11.12.2017 637/1099/17
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю: секретаря Сергієнко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні с.м.т.Шевченкове Харківської області цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборогованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог зазначило, що 3 березня 2008 року між позивачем та відповідачем, було укладено кредитний договір , згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі по тексту ЗАО КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача, про що зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін номер запису в ЄДРПОУ 8006727.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. В свою чергу відповідач, зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує та порушила умови кредитного договору та правила користування платіжною карткою. Згідно кредитного договору при порушенні (позичальником) відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надала своєчасно позивачу - банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, чим порушила умови договору. Станом на 31 липня 2017 року заборгованість складає 70127.58 грн.; яка складається з суми заборгованості за кредитом 3383.53 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 59103.74 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4062.81 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 3327.50 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка становить 70 127.58 грн. та судові витрати повязані з розглядом справи в сумі 1600.00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у своєї відсутності та заперечення проти позову. В обгрунування заперечень зазначила, що дійсно отримала від позивача кредит в сумі 800 .00 грн. у 2008 році ,який сплатила протягом дії картки . Після сплати кредиту приблизно в 2010-2011 році , їй повідомили ,що кредитний ліміт збільшено на 3400 грн., але вона відмовилась від цього та передала картку працівникам відділення банку. За цей час жодним чином кредитними коштами не користувалась, позивач в свою чергу , не повідомив її про заборгованість ,про претензії які він має, звернуся до суду лише у жовтні 2017 року, тим самим спрявши збільшенню заборгованості до 70 00 грн. ,що є недобросовісним та не справедливим . Окрім того пропустивши три річний строк звернення до суду , поновити який не просить, що є підставою про відмові у задоволенні позову.

Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані у справі докази, дійшов наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до заяви на отриманні кредиту від 3 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 800.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАО КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача, про що зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін номер запису в ЄДРПОУ 8006727.

В судовому засіданні відповідачем заявлено, , про застосування позовної давності до даних правовідносин , враховуючи що вона кредит виплатила в 2011 році . При цьому їй було повідомлено про збільшення кредитного ліміту з чим вона не погодилась , у звязку з чим повернула кредитку картку позивачу. З цього часу кредитними коштами вона не користувалась. Банк її не повідомляв про заборгованість більше ніж пять років ,звернувся лише в жовтні 2017 року, спрявши тим самим збільшення кредитної заборгованості, а тому порушення сталось саме з його вини.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

За правилами ч.3 ст. 267 Цивільного кодексу України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Відповідно до положень ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку встановленого законом або судом.

Згідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність становить три роки.

Договір на який посилається позивач як на підставу позову укладений 3 березня 2008 року. На підставі договору п. 2.1. відповідачу була видана платіжна картка. За умови та правила надання банківських послуг п.3.1 , строк дії договору визначений самою картою. Після закінчення строку дії картки вона може бути пере випущена .

На запит суду позивачем надана відповідь ,що відповідачем отримана картка за № 401349 03 березня 2008 року термін дії якої визначений березень 2015 року. Суд не може прийняти дану відповідь до уваги враховуючи той факт ,що п.9.4 правила надання банківських послуг в випадку перевитрати ліміту по карті або непогашення його протягом 6 місяців , карта закривається. Враховуючи дані розрахунку заборгованості, останній день користування карткою зазначений 17 листопада 2013 року.

Згідно штампу вхідної кореспонденції ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 11 жовтня 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що відповідно до положень ч. 4 ст. 276 Цивільного кодексу України є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Заяв про поновлення строку позовної давності та поважних причин її пропуску позивачем не подано.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

П.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 « Про судове рішення у цивільних справах» зазначено, що установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд і рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволенню, що є самостійною підставою для цього.

Зважаючи на вище наведене в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем при подачі позову судовий збір поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,72, 88,167, 197, 212-215, ЦПК України, ст. 3, 15, 16, 256, 257, Цивільного кодексу України, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 « Про судове рішення у цивільних справах» суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ