Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2017 Справа №607/6484/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Субчак Г.Я.,

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про зобовязання звільнити самовільно захоплені частини дороги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2016 року пред'явив до суду позов до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, про визнання недійсним державного акта на земельну ділянку у садівничому товаристві «Енергетик» по вул. Вишневій, 5 у с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, виданого відповідачу ОСОБА_3, зобовязати її звільнити самовільно захоплену частину дороги загального користування, за зазначеною адресою, повністю прибравши з неї огорожу, насадження й інші обєкти, які не повинні знаходитись на дорозі і перекривати рух, та зобовязати відповідача ОСОБА_5 звільнити самовільно захоплену частину дороги загального користування у садівничому товаристві «Енергетик» по вул. Вишневій, 4 у с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, повністю прибравши з дороги розміщені бетонні загородження, насадження й інші обєкти, які не повинні знаходитись на дорозі і перекривати рух.

Обґрунтовував позов тим, що він є власником земельних ділянок у садівничому товаристві «Енергетик». При цьому його земельні ділянки межують із земельними ділянками ОСОБА_5, а її, в свою чергу, з земельними ділянками ОСОБА_3 Поряд із усіма зазначеними земельними ділянками проходить дорога загального користування, яка повинна становити 5 метрів. Однак, спільна межа ОСОБА_3 та ОСОБА_5 висунута на дорогу на 1,29 метрів, відтак їхні земельні ділянки по всій довжині займають частину дороги. Правлінням садівничого товариства «Енергетик» неодноразово приймались рішення, якими ОСОБА_3 було зобовязано усунути порушення, однак ці рішення були нею проігноровані.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 пред'явили до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійсними виданих ОСОБА_1 20 грудня 2005 року державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,0682 га та на земельну ділянку площею 0,0168 га, і зобовязання ОСОБА_1 привести розміри своїх земельних ділянок у відповідність до розмірів, згідно з первинними документами, тобто згідно з Генпланом землекористування СТ «Енергетик».

В подальшому позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, просив визнати недійним державний акт на земельну ділянку у садівничому товаристві «Енергетик» по вул. Вишневій, 4 у с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, виданого відповідачу ОСОБА_5; зобовязати її звільнити самовільно захоплену частину дороги загального користування, за зазначеною адресою, повністю прибравши з дороги розміщені бетонні загородження, насадження й інші обєкти, які не повинні знаходитись на дорозі і перекривати рух; зобовязати відповідача ОСОБА_3 виконати рішення правління садівничого товариства «Енергетик» № 3 від 22 жовтня 2011 року та № 4 від 23 січня 2012 року та рішення загальних зборів від 29 серпня 2015 року, а саме - звільнити самовільно захоплену частину дороги загального користування у садівничому товаристві «Енергетик» по вул. Вишневій, 5 у с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, повністю прибравши з неї огорожу, насадження й інші обєкти, які не повинні знаходитись на дорозі і перекривати рух.

За заявами відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 предявлений ними зустрічний позов залишено без розгляду ухвалою суду від 23 листопада 2016 року.

Після цього позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою просив зобовязати ОСОБА_3 звільнити самовільно захоплену частину дороги загального користування у садівничому товаристві «Енергетик» по вул. Вишневій, 5 у с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, повністю прибравши з неї огорожу, насадження й інші обєкти, які не повинні знаходитись на дорозі і перекривати рух, та зобовязати відповідача ОСОБА_5 звільнити самовільно захоплену частину дороги загального користування у садівничому товаристві «Енергетик» по вул. Вишневій, 4 у с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, повністю прибравши з дороги розміщені два бетонні стовпи-загородження, насадження й інші обєкти, які не повинні знаходитись на дорозі і перекривати рух. Вимогу про визнання недійсним державного акта ОСОБА_5 не підтримав і просив не розглядати.

В судовому засіданні позивач та його представник зменшені позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені в позовній заяві, уточненнях до неї та додаткових обгрунтуваннях позовних вимог. Вказали, що наявність рішень садівничого товариства «Енергетик» № 3 від 22 жовтня 2011 року та № 4 від 23 січня 2012 року та рішення загальних зборів від 29 серпня 2015 року, якими відповідача ОСОБА_3 зобовязано усунути порушення, повязані з захопленням частини дороги, доводять, що таке порушення нею дійсно допущено, що є підставою задоволення позовних вимог позивача. Відповідач ОСОБА_5 також захопила частину дороги загального користування, що вона сама і визнає, тому позов у частині вимог, які заявлені до неї, також є підставним. Пояснили, що внаслідок захоплення відповідачами частини дороги як позивачу ОСОБА_1, так і його представнику ОСОБА_2 утруднюється проїзд до своїх земельних ділянок, оскільки дорога стала вужчою і змінила конфігурацію, внаслідок чого існує ризик виникнення аварії на дорозі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6, а в подальшому ОСОБА_4, позову не визнали. Пояснили, що ніяких прав позивача вона не порушує. Купивши належну їй на даний час земельну ділянку у Шишньової ще багато років тому, вона так і користується її фактичними розмірами, хоча згідно з державним актом межа становить 54 метри, а фактично залита 55,5 метрів. Проте, ніякої її вини в цьому немає, жодних перешкод позивачу вона не створює. Рішення садівничого товариства «Енергетик» № 3 від 22 жовтня 2011 року та № 4 від 23 січня 2012 року та рішення загальних зборів від 29 серпня 2015 року ОСОБА_3 вважає незаконними і оскаржила до суду. Позивач не надав ніяких доказів про порушення його прав. З цих підстав просили в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 позову не визнала. Вказала, що у 2009 році вона поклала на дорозі біля своєї земельної ділянки два бетонних стовбці. Вони ніколи нікому не заважали. Цю територію від своєї земельної ділянки до зазначених стовбців, яка становить близько 1,3 метрів, вона використовує як город, здійснює насадження. Також ще з 2001 року з боку на дорозі біля її земельної ділянки насипаний камінь, який теж ніколи нікому не заважав і не заважає. Ніяких прав позивача вона не порушує. Просила в задоволенні позову відмовити.

Судом досліджено надані сторонами докази і встановлено такі обставини:

Як слідує з державного акту на право приватної власності на землю від 01 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 771, на підставі рішення ІІІ сесії Смиковецької сільської Ради народних депутатів від 18 квітня 1995 року, ОСОБА_7 належала земельна ділянка для ведення садівництва, площею 0,085 га, яка розташована на території Смиковецької сільської ради народних депутатів (а.с.7).

В зазначеному державному акті міститься опис меж: літери А-Г, довжина 42 м. землі ОСОБА_8.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 травня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 за номером 4402, зазначеназемельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_1, причому її розділено на дві частини та ОСОБА_1 видано два державні акти серії ЯБ №817216 від 20 грудня 2005 року на земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0682 га, яка розташована в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, та серії ЯБ №817217 від 20 грудня 2005 року на земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0168 га, яка розташована в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області (а.с. 8 9).

Відповідно до опису меж, які містяться в зазначених державних актах, визначено межі земельних ділянок із ОСОБА_5 (земельна ділянка 0,0682 га, літера А, довжина 44,71 м. та земельна ділянка 0,0168 га, літера А, довжина 10,7 м.).

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 25 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 430, на підставі рішення ІІІ сесії Смиковецької сільської Ради народних депутатів від 18 квітня 1995 року, ОСОБА_8 належала земельна ділянка для ведення садівництва, площею 0,101 га, яка розташована на території Смиковецької сільської ради народних депутатів (а.с.10).

В зазначеному державному акті міститься опис меж: літери Б-В, довжина 42 м. землі ОСОБА_7, літери Б-В, довжина 54 м. землі ОСОБА_3.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 травня 2001 року № 3870, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, належну ОСОБА_8 земельну ділянку придбала ОСОБА_5

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2010 року за ОСОБА_5 визнано право власності на земельну ділянку для садівництва площею 0,0868 га (0,0712 га та 0,0156 га), яка знаходиться на території Смиковецької сількьої ради (а.с. 103).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ №065983 від 07 грудня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 травня 2001 року № 3870, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0156 га у межах згідно з планом, яка розташована в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області. Цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення (для ведення садівництва) (а.с.101).

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ №065982 від 07 грудня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 травня 2001 року № 3870, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0712 га у межах згідно з планом, яка розташована в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області. Цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення (для ведення садівництва) (а.с.102).

Відповідно до опису меж, які містяться в зазначених державних актах, визначено межі земельних ділянок із ОСОБА_1 (земельна ділянка 0,0156 га, літери Б-В, довжина 10,7 м., та земельна ділянка 0,0712 га, літери Б-В, довжина 44,72 м.) та ОСОБА_10 (земельна ділянка 0,0156 га, літери Г-А, довжина 5,4 м., та земельна ділянка 0,0712 га, літери Г-А, довжина 54 м.).

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_5, акту встановлення (погодження) меж від 12 листопада 2009 року, акту встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки від 25 травня 2010 року підтверджені такі ж межі зазначених земельних ділянок (а.с. 15, 16, 129).

Як слідує з державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №008089 від 31 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 438, на підставі рішення ІІІ сесії Смиковецької сільської Ради народних депутатів від 18 квітня 1995 року, ОСОБА_3 належить земельна ділянка для ведення садівництва, площею 0,014 га, яка розташована на території Смиковецької сільської ради народних депутатів (а.с.53).

В зазначеному державному акті міститься опис меж: літери Б-В, довжина 54 м. землі ОСОБА_8.

26 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до голови сільської ради с. Смиківці з заявою про видачу завіреної копії плану розбивки земельних ділянок дачного кооперативу "Енергетик", в якому знаходиться його дачна ділянка (а.с.11).

06 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до голови сільської ради з заявою, в якій провести дослідження, на підставі яких нормативних актів, актів на землю, рішень сільської ради, інших дозвільних документів, член кооперативу "Енергетик" ОСОБА_3 стала власником частини спільної дороги, без згоди зацікавлених членів дачного кооперативу "Енергетик" (а.с.18).

Смиковецьким сільським головою зазначену заяву скеровано на ім'я голови садівничого товариства "Енергетик" ОСОБА_6 для надання необхідних документів (а.с. 20).

Із відповіді ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_3 придбала земельну ділянку у 1996 році та користується нею на підставі ОСОБА_10 на постійне користування землею площею 0,0740 га (а.с. 21).

Як убачається із протоколу засідання правління № 3 від 22 жовтня 2011 року садівничого товариства "Енергетик", на порядку денному якого розглядалась заява члена товариства ОСОБА_1 про самовільне захоплення членом садівничого товариства "Енергетик" ОСОБА_3 1,5 м частини спільної дороги, постановлено: ОСОБА_3 встановити межі своєї ділянки згідно первинного акту на землю, що забезпечить нормальний проїзд по вул. Вишневій (а.с. 22).

Відповідно до витягу з протоколу № 4 засідання правління садівничого товариства "Енергетик" від 23 січня 2012 року на порядок денний виносилось питання про частину спільної дороги, яка проходить через земельну ділянку члена товариства ОСОБА_3, за наслідками розгляду якого постановлено зобовязати ОСОБА_3 демонтувати частину огорожі (а.с.23).

29 квітня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до голови садівничого товариства "Енергетик" з заявою, в якій просила розглянути правомірність рішення правління товариства про демонтаж огорожі (а.с. 83).

Зазначена заява зареєстрована в журналі вхідної документації садівничого товариства "Енергетик" 30 квітня 2012 року (а.с. 84).

Як убачається із акту садового товариства "Енергетик" від 08 серпня 2015 року, в результаті обстеження проїзної дороги в районі ділянки по вул. Вишневій, 5 встановлено,що згідно з проектом ширина дороги повинна становити 5 м., а довжина ділянки № 5 зі східної сторони має бути 54 м, однак фактично вона має довжину 55,2 м і виступає в сторону проїзної частини (а.с. 24).

08 серпня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися до зборів садівничого товариства «Енергетик» з приводу захоплення членами товариства частини дороги загального користування, що утруднює проїзд (а.с. 25).

Відповідно до протоколу зборів членів садового кооперативу «Енергетик» від 29 серпня 2015 року розглянуто заяву ОСОБА_2, ОСОБА_1 про самовільне захоплення ОСОБА_3 1,5 м. дороги загального користування, що ускладнює їм проїзд до своїх дворів. З цього питання вирішено: ОСОБА_3 необхідно виконати рішення правління садового товариства «Енергетик», зільнити дорогу, забравши з неї огорожу в строк до 29 вересня 2015 року (а.с. 26).

03 вересня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Смиковецької сільської ради з заявою про надання інформації щодо переоформлення ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, на що отримано відповідь про те, що від ОСОБА_3А, жодних звернень із цього приводу не надходило, тому зазначене питання сільською радою не розглядалось (а.с. 27, 28).

09 вересня 2015 року ОСОБА_3 до голови Тернопільської обласної спілки садівничих товариств з приводу розяснення їй правомірності рішень садівничого товариства "Енергетик"та рішення загальних зборів про демонтаж її огорожі (а.с. 87).

10 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулася з заявою до сільського голови з приводу самовільного захоплення ОСОБА_1 частини спільної дороги і самовільної зміни розмірів належної йому земельної ділянки (а.с. 51).

Як убачається із відповіді № 312 від 12 жовтня 2015 року, наданої ОСОБА_3 на її звернення, вказано, що земельні ділянки приватизовані, тому право безперешкодно ними користуватись гарантує законодавство України. Оскільки в сільській раді відсутні технічні засоби для відновлення меж земельних ділянок, а земельні ділянки мають присвоєні кадастрові номери, рекомендовано звернутись в ліцензійну фірму для відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.52).

16 жовтня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 повторно зверталися до Смиковецької сільської ради з приводу захоплення дороги (а.с. 29).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування: г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Положеннями ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом установлено, що відповідно до державних актів сторони є власниками земельних ділянок у садівничому товаристві «Енергетик» по вул. Вишневій у с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, причому земельна ділянка позивача ОСОБА_1 межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_5, а земельна ділянка ОСОБА_5 із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3

Сторони в судовому засіданні визнали, і це ніким не оспорювалось, що довжина межі між земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 фактично становить 55,5 метрів при тому, що відповідно до меж земельних ділянок, які зазначені в державних актах, ця межа повинна становити 54 метри.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач та його представник посилались на те, що внаслідок збільшення відповідачами цієї межі захоплено частину дороги загального користування, що ускладнює позивачу проїзд до належної йому земельної ділянки.

Крім цього, представник позивача ОСОБА_2 стверджував, що внаслідок звуження дороги, порушуються і його права, оскільки йому теж утруднюється проїзд до його земельної ділянки. Однак, такі аргументи при вирішенні даного спору судом не можуть бути взятими до уваги, оскільки ОСОБА_2 в межах даного цивільного позову за захистом своїх прав до суду не звертався, а бере участь у справі як представник позивача.

Щодо порушення прав позивача ОСОБА_1, то він не надав жодних доказів, які б підтверджували, що внаслідок звуження дороги йому дійсно створюються перешкоди в користуванні дорогою, а відтак і в доступі до належної йому земельної ділянки.

На пропозицію суду ніяких доказів про те, що внаслідок використання відповідачами частини дороги загального користування позивачу утруднюється проїзд автомобілем до належної йому земельної ділянки, позивач не надав.

Судом неодноразово розяснювався сторонам обовязок доказування відповідно до ст. 60 ЦПК України, а також згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв усебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджував про наслідки неподання доказів на обгрунтування заявлених ними вимог, сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, зокрема розяснював право заявляти клопотання про витребування чи забезпечення доказів, у разі наявності складнощів їх отримання, та про призначення судової експертизи.

Наполягаючи на підставності позову позивач та його представник стверджували про достатність наявних у матеріалах справи доказів для обгрунтування позовних вимог.

Однак, на підставі зібраних у справі доказів суд не може прийти до переконання, що внаслідок користування відповідачами частиною дороги порушені права позивача ОСОБА_1

Долучені позивачем фотографії наявності таких порушень також не доводять.

Невиконання ОСОБА_3 рішень садівничого товариства «Енергетик» може свідчити про наявність спору між нею та садівничим товариством. Більше того, з приводу правомірності цих рішень відповідач ОСОБА_11 зверталася у компетентні органи, а також із позовом до суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Факт створення позивачу перешкод у користуванні дорогою загального користування унаслідок використання її частини відповідачами свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов, доказів про те, що позивачу створюються перешкоди у вільному проїзді до належної йому земельної ділянки, не надано, судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорювання відповідачами прав позивача ОСОБА_1

Більше того, дорога по вул. Вишневій у с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області на території садівничого товариства «Енергетик» не перебуває у власності позивача, тому жодні його права як власника земельної ділянки в цьому випадку не порушені.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є недоведеними, а тому до задоволення не підлягають.

За вказаних обставин, відповідно до ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України, 90, 152 ЗК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобовязання звільнити самовільно захоплену частину дороги загального користування у садівничому товаристві «Енергетик» по вул. Вишневій, 5 у с. Смиківці Тернорпільського району Тернопільської області відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про зобовязання звільнити самовільно захоплену частину дороги загального користування у садівничому товаристві «Енергетик» по вул. Вишневій, 4 у с. Смиківці Тернорпільського району Тернопільської області відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_12