Номер провадження: 22-ц/785/2236/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Артеменка І.А.,

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця ВДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_3, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання дій неправомірними,

встановила:

ОСОБА_2, звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця ВДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_3 (до реєстрації шлюбу Губанова) ОСОБА_4 (далі державний виконавець) та просив визнати дії державного виконавця щодо його сповіщення про результати оцінки арештованого майна та про передання майна на реалізацію незаконними і вважати їх такими, що не відбулись; зобовязати державного виконавця провести всі дії з оцінки майна відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування вимог незаконності дій державного виконавця, представник заявника посилався на те, що боржник не був повідомлений належним чином про результат оцінки арештованого майна. В частині вважати їх такими, що не відбулися, представник пояснень не надавав та пояснив, що суд має розібратися, що саме слід вважати таким що не відбулося.

Державний виконавець вимоги скарги не визнала та пояснила, що всі дії були вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заінтересована особа ПАТ «УкрСиббанк» про місце та час розгляду скарги повідомлена належним чином (а.с. 49).

Ухвалою суду в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця ВДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_3, заінтересована особа ПАТ «УкрСиббанк» про визнання дій неправомірними відмовлено.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2016 року апеляційна скарга залишена без руху у звязку з пропущеним строком апеляційного оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року скасовано. Справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 311 ЦПК України, однією з підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті та розгляду скарги, суд першої інстанції порушив наступні норми чинного процесуального законодавства.

В п.16 постанови пленумуВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ пленуму за №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», зазначено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу нарішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути розяснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

ОСОБА_2 зазначив, що отримав відповідь ВДВС на свою заяву тільки 20.02.2015р., а тому просив поновити йому строк на звернення зі скаргою.

Крім цього, заявник вказав на те, що ще в квітні 2014р. подавав до ВДВС заяву про зміну свого місця проживання.

Однак, суд, не витребував матеріали виконавчого провадження та не перевірив доводи заявника про його обізнаність щодо оскаржених дій державного виконавця, та про подачу заяви щодо зміни його місця проживання.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що винесена ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року не може вважатися законною та обґрунтованою, і тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви по суті.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 311, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді І.А. Артеменко

ОСОБА_5