АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Одинака О.О., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: сторін, їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії та усунення перешкод в користуванні майном за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 6 грудня 2016 року -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

28 липня 2015 року сторони уклали договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_2 було передано чотири станки вартістю 10 000 дол. США.

На підтвердження виконання умов договору, ОСОБА_2 цього ж дня надав йому розписку, згідно якої зобов'язався виплатити позивачу 10 000 дол. США. протягом року, а саме до 28 липня 2016 року.

Разом з тим, відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав та у вказаний термін кошти за договором купівлі-продажу не повернув, у зв'язку із чим у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12 вересня 2016 року становить 266700грн.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі- продажу в розмірі 266 700 грн. та судові витрати.

22-ц/794/142/ 2017р. Провадження № 725/4301/16-ц Головуючий у 1 інстанції Войтун О.Б.

Категорія 419/27 доповідач Перепелюк І.Б.

ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії та усунення перешкод в користуванні майном.

Посилався на те, що у період з листопада 2014 року по початок серпня 2015 року він використовував за згодою ОСОБА_1 належні останньому нежитлові виробничі приміщення, розташовані за адресою: с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. У вказаних нежитлових приміщеннях знаходились верстати належні ОСОБА_1

Під час використання приміщення, ним у кінці липня 2015 року було придбано у ОСОБА_3 чотири верстати. На виконання грошових зобов'язань при придбані верстатів ним було написано власноруч ОСОБА_3 розписку, яку останній після повної оплати коштів за верстати повернув йому. Вказана розписка разом із іншими документами зберігалась в займаному ним приміщенні, до якого мав вільний доступ ОСОБА_1 Оскільки ОСОБА_1 надумав у нежитлових приміщеннях зробити цех по обробці деревини та виробів з дерева, ОСОБА_2 змушений разом із належними йому речами переїхати із займаного приміщення до нежитлового приміщення по вул.Заводській 37-А м.Чернівців. Також у зв'язку із недостатністю місця для організації такого виробництва ОСОБА_1, на його ж прохання, ОСОБА_2 перевіз на тимчасове зберігання до нового приміщення чотири верстати належні позивачу, де вони зберігаються по даний час. Під час переїзду до нового приміщення серед інших документів він не виявив вказаної вище розписки, однак значення цьому не придав, так як зобов'язання за розпискою між ним та ОСОБА_3 були виконані.

Позивач по зустрічному позову вказує, що верстати належні ОСОБА_1 жодного разу ним (відповідачем) не використовувались та не могли бути використані, у зв'язку з іншим класом точності. В травні 2016 року ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1, передав йому в користування прес-форму 105.ПФ-01.00.СЧ, виготовлену ним власноручно з придбаних за власний кошт матеріалів. На його неодноразові звернення до ОСОБА_1 із проханням забрати із займаного ним приміщення верстати та повернути надану йому в користування прес-форму, позивач відмовляється, мотивуючи це тим, що у ОСОБА_2 перед позивачем існує заборгованість за використання нежитлових приміщень в с.Мамаївці, хоча жодного договору оплатного користування приміщеннями між ними не укладалося.

ОСОБА_2 просив зобов'язати ОСОБА_1 забрати і вивезти за власний кошт з нежитлового приміщення по вул.Заводській 37- А м.Чернівців належні останньому чотири верстати: плоскошліфувальний, фрезерний обдирний, коло шліфувальний, фрезерний універсальний та витребувати з незаконного володіння та користування ОСОБА_1 прес-форму 105.ПФ-01.00.СЧ.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 6 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено. В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії та усунення перешкод в користуванні майном відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення в частині відмови у задоволенні його позову скасувати та позовні вимоги задовольнити. Апелянт вважає рішення в частині оскарження незаконним та необгрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції однобічно та не в повному обсязі оцінив докази, надані ним на обгрунтування позовних вимог. Також ОСОБА_1вказує, що розписка в даній справі не є формою договору купівлі-продажу, а є підтвердженням боргового зобовязання покупця перед продавцем.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом про стягнення боргу, ОСОБА_1 посилався на те, що 28 липня 2015 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого відповідачу були передані чотири станки вартістю 10 000 дол.США. На підтвердження виконання умов договору, ОСОБА_2 написано позивачу розписку, відповідно до якої він взяв в розтрочку чотири станка та зобовязувався виплатити позивачу до 28 липня 2016 року 10 000 дол.США.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

В ст.655 ЦК України зазначено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За п. 2 ст. 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.Однак, сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу.

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов»язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.

Відповідно до ст. 208 ЦК України

правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять

і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів

громадян належить вчиняти у письмовій формі.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем ОСОБА_1 не доведено в судовому засіданні факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань саме за договором купівлі-продажу, а також укладання такого договору, є правильним.

Надана позивачем розписка від 28.07.2015р. не містить прізвища особи, яка надавала станки у розстрочку ОСОБА_2, і не є належним та допустимим доказом на підтвердження існування боргових зобовязань між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, отже суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у заводоленні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Частиною 1 ст. 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції однобічно оцінив покази свідків є безпідставними. Зі змісту ч. 1 ст. 218 ЦК України вбачається, що не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо (ч. 2 ст. 937, ч. 3 ст. 949 ЦК України).

Рішення суду, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду в цій частині.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального, процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 6 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис) Судді: (підписи)

З оригіналом вірно :