Справа № 192/2099/15-ц
Провадження № 2/192/30/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2017 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Щербини Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та спадкоємців померлого - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

На обґрунтування позову посилається на те, що 13 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 21 284 гривні 00 копійок.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року, що був укладений з ПАТ «ОТП Банк». Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1

Оскільки відповідач не виконав своєчасно умов кредитного договору, то станом на 29 вересня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 29 098 гривень 38 копійок, яка складається з залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21 284 гривні 00 копійок, залишку заборгованості за відсотками в розмірі 02 гривні 18 копійок, комісії в розмірі 7 812 гривень 20 копійок, у звязку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення вказаної вище суми заборгованості.

Ухвалою суду від 18 липня 2016 року у справі було залучено спадкоємців ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у звязку з його смертю (а.с.98).

У судове засідання 22 лютого 2017 року представник позивача не зявився, згідно позовної заяви просили здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності (а.с.3, зворот).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 22 лютого 2017 року не зявився, у звязку зі смертю 16 травня 2015 року (а.с.33).

Відповідачі ОСОБА_2В та ОСОБА_3 у судовому засіданні 22 лютого 2017 року позов не визнали та пояснили, що 16 травня 2015 року помер їхній батько - ОСОБА_1. Вони, як діти померлого, у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, у звязку з чим була відкрита спадкова справа. Після відкриття спадкової справи позивач будь-яких вимог до них, як спадкоємців, як через нотаріальну контору, так і особисто до них, ніяким чином не повідомляв. А також після залучення їх судом до участі у справі як співвідповідачів, позивач ніяких вимог не предявив, розрахунок заборгованості на дату смерті їхнього батька, не надав. Тому вважають, що позивач у визначений законодавством термін як до спадкоємців відповідача, з приводу спірної заборгованості до них не звертався, а значить втратив право вимоги і заборгованість з них не може бути стягнутою, про що надали відповідні письмові заперечення (а.с.176-177).

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_4І, яка діє на підставі договору на представництво інтересів, у судове засідання не зявилася.

Суд, заслухавши відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України та вимог ст. 634 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами.

Згідно ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.

Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №(а.с.5-7), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на споживчі цілі на суму 17 000 гривень, на придбання послуг у продавця 1 в сумі 4284 гривні 00 копійок, а всього на суму 21 284 гривні строком на 36 місяців по 13 грудня 2016 року зі сплатою 0,01 % річних (а.с.5-7).

Також судом встановлено, що на підставі договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права вимоги за вищевказаним кредитним договором, що був укладений з ПАТ «ОТП Банк» (а.с.10-17). Таким чином, відповідно до умов договору факторингу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права грошової вимоги за договором споживчого кредиту № 207223828від 13 грудня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» (а.с.10-17).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 29 вересня 2015 року за розрахунком позивача (а.с.4) виникла заборгованість у розмірі 29 098 гривень 38 копійок, яка складається з залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21 284 гривні 00 копійок та з залишку заборгованості за відсотками в розмірі 02 гривні18 копійок, з комісії в розмірі 7 812 гривень 20 копійок.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 помер 16 травня 2015 року (а.с.33).

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що з урахуванням положенняст.1282 ЦК України,спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року у звязку зі смертю відповідача ОСОБА_1 до участі у справі були залучені в якості відповідачів спадкоємці померлого: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.98).

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 23 січня 2017 року надійшло повідомлення з Солонянської державної нотаріальної контори, згідно якого після померлого 16 травня 2016 року ОСОБА_1 відкрилася спадкова справа за №303/2015. Із заявами про прийняття спадщини звернулися доньки померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким 19 листопада 2016 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.171,178,179).

Відповідно дост.1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми ст. ст. 1282,1281 ЦК України.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином, положення ст.1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року про залучення до участі у справі правонаступників померлого відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надіслано позивачу, яку він отримав 26 липня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.105).

Проте з повідомлення Солонянської державної нотаріальної контори убачається, що претензія позивача до спадкоємців померлого 16 травня 2015 року ОСОБА_1 до нотаріальної контори не надходила (а.с.171).

Позивачем також не надано суду доказів направлення поштою претензій відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після того, як позивачу стало відомо про відкриття спадщини після смерті відповідача.

Пропуск встановленого ч.2 ст.1281 ЦК України шестимісячного строку на предявлення своїх вимог до спадкоємців, припиняє права кредитора щодо пред'явлення вимоги до спадкоємців позичальника.

Оскільки судом встановлено, що позивач про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1, який помер 16 травня 2015 року, стало відомо в лютому 2016 року, оскільки в лютому 2016 року на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у звязку зі смертю боржника (а.с.34), а також з моменту постановлення та отримання ухвали суду про залучення до участі у справі його спадкоємців, протягом шести місяців, від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, не пред'явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Так, позивачем у строк, передбачений ст. 1281 ЦК України не було подано до суду ані уточненого позову з вимогами до спадкоємців про задоволення вимог кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, ані було подано до нотаріуса будь-якої претензії до спадкоємців, а суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог та самостійно здійснювати розрахунок заборгованості.

Таким чином, у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1 та спадкоємців померлого - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту необхідно відмовити, оскільки кредитор, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою ст. 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги.

У звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

На підставі ст.ст. 514, 525, 526, 1049, 1054,1281,1282 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215,626,628,629,1049,1054,1218,1281,1282, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1 та спадкоємців померлого - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 09 березня 2017 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина