Справа № 544/833/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 січня 2017 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна від особи, що недобросовісно ним заволоділа,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 02.04.1989. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 27.01.2015 шлюб розірвано. На час розірвання шлюбу вони з відповідачкою жили в одному будинку, проте шлюбних відносин не підтримували, не вели спільне господарство, що встановлено рішенням суду. 09.02.2015 він був мобілізований у Збройні сили України. 24.11.2015 звільнений у запас по стану здоровя. Нараховані за час служби у ЗСУ кошти перераховувались йому на банківські картки, які отримані ним по договорам з Приватбанком та АБ «Укргазбанк». Картки, відбуваючи на службу у збройні сили, він залишив вдома. Відповідачка знала про його пін-код. Після повернення із ЗСУ йому стало відомо, що колишня дружина зняла без його відома і дозволу майже всі перераховані йому кошти із картки «Приватбанк» в сумі 16349грн та із картки «Укргазбанк» 30215грн, а всього 46564грн. Він вважає, що відповідно до ст.387, 1212 ЦК України має право на витребування свого майна, а саме грошових коштів, від відповідачки, яка незаконно, без його відома привласнила його гроші собі, тому просив стягнути з відповідачки на його користь 46564грн, незаконно знятих з його рахунків. Крім того зазначає, що неправомірними діями відповідачки йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що повернувшись з війни після поранення він фактично залишився без засобів для існування, без грошей, які необхідні були йому для прожиття та придбання необхідних ліків, у звязку з чим просив стягнути на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 10000грн.

У судовому засіданні позивач додатково пояснив, що до мобілізації він працював у ПП «Хазар-2007», зарплату він отримував на картку Приватбанка. Після мобілізації йому, як військовослужбовцю, у лютому 2015 року була видана картка «Укргазбанк» разом із її дублікатом, на яку щомісяця надходило грошове забезпечення, й на картку Приватбанка йому також щомісяця надходила заробітна плата. Картку Приватбанка він, коли уїжджав в зону проведення АТО, залишив вдома, дозволивши дружині знімати з неї гроші на нагальні потреби (оплати комунальних послуг, покупки речей для дому, при хворобі тощо). Суму грошей, яку колишня дружина може зняти з картки, вони не обговорювали. Один екземпляр картки «Укргазбанк», що була запакована разом з пін-кодом, він, знаходячись у шпиталі в м.Полтава, передав додому в с.Повстин колишній дружині через знайому ОСОБА_5, яка також знаходилась у лікарні, але гроші знімати з цієї картки він не дозволяв. Картку «Укргазбанк» передав на зберігання на всяк випадок, якщо раптом з ним щось станеться, то діти змогли б зняти з неї гроші. Всього відповідачкою з картки Приватбанка було знято 16349грн, з «Укргазбанк» - 28439,10грн Другий екземпляр картки «Укргазбанк» залишив собі, якою інколи користувався, знявши з неї гроші приблизно 3000грн. Функція СМС-повідомлення Приватбанка на його телефоні була активована, проте він отримані повідомлення Приватбанка не читав. Від Укргазбанка СМС-повідомлень він не отримував, оскільки функція активована не була. У листопаді 2015 року, коли повернувся із зони АТО, дізнався, що всі гроші з його картки зняті. Однак до банків з повідомленням про те, що з його карток незаконно були зняті гроші, він не дзвонив, картки не блокував. Вважає, що відповідачка незаконно, без його відома привласнила собі його гроші в сумі 44788,10грн, які й просив стягнути з відповідачки на його користь, а також моральну шкоду в сумі 10000грн, витрати на юридичну допомогу 500грн та сплачений судовий збір.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Пояснила, що позивач добровільно передав їй картки та дозволив знімати з них гроші. Коли гроші поступали на картки, позивач дзвонив їй та казав, скільки грошей надійшло та скільки треба зняти грошей. Позивач тричі приїжджав у відпустки та бачив, що було куплено на його гроші. Вона особисто гроші з картки не знімала, це робили їх з позивачем діти.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити.

Судом в порядку ст. ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що до того, як позивач поїхав в зону проведення АТО, вони з відповідачкою проживали однією сімєю як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Банківські картки Бабич сам віддав дружині, але ОСОБА_3 гроші не знімала, це робили їх діти. Коли Бабич приїжджав у відпустку, то у них з ОСОБА_3 відбулась сварка, й ОСОБА_3 віддала Бабичу банківські картки, проте він їх не забрав і сказав, щоб вони залишились у ОСОБА_3 та вона ними користувалась і знімала гроші. Все це вона бачила та чула особисто. Крім того Бабич, коли приїжджав у відпустку, бачив, які речі були куплені за його гроші, а саме диван, шпалери, зроблений ремонт у хаті.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що коли вона лежала в лікарні в м.Полтава, то ОСОБА_1 попросив її передати його банківську картку дружині в Повстин. Вона погодилась. Він приніс їй пакет з речами, але чи були там банківські картки, вона не знає. Коли вона приїхала до Кручі, то син ОСОБА_8 ОСОБА_6 прийшов до неї та забрав пакет з речами батька.

При цьому суд критично критично ставиться до показань свідка ОСОБА_6, оскільки він заінтересований в результатах розгляду справи, тому що є рідним сином сторін.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги ОСОБА_3М необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом установлено наступне.

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 1989 року, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 27.01.2015 був розірваний.

ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АБ «УКРГАЗБАНК» були відкриті карткові рахунки, на які щомісяця надходили грошові кошти, а саме: на картку Приватбанк заробітна плата, нарахована та виплачена ПП «Хазар-2007», на картку Укргазбанк грошове забезпечення як військовослужбовцю, який брав участь в антитерористичній операції.

Вказані обставини визнані сторонами по справі та не оспорюються.

Позивач вважає, що відповідачка незаконно, без його відома привласнила його гроші, які знаходились на карткових рахунках ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АБ «УКРГАЗБАНК», собі, тобі відповідно до положень ст. 387, 1212 ЦК України повинна повернути йому кошти в сумі 44788,10грн йому.

Після встановлення зазначених обставин суд зазначає наступне.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

За віндикаційним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначенням такого позову є повернення лише такого майна, яке було у власності особи, що неможливо у разі вибуття з володіння власника речей, визначених родовими ознаками. Унеможливлюється також з цих самих міркувань звернення з віндикаційним позовом у тих випадках, коли майно незаконним володільцем було спожите, втрачене, зіпсоване тощо.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті ст.387 ЦК України суд зазначає, що вказана стаття до спірних правовідносин не застосовується, оскільки грошові кошти, які просить стягнути позивач, не являються індивідуально визначеною річчю. Витребування грошей відповідно до ст.387 ЦК України можливо тільки у випадку їх індивідуалізації. У даному ж випадку гроші наділені лише родовими ознаками, що унеможливлює їх витребування в порядку віндикації.

Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення позову шляхом віндикації, тому з цих підстав позов задоволенню не підлягає.

Розглядаючи спірні правовідносини в контексті ст.1212 ЦК України, на яку в своєму позові також посилається позивач, суд зазначає наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Як установлено у судовому засіданні позивачем була визнана та обставина, що він дійсно за власною волею передав відповідачці банківську картку Приватбанка з тією метою, щоб вона нею користувалась, знімала та витрачала гроші на нагальні потреби, а саме: оплату комунальних послуг, купівлю речей для дому, при хворобі. Вказану обставину у судовому засіданні також підтвердила свідок ОСОБА_7

Крім того позивачем також визнана та обставина, що він добровільно, за власною ініціативою передав банківську картку Укргазбанку та ПІН-код, видані на його імя, відповідачці. Вказану обставину у судовому засіданні також підтвердила свідок ОСОБА_5

Наведене свідчить про те, що позивач таким чином вчинив дії, що свідчать про його відмову від права власності на грошові кошти, які надходили та знаходились на його картках, а відповідач, у володіння якої банківські картки були передані, набула право власності на грошові кошти, які надходили та знаходились на картках.

Будь-яких доказів стосовно того, що відповідачка незаконно, без дозволу позивача знімала грошові кошти з банківських карток, позивач суду не надав.

Отже, аналізуючи спірні правовідносини в контексті ст.1212 ЦК України, суд зазначає, що в діях ОСОБА_3 не убачається незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння та привласнення грошових коштів позивача.

Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення позову шляхом кондикції, тому з цих підстав позов задоволенню також не підлягає.

Стосовно вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10000грн. суд приходить до висновку, що вони є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень ст..1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Відсутність хоча б однієї умови не дає підстав для відшкодування моральної шкоди.

Аналізуючи спірні правовідносини в частині відшкодування моральної шкоди в контексті положень ст.1167 ЦК України судом не встановлено наявність загальних умов відповідальності за завдану моральну шкоду, тому підстав для задоволення цих вимог позивача не вбачається та в їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 5-11, 57-61, 88, 212-215, 292 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна від особи, що недобросовісно ним заволоділа відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Нагорна