У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання батьківства, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області

від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що з 2000 року по 2015 рік перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою. Під час спільного проживання у них народились син ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_4 року) та донька ОСОБА_9, (ІНФОРМАЦІЯ_5 року). Реєстрація народження дітей проводилась у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції. Відомості про нього, як батька, у свідоцтво про народження внесені зі слів відповідачки.

З травня 2015 року вони припинили проживати разом, однак діти залишились проживати з матір'ю, після чого відповідачка стала чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми, у зв'язку з чим просив суд визнати його батьком дітей та внести зміни в актові записи про народження, вказавши відомості про нього, як батька.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2015 року, позовну заяву в частині вимог про зобов'язання внести зміни щодо походження дітей до актових записів про народження із зазначенням в розділі відомостей про батька, залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2016 року позов залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позову.

Визнано, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи.

Встановивши існування між сторонами тривалих стосунків, наявність у свідоцтвах про народження дітей запису про батька відповідно до ст. 135 СК України, свідоме ухилення відповідачки від проведення призначеної судом судово-генетичної експертизи з метою встановлення батьківства, апеляційний суд з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Т.О.Писана О.В. Попович