Категорія: 39 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 сільської ради Луцького району Волинської області про продовження строків прийняття спадщини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом. Вказувала на ті обставини, що 07 травня 1992 року помер її батько ОСОБА_5, а 12 липня 2004 року померла її мати ОСОБА_6 Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Незалежності, 42, у с. Озеряни, Луцького району Волинської області. За життя ОСОБА_6 заповіту не складала, а вона, як рідна дочка померлої, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом.

Крім того позивачка ОСОБА_2 вказувала, що після смерті матері вона фактично прийняла спадщину, доглядаючи за будинковолодінням померлої.

У заведенні спадкової справи нотаріусом їй було відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Покликаючись на те, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, а саме із-за відсутності необхідних коштів на послуги нотаріуса та хвороби чоловіка, просила суд продовжити їй строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить його скасувати як незаконне, прийняте судом без повного зясування обставин справи та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, задовольнивши їх.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив лише з того, що позивачка не навела жодної поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини, і не звернув увагу на те, що відповідач фактично визнав позов у поданій до суду заяві.

Тому погодитися з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову не можна.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 цього Кодексу за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Встановлено, що 13 липня 2004року померла ОСОБА_6, матір позивачки (а.с. 4, 7). Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Незалежності, 42 в селі Озеряни, Луцького району Волинської області. Єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_6 відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України є позивачка ОСОБА_2, заповіт покійною не складався і не посвідчувався (а. с. 8).

Крім того встановлено, що в оформленні спадкової справи нотаріусом позивачці було відмовлено із-за пропуску шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини (а. с. 9).

Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов'язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких вона є.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Із письмової заяви, наявної в матеріалах справи, яка подавалася відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції, пояснень представника відповідача під час апеляційного розгляду справи, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 сільська рада Луцького району Волинської області визнає позов і проти визначення додаткового строку позивачці ОСОБА_2 для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 не заперечує (а. с. 16).

Оскільки відповідач ОСОБА_4 сільська рада Луцького району Волинської області визнала позов і така її дія не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивачка ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом спадкового майна, що належало померлій ОСОБА_6, і тривалий час опікується цим майном, то колегія суддів вважає, що наявні всі підстави передбачені ст. 174 ЦПК України для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що при вирішенні справи судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, а тому згідно п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2017 року в даній справі скасувати.

Позов задовольнити.

Визначити позивачу ОСОБА_2 додатковий строк два місяці, з дня набрання рішення законної сили, для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 12 липня 2004 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку упродовж двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді