233 № 233/1440/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Їй на праві власності належить будинок № 85 по вул. Свободи с. Кіндратівка Костянтинівського району Донецької області. Відповідач, який є її колишній чоловік, також зареєстрований у будинку, але з листопада 2013 року фактично не проживає, не несе витрат по утриманню житла. Відповідач із своєю новою сімєю виїхав на постійне місце проживання до Росії де перебуває і тепер. У звязку із тим, що відповідач добровільно не бажає знятись з місця реєстрації у будинку, вона позбавлена можливості вільно розпоряджатись належним майном, отримати житлову субсидію, оскільки на її утриманні перебувають четверо малолітніх дітей. Тому просив визнати відповідача такою особою, що втратила право користування цим будинком.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги. Додатково надала суду Висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2, просила врахувати його під час вирішення справи (а.с.91).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_4, у судових засіданнях проти позову заперечували, при цьому відповідач фактично визнав факт наявності громадянства іншої держави, наявності там постійної роботи та місця проживання. ОСОБА_2 пояснив, що після розлучення із позивачкою продовжує навідувати їх спільний будинок, оскільки у ньому проживають його діти та залишаються особисті речі. Він ремонтує будинок, надає колишній дружині матеріальну допомогу. Просив у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання 20 листопада 2017 року відповідач та його представник не зявились, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, свідок ОСОБА_5, який був приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, пояснив, що дійсно відповідач ОСОБА_2 періодично приїжджає у колишній свій дім, у грудні 2016 року він займався ремонтом газової системи у будинку. Хоча ОСОБА_2 фактично проживає у іншій державі.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2004 року по 13.02.2014 року. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.02.2014 року вказаний шлюб було розірвано. Рішення набуло законної сили 25.02.2014 року (а.с.16).

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №4624865 від 18.09.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності №15989437 від 19.09.2007 року, житловий будинок №85 по вул.. Свободи с. Кіндратівнка Костянтинівського району Донецької області належить позивачці ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2007 року (а.с.6-7).

Згідно довідки про склад сімї за вказаною адресою зареєстровані сторони по справі, а також четверо їх малолітніх дітей (а.с.17).

Згідно акту від 02.03.2017 року, складеного комісією Кіндратівської сільської ради, ОСОБА_7 у будинку колишньої сімї не проживає більше двох років (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно паспорту є громадянином ОСОБА_3 Білорусь (а.с.12). Згідно посвідки на постійне проживання серії ДН №669/05-37 від 10.11.2010 року мав право проживання на території України де був зареєстрований разом із позивачкою у будинку №85 по вул. Свободі с. Кіндратівка Костянтинівського району Донецької області (а.с.13).

Але, згідно Висновку відділу імміграційної роботи ГУ ДМС України в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2 від 20.07.2017 року, посвідка на постійне проживання серії ДН №669/05-37 від 10.11.2010 року відповідача була визнана недійсною та такою, що підлягає вилученню, дозвіл на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2 було скасовано (а.с.90-91).

Таким чином, судом встановлено, що права проживання на території України у відповідача ОСОБА_2 відсутнє.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання і проживання членів своєї сімї та інших осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном .

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідачем ОСОБА_2, який є колишнім членом сімї власника житла, не доведено факту постійного проживання у спірному буднику, періодичні приїзди відповідача суд не може розцінити як постійне проживання та участь у всіх витратах по утриманню цього будинку. Підстав для вирішення питання щодо належності відповідачу на праві власності будь-якої частки у цьому будинку у суду немає, оскільки питання про спільну сумісну власність не є предметом розгляду цієї справи.

Суд враховує під час прийняття рішення у якості належного та допустимого доказу Висновок відділу імміграційної роботи ГУ ДМС України в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2 від 20.07.2017 року, хоча ця обставина і виникла вже після звернення позивачки до суду із позовом, оскільки фактично виключає можливість відповідача перетину державного кордону України та проживання у спірному будинку.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати громадянина ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку № 85 по вул. Свободи с. Кіндратівка Костянтинівського району Донецької області.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 20 листопада 2017 року, в повному обсязі рішення виготовлене до 25 листопада 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя