АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/229/2017 р. Головуючий в І інстанції Сіянко В.М.
Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року лютого місяця 01 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
за участі секретаряДавиденко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, просив розірвати укладений з відповідачем шлюб, посилаючись на припинення сімейних відносин та неможливість збереження сім'ї.

Заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2016 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зареєстрований 25 жовтня 1986 року Міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №1034.

Після розірвання шлюбу за ОСОБА_5 залишено прізвище «ОСОБА_5».

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення при неповно з'ясованих обставинах справи. Зокрема вказувала на те, що вона була проти розлучення та суд без її відома вирішив питання її прізвища після розірвання шлюбу. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом з грудня 2015 року, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, а відтак прийшов до висновку про підставність позову про розірвання шлюбу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1, 25.10.1986 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Херсонської області було зроблено актовий запис №1034 (а.с 4).

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2, 05.11.2016 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено шлюб (а.с.34).

Таким чином, позивач розірвавши шлюб укладений з відповідачкою (на підставі рішення районного суду від 21.09.2016 р.), зареєстрував 05.11.2016 р. новий шлюб.

Крім того, з копії ультразвукового дослідження вбачається, що його теперішня дружина ОСОБА_8, на період розірвання шлюбу між сторонами у справі була вагітна (а.с.35).

Так, задовольняючи позов про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд першої інстанції вірно виходив з того, що сторони не підтримують подружніх відносин, позивач не бажає їх поновляти, про що він категорично стверджував в суді апеляційної інстанції, так як в нього вже нова сім'я, народилась дитина, а тому подальше сімейне життя подружжя і примирення неможливе.

Посилання апелянта на те, що про слухання справи їй не було відомо, оскільки вона проживала за іншою адресою, а в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення стоїть не її підпис, колегія суддів вважає такими, що не мають правового значення, оскільки всі її доводи, які вона мала викласти в суді першої інстанції перевірені судом апеляційної інстанції.

Аргументи апелянта щодо наявності спору про поділ майна, висновок суду відносно розірвання шлюбу не спростовують, так як розірвання шлюбу не впливає на статус спільно нажитого майна.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України (далі - СК) України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.

Право змінити спільне прізвище на дошлюбне має лише той з подружжя, хто обрав спільне прізвище при укладенні шлюбу. При цьому, той з подружжя, чиє прізвище він носить, не може заборонити йому продовжувати іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається.

Як вбачається із свідоцтва про одруження дошлюбне прізвище відповідачки «ОСОБА_5», а тому за наведених обставин, колегія суддів вважає, що в цій частині апеляційну скаргу слід задовольнити, присвоївши відповідачці дошлюбне прізвище «ОСОБА_5».

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 3, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2016 року в частині залишення відповідачу після розірвання шлюбу прізвища «ОСОБА_5» - змінити та викласти абзац 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Відповідачу після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище - «ОСОБА_5».

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 02 лютого 2017 року

Рішення набрало законної сили 01 лютого 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання І.О. Давиденко