн. 41 коп., й постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 листопада 2016 року (провадження ВП № 50350649) по виконанню виконавчого листа № 753/2780/14, виданого 30 липня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., невірно застосував норму п. 3 ч.1 ст. 37, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, що державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів для належного виконання рішення суду. Водночас, положення ч.ч. 1, 2 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Проте, всупереч цьому державний виконавець лише обмежився формальною перевіркою майного стану боржника, й встановивши, що останній немає доходу й майна, на яке можливе звернути стягнення, повернув виконавчий документ стягувачу, про що постановив оскаржувану постанову, яку вважає такою, що не ґрунтується на вимогах закону.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_6, діючий на пвдставі довіреності від 21 січня 2011 року, доводи скарги підтримав з тих же підстаав та просив її задовольнити, поновивши тим самим права скаржника (стягувача) в межах виконавчого провадження.

В судовому засіданні державний виконавець доводи скарги не визнав та просив відмовити у її задоволенні, надавши до суду матеріали виконавчого провадження.

Заінтересована особа - ОСОБА_7 в судовому засіданні скаргу не визнав, вказав, що не має майна, на яке можна звернути сятгення в предмет боргу, проте визнав, що працює отримує заробіток (дохід).

Вислухавши пояснення скаржника, державного виконавця, заінтересованої особи, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про задоволення скарги із наступних підстав.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року).

Судом встановлено, що державним виконавцем Кам»янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Гуменюк Т.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 листопада 2016 року (провадження ВП № 50350734) по виконанню виконавчого листа № 753/2780/14, виданого 30 липня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5на користь ОСОБА_2заборгованості в сумі 21 980 грн. 41 коп., й постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 листопада 2016 року (провадження ВП № 50350649) по виконанню виконавчого листа № 753/2780/14, виданого 30 липня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5на користь ОСОБА_2судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., на підставі п. 3 ч.1 ст. 37, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв»язку з тим, що в ході виконавчих дій щодо перевірки майного стану боржника, державний виконавець встановивши, що боржник немає доходу й майна, на яке можливо звернути стягнення, повернув виконавчий документ стягувачу, про що постановив оскаржувану постанову (а.с.18, 21).

Проте, з такою позицією погодитися не можна з тих підстав, що державним виконавцем встановлені обставини, які не відповідають дійсності, й покладені в основу оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стагувачеві, не вжито всіх належних й допустимих заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих Законом державному виконавцеві повноважень, що мали б бути підтвердженні відповідними актами тощо.

Окрім того, посилання державного виконавця на п. 3 ч.1 ст. 37, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним, оскільки згідно вказаної норми виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, оскільки виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року).

Закон України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Також, при виконанні судових рішень державний виконавець має право безперешкодно входити в жилі та інші приміщення боржника - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там знаходиться та на яке можливо звернути стягнення.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст.11 вказаного Закону).

За таких підстав, державний виконавець, прийнявши рішення/постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, діяв не у відповідності до своїх посадових повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», відтак, відповідно до ст. 387 ЦПК України, суд вважає за необхідне визнати такі дії державного виконавця неправомірними й зобов"язати його вжити заходів до вчинення процесуальної дії щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії й здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і законом.

Що стосується вимоги скарги щодо оскарження виконавчий дій державного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження від 10 березня 2016 року, то така вимога є необґрунтованими, оскільки цією датою була винесена постанова про об»єднання двох вказаних виконавчих проваджень, що за своєю природою не могла порушити права сторони виконавчого провадження (стягувача).

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Аналізуючи зібрані по скарзі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги скаржника є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують вимоги, судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.ст. 88, 388 ЦПК України.

Судові витрати, пов»язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 386, 387, 388 ЦПК України, п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Кам»янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Гуменюк Тетяни Миколаївни та начальника цього відділу Брижака Сергія Васильовича, заінтересована особа - ОСОБА_5, - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Кам»янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Гуменюк Тетяни Миколаївни, які виявилися у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 листопада 2016 року (провадження ВП № 50350734) по виконанню виконавчого листа № 753/2780/14, виданого 30 липня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5на користь ОСОБА_2заборгованості в сумі 21 980 грн. 41 коп., - неправомірними.

Визнати дії державного виконавця Кам»янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Гуменюк Тетяни Миколаївни, які виявилися у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 листопада 2016 року (провадження ВП № 50350649) по виконанню виконавчого листа № 753/2780/14, виданого 30 липня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5на користь ОСОБА_2судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., - неправомірними.

Зобов"язати державного виконавця Кам»янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областівжити заходів до скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 листопада 2016 року (провадження ВП № 50350734) по виконанню виконавчого листа № 753/2780/14, виданого 30 липня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5на користь ОСОБА_2заборгованості в сумі 21 980 грн. 41 коп.

Зобов"язати державного виконавця Кам»янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областівжити заходів до скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 листопада 2016 року (провадження ВП № 50350649) по виконанню виконавчого листа № 753/2780/14, виданого 30 липня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5на користь ОСОБА_2судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії й здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і законом.

Стягнути з Кам»янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіна користь держави 320 (триста двадцять) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Коренюк А.М.