РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого Баряка А.С.,

за участі секретаря Пєскова Є.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, зазначивши, що позивач є власником 3/4 частки квартири № 99, яка розташована в буд. 4 по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці, 1/4 частка якої належала померлій 02.02.1996 року маминій тітці позивача ОСОБА_7, та була не успадкована, оскільки за приписами розділу VII Спадкове право ЦК УРСР, що діяв на момент смерті ОСОБА_7, позивач та його рідні в число спадкоємців не входили. На спадщину маминої тітки ніхто не претендував. Позивач проживає в даній квартирі з 12.08.1980 року і по даний час, тобто задовго до смерті тітки його матері. Позивач завжди відкрито користувався зазначеною квартирою, оскільки в ній жили однією родиною разом із мамою, батьком та маминою тіткою. Позивач є особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а тому має право набути право власності на це майно, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири № 99, яка знаходиться в буд. № 4 по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниця, яка належала за життя сестрі його бабусі (маминій тітці) ОСОБА_7.

Позивач ОСОБА_1, а також представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, обгрунтувавши їх обставинами, зазначеними в позовній заяві, та просили позов задовольнити, додатково зазначивши, що позивач користується квартирою з 1980 року, власника відповідної частки квартири він знав, оскільки жили разом. Спадщину не міг оформити, оскільки згідно законодавства, яке діяло на час смерті тітки матері позивача, останні не входив в список спадкоємців.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради ОСОБА_3, в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначивши, що характер даних спірних правовідносин не підпадає під набувальну давність. Позивач є законним володільцем такого майна, а тому не може звертатись до суду з даним позовом в порядку набувальної давності. Позивач користувався майном на законних підставах. Також зазначила, що особа вибрала невірний спосіб захисту свого права. Позивач не довів набувальної давності, та не довів чи може він в інший спосіб оформити свої права. Просила в позові відмовити повністю.

Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

Зміст Свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1993 року, виданого Виконкомом ОСОБА_6 міської Ради народних депутатів посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної спільної частковій власності ОСОБА_8 в 1/4 частці, та членам його сімї ОСОБА_9 в 1/4, ОСОБА_1 в 1/4, ОСОБА_7 в 1/4. Свідоцтво видане згідно рішення від 30.09.1993 року № 691. Право власності зареєстроване в ОСОБА_6 обласному обєднаному бюро техінвентаризації та занесене в реєстрову книгу № 182 за реєстровим № 1103/11085 (а.с. 7).

Технічний паспорт на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1АДРЕСА_2, в буд. По вул. Хмельницьке шосе, 4 в м. Вінниці, що становить частку будинковолодіння, зареєстрована 11/1000 ВООБТІ на праві приватної власності і записана в реєстрову книгу за № 1103/11085, зазначає про наступні технічні характеристики даного житла станом на 21.07.1993 року: розташована на 2 поверсі 5 поверхового будинку, складається із 4 кімнат, загальна площа 61,1 кв.м., житлова площа 46,0 кв.м. (а.с. 8-10).

Зміст Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстроване в реєстрі за № 3823, вказує, що спадкоємцем майна ОСОБА_8 є його син ОСОБА_1, спадщина на яку видане свідоцтво, складається з 1/4 частки в праві власності на квартиру № 99, яка знаходиться по Хмельницькому шосе № 4, в м. Вінниці (а.с. 15).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 2869, вказано, спадкоємцем майна ОСОБА_9 є її син ОСОБА_1, спадщина на яку видане свідоцтво, складається з 1/4 частки в праві власності на квартиру № 99, яка знаходиться по Хмельницькому шосе № 4, в м. Вінниці (а.с. 16).

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.10.1989 року, по справі № 2-1831/1989 р., за позовом ОСОБА_9 про встановлення родинних відносин, заява задоволена, визнано родинні відносини між ОСОБА_11, рідні сестри, мамою заявниці ОСОБА_9, що їй потрібно для вирішення питання обєднання особових рахунків (а.с. 17).

Згідно копії свідоцтва про смерть серія І-АМ № 338179, виданого 02.11.1996 року ОСОБА_6 міським відділом реєстрації актів громадянського стану, ОСОБА_11 померла 01.02.1996 року (а.с. 18).

Відповідно до довідки від 06.07.2016р. № 713, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Обєднання», зазначено, що гр. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці. ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно була зареєстрована за вищевказаною адресою на день смерті. Померла 1996 року. (а.с. 19).

Копія поквартирної картки Форма Б (Форма № 17), надана Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Обєднання»,зазначає, що за адресою: м. Вінниця, район Ленінський, АДРЕСА_3, зазначаються наступні відомості щодо таких осіб: винаймач ОСОБА_12, прописаний з 26.11.1973 по 17.01.2006 року, дружина ОСОБА_9, прописана з 26.11.1973 по 30.01.2002 року, син ОСОБА_13, прописаний з 26.11.1973 року по 22.04.1980 року, дочка ОСОБА_14, прописана з 26.11.1973 року по 10.03.1989 року, син ОСОБА_1, прописаний з 26.11.1973 року, тьотя дружини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, прописана з 22.03.1989 року, померла 14.07.1996 року (а.с. 49).

Таким чином суд встановив, що в квартирі № 99, яка розташована по вул. Хмельницьке шосе 4, м. Вінниця, починаючи з 26.11.1973 року на постійній основі проживали ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_1 та ОСОБА_7, при цьому 30.09.1993 року ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 набувають у спільну сумісну часткову власність по 1/4 частці кожний право власності на дану квартиру, в якій до дня своєї смерті, а саме: до 01.02.1996 року, була зареєстрована та проживала разом з іншими співвласниками, зокрема із позивачем, тітка позивача по маминій лінії ОСОБА_7.

Відповідь Державного нотаріального архіву Вінницької області № 2576/01-18 від 29.12.2014 року, на запит Вінницького міського суду Вінницької області, зазначає, що спадкова справа на майно померлої 14 лютого 1996 року гр.. ОСОБА_7 по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори не виявлено. Інформацію перевірено за 1996-2003 роки, так як архів Першої вінницької державної нотаріальної контори в архіві на зберіганні по 2003 рік, включно (а.с. 55).

Зміст відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області № 122/01-18 від 06.02.2017 року, на запит Вінницького міського суду Вінницької області, зазначає, що спадкової справи до майна померлої 14 лютого 1996 року гр. ОСОБА_7 по фонду Другої вінницької державної нотаріальної контори за період з 1996 року по 2000 рік, включно та Третьої вінницької державної нотаріальної контори за період 1996 року по 2005 рік, включно не виявлено.

Норма ст. 328 Цивільного Кодексу України прописує: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Суд при ухваленні рішення бере до уваги розяснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висвітлену в п. 11 Постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де зазначається, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. При цьому, коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

За даних обставин, врахувавши, що позивач після смерті ОСОБА_11, тобто після 01.02.1996 року, і по даний час безперервно, відкрито користується належним їй майном, яким заволодів добросовісно і без наявності на те згоди власника, якого станом на 01.02.1996 року уже не існувало, а саме: 1/4 часткою квартири за № 99 в будинку № 4 по вул. Хмельницьке шосе в м. Вінниця, при цьому, починаючи з 07.01.2006 року, тобто після смерті батька ОСОБА_8, та по даний час безперервно володіє та відкрито користується зазначеним майном одноособово, врахувавши відсутність інших власників такого майна, які могли би підтвердити своє право власності належним чином, зокрема і держави в особі відповідного органу місцевого самоврядування, з огляду на відсутність жодних спадкоємців до майна померлої ОСОБА_7, які згідно визначеного законодавством порядку заявили про свої права на відповідну спадщину, суд вважає, що за таких умов позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись: ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири за № 99 в будинку № 4 по вул. Хмельницьке шосе в м. Вінниця, яка належала ОСОБА_11, померлій 01.02.1996 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя