УХВАЛА

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: приватне підприємство «Ажио-Плюс», Шоста одеська державна нотаріальна контора, про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. ВП № 49643304 від 15 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 509/2261/13-ц та постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. ВП № 49643304 від 22 грудня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

ОСОБА_3 посилалась на те, що державний виконавець у порушення ст. 24 п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження за заявою стягувача - публічного акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант») далі - ПАТ «Східно-Український банк «Грант», який в свою чергу звернувся до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду, та пропустив строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначала, що стягувач ПАТ «Східно-Український банк «Грант», отримавши 19 листопада 2013 року шість виконавчих листів № 09/2261/13ц на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 5 вересня 2013 року, яким було задоволено позов ПАТ «Східно-Український банк «Грант» та у рахунок погашення заборгованості ПП «Ажио-Плюс» перед ПАТ «Східно-Український Банк «Грант» за кредитним договором від 19 серпня 2010 року з додатковими угодами було звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, та на земельну ділянку площею 0,1500 га, за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, ці виконавчі документи своєчасно до виконавчої служби не подав. Пропустивши строк, ПАТ «Східно-Український банк «Грант» 10 червня 2015 року звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та ухвалою апеляційного суду Одеської області йому було відмовлено в задоволенні цієї заяви.

Отже, стягувач не мав права пред'являти виконавчий лист до виконання, а державні виконавці, у свою чергу, не мали права відкривати виконавче провадження, накладати арешт на майно боржника.

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. ВП № 49670212 від 15 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 509/2261/13-ц та постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. ВП № 49643304 від 22 грудня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також просив поновити строк на оскарження вищевказаних постанов.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 січня 2016 року скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4. об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 липня 2016 року, у задоволенні скарг ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, поданій представником - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що стягувач ПАТ «Східно-Український банк «Грант» пред'явив виконавчий лист № 509/2261/13ц від 5 вересня 2013 року, виданий 19 листопада 2013 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 5 вересня 2013 року до закінчення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, оскільки строк пред'явлення вказаного виконавчого листа неодноразово переривався його пред'явленням до виконання, та знову поновлювався ще на один рік, у зв'язку з відмовою у відкритті виконавчого провадження, а тому державний виконавець обґрунтовано відкрив виконавче провадження.

У зв'язку з відкриттям виконавчого провадження на підставі вимог закону, в подальшому державним виконавцем було винесено законні та обґрунтовані постанови про арешт майна боржників та оголошення заборони на його відчуження.

З таким висновком судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 5 вересня 2013 року, що набрало законної сили, у справі за позовом ПАТ «Східно-український банк «Грант» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: ПП «Ажио-Плюс», Шоста одеська державна нотаріальна контора, про звернення стягнення на предмет іпотеки, частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Східно-Український банк «Грант».

У рахунок погашення заборгованості ПП «Ажио-Плюс» за кредитним договором від 19 серпня 2010 року з додатковими угодами до нього у розмірі 753 677,83 доларів США, з яких: 709 956,03 доларів США - заборгованість за кредитом, 42 734,56 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, 987,24 доларів США - пені за прострочення сплати процентів а користування кредитними коштами, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, та на земельну ділянку площею 0,1500 га за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, шляхом продажу цих предметів іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки для їх подальшої реалізації, встановленої на рівні, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

19 листопада 2013 року Овідіопольським районним судом Одеській області на підставі заяви ПАТ «Східно-Український банк «Грант» було видано виконавчі листи на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 5 вересня 2013 року щодо кожного з боржників.

2 грудня 2013 року виконавчий лист, за яким боржниками є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були пред'явлені представником ПАТ «Східно-Український банк «Грант» до виконання у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

3 грудня 2013 року головним державним виконавцем Кравець О.В., відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що було винесені постанови від 3 грудня 2013 року.

25 листопада 2015 року виконавчий лист № 509/2261/13ц, за яким боржником є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було пред'явлено представником ПАТ «Східно-Український банк «Грант» до виконання у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

25 листопада 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на виконавчому листі було проставлено відповідну відмітку, яку було скріплено підписом державного виконавця та печаткою органу державної виконавчої служби.

9 грудня 2015 року виконавчий лист № 509/2261/13ц, за яким боржником є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було пред'явлено представником ПАТ «Східно-Український банк «Грант» до виконання за належною підвідомчістю у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження», ст. 17 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За змістом ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Вирішуючи спір, суди вважали, що вказані вище виконавчі листи пред'явлені до виконання в межах встановленого законом строку, оскільки 3 грудня 2014 року державним виконавцем другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що на виконавчому листі було проставлено відповідну відмітку, яку було скріплено підписом державного виконавця та печаткою органу державної виконавчої служби.

При цьому суди не врахували таке.

Так, у листі Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25 травня 2016 року зазначено, що згідно з книгою реєстрації вхідної кореспонденції про відкриття виконавчого провадження та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі листи № 509/2261/13-ц, видані 19 листопада 2013 року Овідіопольським районним судом Одеської області на користь ПАТ «Східно-Український банк «Гарант» відносно боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також відносно боржників ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рахунок погашення заборгованості ПП «Ажио-Плюс» перед ПАТ «Східно-Український банк «Грант» на примусовому виконанні у відділі не перебували та не надходили.

При цьому державними виконавцями відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ 3 грудня 2014 року зазначені виконавчі листи отримані за відсутності відомостей про посаду, ініціалів і прізвища особи, яка завірила цей документ печаткою другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, що є порушенням вимог п. 5.4 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню,- не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Суди наведене не врахували, не дали оцінку наявності/відсутності доказів пред'явлення виконавчих листів до виконання до другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ та винесення такої постанови.

Виходячи з аналізу ст. ст. 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, у протилежному випадку державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, так як строк пред'явлення для примусового виконання закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Крім того, державними виконавцями ПВВР Департаменту ДВС МЮУ 15 грудня 2015 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень за вказаними виконавчими листами.

Відповідно до норм ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Східно-український банк «Грант» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих Овідіопольським районним судом Одеської області 19 листопада 2013 року на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 5 вересня 2013 року, у зв'язку з пропуском строку такого пред'явлення.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суди не звернули увагу на те, що першим пред'явленням виконавчих документів, виданих 19 листопада 2013 року Овідопольським районним судом м. Одеси на виконання рішення цього суду від 5 вересня 2013 року процесуальний строк його пред'явлення було перервано, і час, що минув до переривання строку не зараховується до нового строку, який починається з дня його повернення, тобто з 3 грудня 2013 року - дати отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження Головного управління юстиції в Одеській області. Проте повторне звернення стягувача з цими виконавчими документами мало місце 25листопада 2015 року, тобто поза межами строку, встановленого положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та після постановлення ухвали апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Крім того, відповідно до пп. 1.5, 1.12, 1.12.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 основною інформаційною базою при здійсненні виконавчих дій є Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень.

Відомості вносяться до Єдиного реєстру виконавчих проваджень державним виконавцем одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, зав, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Суди на вказане уваги не звернули, не дали оцінку тому, чи державні виконавці, отримавши виконавчі листи, перевірили наявність/відсутність відомостей щодо вчинення виконавчих дій на виконання цих листів.

Отже, висновки судів про те, що стягувач пред'явив зазначені виконавчі документи до виконання в межах строку, встановленого законодавством, оскільки такий строк перервався 3 грудня 2014 року, а державні виконавці, отримавши виконавчі листи, здійснили необхідну перевірку виконавчого документу, ґрунтуються на припущеннях, що заборонено законом (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик