Справа № 570/945/17
Номер провадження 2-о/570/43/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Рівне

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області Остапчук Л.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.119-120 ЦПК України по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Управління ДМС у Рівненській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду надійшла вказана заява.

У вказаній заяві заявник вказує, що вироком Ленінського районного народного суду м.Києва від 14-16 вересня 1981 року громадянина СРСР ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Біробіджан СРСР, було засуджено до 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна. Як наслідок, починяючи з 01 січня 1981 року засуджений ОСОБА_2 відбував покарання у виді позбавлення волі на території колишньої УРСР, та в подальшому - на території України, після проголошення її незалежності. З місць відбування покарання ОСОБА_2 звільнився 31 грудня 1991 року, після чого вибув до м.Москва. Пізніше він повернувся до України та тривалий час, не будучи офіційно зареєстрованим, проживав в АР Крим в м.Сімферополь. Починаючи з 1993 року ОСОБА_2 було неодноразово засуджено на території України, у зв'язку з чим, станом на сьогодні він досі відбуває покарання у виді позбавленя волі в Городищенській виправній колонії УДПТС України в Рівненській області № 96, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 є громадянином не існуючого СРСР, після розпаду СРСР постійно перебував на території України, громадянства Російської Федерації не набув просить встановити факт постійного проживання на момент набрання законної сили вироком Ленінського районного народного суду м.Київ від 14-16 вересня 1981 року.

При підготовці заяви допущені такі недоліки, що позбавляють суд можливості провести підготовку справи до розгляду, призначити її, розглянути та винести рішення.

Статтею 1 Закону України "Про громадянство України" визначено поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах".

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Відповідно до п.1 ст.3 зазначеного Закону громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 цього Закону, безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Пункт 3 ч.1 ст.258 ЦПК України зазначає, що заява повинна містити докази, що підтверджують факт, згідно п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Виходячи з вищевикладеного приходжу до висновку, що заявником не надано достатніх доказів, які підтверджують факт, що ОСОБА_2, до набрання вироком суду 14-16 вересня 1981 року законної сили, постійно проживав на території УРСР або проживав на території України (показання свідків, пояснень третіх осіб, письмових доказів, які, суддя припускає, можуть знаходитися в матеріалах кримінальної справи, по якій винесено вирок від 14-16 вересня 1981 року тощо), в доказ ставиться тільки той факт, що ОСОБА_2 неодноразово вчинялися злочини на території України, за які він неодноразово підлягав засудженню згідно вироків судів України.

Крім того, заява підписана представником заявника, хоча в дорученні для надання безоплатної вторинної правової допомоги не передбачено такого права адвоката.

Також заявником не сплачено судовий збір. Хоча представником заявника подано заяву про звільнення від сплати судового збору, але заявник не відноситься до тих категорій громадян, кого можливо звільними від сплати судового збору згідно відповідного Закону. Доказів, які б вказували на відсутність коштів у нього і не можливість його працевлаштувати в місцях позбавлення волі, суду не надано. Всі ж засуджені мають працювати і відповідно мати кошти на рахунку.

У зв'язку з тим, що реквізити заяви не додержані, суддя згідно ч.1 ст.121 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, вказавши на недоліки, які можуть бути усунуті шляхом приведення заяви у відповідність до вимог статей 119, 235, 258 ЦПК України. Строк для виправлення недоліків визначений ЦПК України.

Якщо заявник виконає зазначені вимоги, додавши достатні докази, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись ст.ст.119, 121, 235, 258 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Управління ДМС у Рівненській області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

В разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків, заява вважатиметься неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Остапчук Л.В.