Справа № 199/1865/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свіріній Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У березні місяці 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначила, що 11.07.2014 року помер її чоловік, ОСОБА_2, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку №136 по вул.Щитовій у м. Дніпропетровську.

Позивач зазначає, що вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріуса від 03.09.2015 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на домоволодіння за померлим не зареєстроване, у звязку з чим позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказане вище домоволодіння.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок №136 по вул. Щитовій у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2.

В судове засідання позивач не зявилася, її представник, направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки судові не повідомив.

Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, направленим до суду листом просила розглядати справу у відсутність свого представника.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 21 травня 1996 року №264/3 «Про визнання права особистої власності на домоволодіння» визнано право особистої власності на житловий будинок А-1 по вул. Щитовій 136 в м. Дніпропетровську за ОСОБА_3 та визнано право особистої власності на житловий будинок Б-1 по вул. Щитовій 136 в м. Дніпропетровську за ОСОБА_2.

15 червня 1990 року помер батько чоловіка позивача, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстрованим 04.07.1990 відділом ЗАГС Індустріального району, актова запис №346. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння вул. Щитовій 136 в м. Дніпропетровську. Спадкоємцем першої черги за законом був його син спадкодавця, ОСОБА_2, який у відповідності до вимог ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняв спадщину, але не оформив її в установленому законом порядку.

11 липня 2014 року помер чоловік позивача, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованим 15.07.2014 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1196, після смерті якого відкрилась спадщина в цілому на домоволодіння №136 по вул. Щитовій у м. Дніпропетровську.

Відповідно до домової книги, чоловік позивача ОСОБА_2 на дату смерті свого батька ОСОБА_3 був зареєстрований в домоволодіння, а тому вважається таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, спадщину прийняв.

Позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріуса від 03.09.2015 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на домоволодіння не зареєстроване.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації , передбаченої цим законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена у відповідності до законодавства , що діяло на час їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася такими підзаконними актами, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 . зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 року за № 157/6445 ( з подальшими змінами).

З матеріалів справи убачається, що рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради народних депутатів м. дніпропетровська від 21 травня 1996 року № 264/3 «Про визнання права особистої приватної власності на домоволодіння по вул.. Щитовій , 136», акт прийомки затверджено в кількості 1 кімнати; за ОСОБА_3 визнано право власності на будинок А-1 по вул.. Щитовій. 136 у м. Дніпропетровську; за ОСОБА_2 визнано право власності на жилий будинок Б-1 по вул.. Щитовій, 136 у м. Дніпропетровську, акт прийомки затверджено в кількості 4 кімнат.

Так, в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст.., 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН:НОМЕР_1) право власності на домоволодіння №136 по вул. Щитовій у м. Дніпропетровську, що складається з Б-1 житловий будинок; Б1-1 прибудова; б - ганок з козирком; А сарай; В гараж; Д літній душ; Е вбиральня; З погріб з шийкою; №1-8,І споруди, в порядку спадкування за законом після померлого 11 липня 2014 року ОСОБА_2.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г.Скрипник