Справа № 127/4135/17
Провадження № 2/127/2439/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2017 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Укрресурси» про скасування наказу та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Вінницького міського суду Вінницької області 23.02.2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АК «Укрресурси» про скасування наказу та про зобовязання вчинити дії. З поміж іншого позивач в прохальній частині позовної заяви просить скасувати наказ № 1 від 01.12.2015 року, що виданий ДАК Укрресурси про його звільнення з 01.12.2015 року як незаконний; визначити суму повного розрахунку з позивачем на дату звільнення з врахуванням 3 х місячної вихідної допомоги…. та ін.

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Волошина С.В. перебувала справа №127/25888/16-ц за позовомОСОБА_1 до Акціонерної компанії "Укрресурси" про зміну дати звільнення. У цій справі 11.01.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області під головуванням судді Волошина С.В. ухвалено рішення, яке було предметом перегляду апеляційного суду Вінницької області та яке за результатами перегляду залишено без змін. .

За результатами розгляду цієї справи (№ 127/25888/16-ц) судом позовні вимоги задоволено, вирішено зобовязати Акціонерну компанію "Укрресурси" , м. Київ, провулок Музейний будинок 12, видати наказ про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.12.2015 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку.

В ході розгляду наведеної справи судом було встановлено, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 року у справі № 127/3844/16-а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2016 року змінено, доповнено резолютивну частину постанови словами наступного змісту: включити до трудового стажу період роботи позивача в ДАК «Укрресурси» з 01.12.2015 року по 26.12.2015 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2016 року з АК «Укрресурси» на користь ОСОБА_1, з поміж іншого, стягнуто компенсацію за дні невикористаних щорічних відпусток при щомісячній доплаті 4 500 гривень за період з 01.03.2002 року по 26.12.2015 року в сумі 49 627 гривень. В цьому ж рішенні судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2016 року у справі №127/28655/15-ц з АК «Укрресурси» на користь ОСОБА_1, стягнуто зокрема, середньомісячний заробіток за затримку видачі трудової книжки з 01.12.2015 року по 26.12.2015 року на суму 11 322 гривень. Дату отримання 26.12.2015 року позивачем його трудової книжки встановлено заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2016 року у справі №127/28655/15-ц.

Таким чином, за результатами розгляду вказаної справи суд зазначив, що датою звільнення позивача не є зазначена в наказі №1 від 01.12.2015 року дата звільнення (01.12.2015 року), а є інша дата, якою є 26.12.2015 року.

З наведеного слідує, що суд (під головуванням судді Волошина С.В.) уже частково висловився в рішенні від 11.01.2017 року ( справа №127/25888/16-ц) з приводу законності наказу про звільнення № 1 від 01.12.2015 року, що виданий ДАК «Укрресурси», який на даний час оскаржується у цій справі.

Окрім наведеного, в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області (суддя Волошин С.В.) перебувала заява ОСОБА_1, про розяснення рішення суду у цивільній справі №2200/04 від 01.03.2004 року в частині, яку суму складає повний розрахунок за усіма рішеннями, що ухвалювались на користь ОСОБА_1 про стягнення з ДАК «Укрресурси» сум заробітної плати та відповідних компенсаційних виплат, в якому суд під головуванням судді Волошина С.В. зазначив, що боржник сам повинен визначитись з сумою повного розрахунку з заявником, після визначення дати звільнення, що відповідає рішенню суду від 01.03.2004 року, яке носить зобовязальний характер (боржника зобовязано самостійно визначити дату звільнення, та в залежності від дати провести з заявником повний розрахунок).

Таким чином, головуючий по справі суддя Волошин С.В. уже висловився з приводу двох основних вимог позивача, які останнім на даний час ставляться на вирішення у справі № 127/4135/17.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції у відповідних частинах передбачає таке: «1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. ...».

В рішенні ЄСПЛ "Мироненко і Мартенко проти України", зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між субєктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати обєктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (обєктивний критерій), а й може бути повязана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції субєктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога обєктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «ОСОБА_2 проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

За таких обставин, як у позивача так і у відповідача по справі, враховуючи винесені попередні рішення (у складі головуючого судді Волошина С.В.) у спорах, що існували між цими ж сторонами раніше, в тому числі і часткового надання у цих рішеннях оцінки доказам та правовідносинам, що є предметом дослідження у цій справі, може сформувати переконання про безперспективність судового провадження та можливого ухвалення рішення на користь тієї чи іншої сторони, враховуючи ухвалені попередні судові рішення між цими ж сторонами у цьому ж складі суду.

За таких обставин, суд вважає, що наявні обставини, що можуть викликати у учасників процесу сумніви щодо обєктивності на неупередженості судді Волошина С.В. під час вирішення позовної заяви, яка на даний час перебуває в провадженні суду, що унеможливлює розгляд вказаного цивільного позову під головуванням судді Волошина С.В.

Керуючись ст. ст.20, 23 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заявити самовідвід щодо розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Укрресурси» про скасування наказу та зобовязання вчинити дії.

Цивільну справу 127/4135/17 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Укрресурси» про скасування наказу та зобовязання вчинити дії передати на автоматизований розподіл відповідно до вимог ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: