АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження №№ 22-ц/796/3159/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Зайцева Михайла Михайловича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Регіональний сервісний центр МВС України у м. Києві, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новатон» про визнання права власності на автомобіль,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: Регіональний сервісний центр МВС України у м. Києві, ОСОБА_5, ТОВ «Новатон» про визнання права власності на автомобіль.

В обгрунтування позову Товариство зазначало, що 22.10.2013 року на підставі договору, укладеного між ним та ТОВ «ТОВ Атлант-М Дніпровська набережна», ним придбано за 317 910 грн. 81 коп. у власність автомобіль Volkswagen Passat B7 2.01 TDI, шасі НОМЕР_3, що підтверджується технічним паспортом на автомобіль, зареєстрованим 24.10.2013 року на ТОВ «Порше Лізинг Україна», державний номерний знак НОМЕР_1. В подальшому цей автомобіль був переданий 25.10.2013 року у лізинг ТОВ «Новатон» згідно договору про фінансовий лізинг. Заявою від 19.03.2015 року ТОВ «Новатон» повідомило про те, що автомобіль зник разом з його працівником ОСОБА_5, відносно якого порушено кримінальне провадження. Після вказаних подій стало відомо, що автомобіль неодноразово незаконно було знято з реєстрації та зареєстровано на ряд інших осіб, останнім відомим власником є ОСОБА_2 На даний автомобіль слідчим накладено арешт на автомобіль, який поміщено на території зберігання як речовий доказ. Товариство вважає, що автомобіль незаконно вибув з його володіння, а тому просить визнати за ним право власності

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у задоволені позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Зайцев М.М., діючий в інтересах ТОВ «Порше Лізинг Україна», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та визнати за ТОВ «Порше Лізинг Україна» право власності на автомобіль Volkswagen Passat B7 2.01 TDI, шасі НОМЕР_3, судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, в поданій суду письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутність.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3. 5. 6 ст. 203 цього Закону.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 21.10.2013р. між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Новатон» було укладено договір про фінансовий лізинг № 00008828, згідно умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобов'язувалось передати в користування ТОВ «Новатон» на умовах фінансового лізингу автомобіль Volkswagen Passat В7 2,0 1 TDI, шасі НОМЕР_4, 2013 року виробництва.

На виконання умов цього договору ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало у власність вказаний транспортний засіб у ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» на підставі договору № 1131074/2013 купівлі-продажу автомобіля від 22.10.2013р.

25.10.2013р. зазначений автомобіль був переданий у користування ТОВ «Новатон».

Заявою № 66 від 19.03.2015 р. ТОВ «Новатон» повідомило ТОВ «Порше Лізинг Україна», що працівник ТОВ «Новатон» зник разом із автомобілем VolkswagenVW Passat В7 2,0 1 TDI, шасі НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1.

Вказаним працівником є ОСОБА_5, який на даний час знаходиться під вартою в якості обвинуваченого у зв'язку з розглядом Голосіївським районним судом м. Києва кримінальної справи № 752/21111/15-к .

З матеріалів справи та доводів представника позивача вбачається, що ОСОБА_5 проти волі позивача 12.03.2015 р. переоформив спірний автомобіль на ОСОБА_8 14.03.2015р. автомобіль був знятий ОСОБА_8 з обліку та проданий ОСОБА_3, який 17.07.2015 р. зняв автомобіль з обліку у зв»язку з продажем транспортного засобу ОСОБА_9 (а.с.152).

На підставі договору купівлі-продажу №3217 від 26 лютого 2016 року спірний автомобіль ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_9

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського суду Київської області Коцюрби В.М. від 19.04.2016р. було накладено арешт на автомобіль Volkswagen Passat В7 2,0 1 TDI, шасі НОМЕР_5 та поміщений на зберігання за адресою: АДРЕСА_1, де на даний час він знаходиться, як речовий доказ.

Звертаючись в суд за захистом свої порушених прав, Товариство ставить питання про визнання права власності на спірний автомобіль, у відповідності до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України.

За змістом п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 324 ЦПК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України № 6-61ц11 від 30 січня 2012 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права,відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Захист права особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України.

Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між позивачем та ОСОБА_8 не визнаний недійсним судом і його недійсність не встановлена законом, то діють правові наслідки укладення такого договору.

Право вибору способу захисту порушеного права належить виключно позивачеві Обраний позивачем спосіб захисту суперечить положенням ст.16 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та й прийшов до правильного висновку про відмову в задоволені позову в зв»язку з неправильно обраним позивачем способом захисту порушеного права, обґрунтовано відмовивши в задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Доводи апеляційної скарги про те, що Товариство не наділяло жодну особу повноваженнями щодо відчуження належного позивачу автомобіля, і цей автомобіль вибув з володіння Товариства поза його волею, а тому відсутня необхідність витребовувати автомобіль у ОСОБА_2, і цей автомобіль вже вилучений слідчим у кримінальному провадженні, не можуть бути прийняті до уваги і спростовуються вищенаведеним.

Інші доводи висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Зайцева Михайла Михайловича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: