Справа № 569/6972/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю представника відповідач ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення в порядку регресної вимоги суми виконання зобовязання за договором поруки, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнала з підстав, викладених у запереченнях на позов, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився. До його початку подав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1, заслухавши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Судом встановлено, що 15 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником його є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_6 було укладено Кредитний договір № ML-POO/138/2008, відповідно до умов якого банк мав надав позичальнику кредит у розмірі 60 000,00 доларів США, зі сплатою 5,99 % річних на строк до 14 вересня 2023 року.

На забезпечення виконання зобовязань позичальником за вказаним кредитним договором 15 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником його є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки № РML-POO/138/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1100 га, що розташована за адресою: м. Рівне, вул. Гостинна, 17.

Позивач вважає, що вона набула права кредитора за виконане зобов'язання в розмірі 316 522,80 грн., тому звернулася з вимогою до відповідача про повернення коштів в порядку регресу в розмірі 316 522,80 грн. сплачених нею, як майновим поручителем за кредитним договором, а тому вона має право на пред'явлення відповідачу зворотної вимоги в порядку ст. 556 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором іншої особи - боржника - відповідати за виконання зобов'язання цією особою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Часткове виконання поручителем зобовязань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Аналогічна правова позиція викладена також в Постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-466цс15, від 07.10.2015 року у справі № 6-932цс15, яка згідно з ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою.

Згідно повідомлення ПАТ «ОТП Банк» від 12 серпня 2009 року вбачається, що внаслідок грубого порушення кредитних зобовязань позичальником, заборгованість перед банком за кредитним договором становить: заборгованість за кредитом 39 562,09 доларів США; відсотки за користування кредитом 2 112 доларів США; пеня 13 578,80 грн.

Отже, розмір заборгованості за Кредитним договором складав 353 639,37 грн. (41674,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на час погашення заборгованості становило 340 060,57 грн. та пені 13 578,80 грн., а всього 353 639,37 грн.), тобто зобов'язання за кредитним договором не виконане, а тому кошти в розмірі 316 522,80 грн. не є коштами, які можуть бути стягнуті на підставі положень ст. 556 ЦК України.

Враховуючи, що ніяких підтверджуючих фактів та документів в матеріалах справи, що у позивача ОСОБА_4 настало право вимоги за кредитними зобов'язаннями по відношенню до боржника за кредитним договором немає, тому суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення в порядку регресу з відповідача коштів, оскільки зобов'язання за кредитним договором по сьогоднішній день не виконані.

Крім того, згідно Кредитного договору № ML-POO/138/2008 від 15 вересня 2008 р. його сторонами були ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником його є ПАТ «ОТП Банк» () та позичальник ОСОБА_6 (ПІН НОМЕР_1). Умовами договору п. 1.1.1 передбачено було що, з метою отримання, обслуговування та погашення кредиту банк відкриває позичальнику поточний рахунок № 2310.

Однак, згідно наданого позивачем платіжного доручення № 1 від 16 вересня 2016 року, вбачається що ОСОБА_4 було перераховано грошові кошти в розмірі 316 522,80 грн. на рахунок № 3333 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ().

Отже, перерахування коштів на рахунок, який не передбачений Кредитним договором, а також враховуючи те, що отримувачем вищевказаних коштів є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке не було стороною Кредитного договору, не може свідчити про те, що ОСОБА_4 відбулося погашення заборгованості згідно Кредитного договору № ML-POO/138/2008 від 15 вересня 2008 року.

Тому доводи позивача про те, що вона набула право регресної вимоги суми виконання зобов'язання, оскільки сплатила за відповідача у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором ML-POO/138/2008 від 15 вересня 2008 року суму в розмірі 316 522,80 грн., є безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення в порядку регресної вимоги суми виконання зобовязання за договором поруки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_7