Справа № 362/33/17 Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/1761/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 52 01.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

1 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» про стягнення компенсації за час затримки виплати заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку,

у с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» про стягнення компенсації за час затримки виплати заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів порушення суддею норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про відкриття провадження, та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суддя місцевого суду виходив з того, що позивач не усунув зазначені в ухвалі від 10 січня 2017 року недоліки, а саме не сплатив судовий збір за вимоги майнового характеру, які не підпадають під дію п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Однак із таким висновком судді суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом до ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» про стягнення компенсації за час затримки виплати заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, зазначив, що звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як позивач у справі про стягнення заробітної плати.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2017 року позовна заява ОСОБА_2 була залишена без руху з наданням строку для сплати судового збору у зв'язку з тим, що до позовних вимог не можуть бути застосовані пільги щодо сплати судового збору, оскільки суми, які є предметом спору не є складовими заробітної плати.

18 січня 2017 року представник позивача на виконання вимог вказаної ухвали подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив зобов'язати відповідача сплатити його довірителю 16 128,68 грн. за затримку виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні, 5 593,01 грн. компенсації за затримку виплати індексації заробітної плати при звільненні та 2 081,12 грн. компенсації за затримку виплати заборгованості по заробітній платі за січень 2015 року при звільненні.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплати, які входять до структури заробітної плати, належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), є невід'ємними складовими заробітної плати та мають бути виплачені у день звільнення працівника відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, також входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п. п. 2.2.7 п. 2.2 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Більше того, відповідно до п. 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України № 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року передбачено, що спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати є трудовим спором, пов'язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

З огляду на наведене, ухвала судді про повернення позовної заяви ОСОБА_2 з тих підстав, що компенсація за затримку виплати компенсації за невикористану відпустку, виплати індексації заробітної плати та виплати заборгованості по заробітній платі не входять до структури заробітної плати, які належить працівникові при звільненні, є помилкова, а тому вона підлягає скасуванню із передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Не зайвим також буде зазначити, що виходячи з принципу верховенства права, положень ст. ст. 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень ст. ст. 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, очевидним стає висновок про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних, а в даному випадку трудових, прав та інтересів, у тому числі шляхом стягнення заробітної плати.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2017 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Т.Ц. Кашперська

Ю.М. Кулішенко