Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1938/16 2/382/103/17
РІШЕННЯ

іменем України

03 березня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача; ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 26квітня 2016 року Виконавчим комітетом Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області.

Їй відомо, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка площею 0, 3159 га розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_4;

Спадкодавець за свого життя склав заповіт, яким заповів все належне йому на день його смерті на праві власності майно на користь ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_5.

Один із спадкоємців, що визначені в заповіті ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданим 23 квітня 2013 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, у випадку, якби ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 року був живий на момент смерті свого батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, йому б належало право на спадкування майна, належного спадкодавцю на праві власності, а в даному випадку - земельної ділянки площею 0, 3159 га розташованої за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_4.

ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та виявила бажання на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті її діда ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року в порядку, визначеному ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

У визначений законом шестимісячний термін, вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до Яготинської районної державної нотаріальної контори, що посвідчується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 14.0.2016 р. за № 43849550. Під час перевірки правовстановлюючих документів на спадкове майно, на підставі яких виготовляється свідоцтво про право на спадщину за законом, було встановлено відсутність правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві земельну ділянку, які необхідно подати нотаріусу для вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв»язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду.

Після пошуку в особистих паперах спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку вона їх не виявила та прийшла до висновку про їх остаточну втрату.

Просила:

Визнати за нею-ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянкуплощею 0, 3159 га розташована за адресою: АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_4.

В зустрічному позові позивач ОСОБА_3 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець за свого життя склав заповіт, яким заповів все належне йому на день його смерті на праві власності майно на його користь та на користь ОСОБА_5.

До складу спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4, окрім зазначеної в позові, земельної ділянки площею 0, 3159 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_4 ввійшло ще додатково наступне майно:

-житловий будинок АДРЕСА_5 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами;

-земельна ділянка площею 0, 2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-земельна ділянка АДРЕСА_6 цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва;

-земельна ділянка АДРЕСА_7 цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва;

У визначений законом після відкриття спадщини термін, він звернувся із заявою про прийняття спадщини до Яготинської районної державної нотаріальної контори. Проте під час перевірки правовстановлюючих документів на спадкове майно, на підстав яких виготовляється свідоцтво про право на спадщину за законом було встановлено відсутність правовстановлюючих документів на належні спадкодавцеві земельні ділянки, які необхідно подати нотаріусу для вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим позивачу було рекомендовано звернутися до суду.

Після пошуку в особистих паперах спадкодавця оригінал в правовстановлюючих документів на земельну ділянку він їх не виявив та прийшов до висновку про їх остаточну втрату.

Просив:

Встановити, що ОСОБА_4-померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_9-померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на праві спільної сумісної в ласності належав житловий будинок з господарськими спорудами п о АДРЕСА_8

Встановити, що ОСОБА_4- померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Визнати за ним, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_9

Визнати за ним, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 право власності на земельну ділянку площею 0, 2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_10 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд.

Визнати за ним, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_6 цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ним, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 рокл народження, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_11 цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

В заявах до суду позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги з врахуванням їх збільшення та визнала зустрічний позов. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 підтримав свій зустрічний позов та визнав первісний позов до себе, та просили розглянути справу у їх відсутності, на підставі доказів які є в матеріалах справи.

В судовому засіданні встановлено наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді; / а.с. 9 /

-земельної ділянки площею 0, 3159 га, яка розташована по АДРЕСА_12 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_4;

-житлового будинку АДРЕСА_13 належними до нього господарськими будівлями та спорудами;

-земельної ділянки площею 0, 2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-земельної ділянки АДРЕСА_6 цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва;

-земельної ділянки АДРЕСА_7 цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва;

Спадкодавець за свого життя склав заповіт, яким заповів все належне йому на день його смерті на праві власності майно на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Один із спадкоємців, що визначені в заповіті ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданим 23 квітня 2013 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, у випадку, якби ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 року був живий на момент смерті свого батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, йому б належало право на спадкування майна, належного спадкодавцю на праві власності, а в даному випадку - земельної ділянки площею 0, 3159 га розташованої за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_4.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та виявила бажання на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті її діда ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року в порядку, визначеному ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

У визначений законом шестимісячний термін, вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до Яготинської районної державної нотаріальної контори, що посвідчується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 14.0.2016 р. за № 43849550. Під час перевірки правовстановлюючих документів на спадкове майно, на підставі яких виготовляється свідоцтво про право на спадщину за законом, було встановлено відсутність правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві земельну ділянку, які необхідно подати нотаріусу для вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв»язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду.

В свою чергу ОСОБА_3 також у визначений законом термін звернувся з відповідною заявою до Яготинської нотаріальної контори про прийняття спадщини. Проте, під час перевірки правовстановлюючих документів на спадкове майно, на підставі яких виготовляється свідоцтво про право на спадщину, була виявлена відсутність правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Згідно ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов»язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На сьогоднішній день порядок отримання свідоцтв правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 р., відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, державна реєстрація права власності спадкодавця на спадкове майно не проводилася, а особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в зв?язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлена можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтв на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012 р. «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мін?юсті 18.12.2012 р. за № 2102/22414, ? органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, позивач, як спадкоємець, не може отримати повторні свідоцтва або дублікати правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання.

З наведеного вище вбачається, що відсутній законодавчо врегульований механізм набуття права власності на спадкове майно за умови відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Окрім наведеного вище, нотаріусом позивачу було роз?яснено, що за відсутності первинної державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_14 неможливо видати свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, як спадкове майно.

Як убачається з довідки-характеристики, вказаний житловий будинок був зареєстрований у погосподарській книзі виконкому Супоївської сільської ради за № 54 та обліковувався за ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_9, померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок було видане у 2004 році вже після смерті одного зі співвласників ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Листом Яготинської районної державної нотаріальної контори від 04.07.2012 р. ОСОБА_4, як спадкоємцю першої черги на спадщину, що відкрилася внаслідок смерті його дружини ОСОБА_9 у виді ? частини житлового АДРЕСА_15 у зв»язку з відсутністю первинної державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок.

Таким чином, ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року за свого життя не здійснив оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_14.

Відповідно до правової позиції по справі № 6-137цс13, що викладена у Постанові ВСУ від 18.12.2013 р., предметом якої був спір про встановлення фактів, що мають юридичне значення і визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування ? право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення будівництва.

В 1959 році (рік закінчення будівництвом спірного будинку) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що втратив чинність згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п?яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Таким чином, ураховуючи наведені вище норми законодавства ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_9, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 року на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок АДРЕСА_14 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, первинна реєстрація права власності на який не була здійснена ними за їх життя.

Оскільки ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року проживали за однією адресою ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але за свого життя не виготовив правовстановлюючі документи на це майно та не зареєстрував право власності на нього.

Відповідно до правової позиції, що викладена в Ухвалі ВССУ від 08.06.2016 р. у справі 761/17741/14-ц (№ рішення у ЄДРСР 58301077), умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об?єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Отже, спадкові права є майновим об»єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов»язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Аналогічні висновки містяться в Листі ВВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, з якого вбачається що виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов»язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст. ст. 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

У випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов»язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Успадкування майна (прийняття спадщини) здійснюється шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину.

Видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін»юсту від 22.02.2012 р. за № 296/5 та зареєстрованого у Мін»юсті 22.02.2012 р. за № 282/20595.

Так, у відповідності до п. 4.12 Глави 10 Розділу ІІ вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 п. 23, Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відсутність державної реєстрації нерухомого майна перешкоджає позивачам здійснити оформлення спадкових прав на зазначене домоволодіння у нотаріуса.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги сторін знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись

ст.. ст.. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.. ст. 1233, 1266, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Установити факт, що ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_9, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 року на праві спільної сумісної власності на лежав житловий будинок АДРЕСА_9

Установити факт, що ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_9

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 право власності на земельну ділянку площею 0, 2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_10 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_7 цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянкуплощею 0, 3159 га розташована за адресою: АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_4.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.