АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/815/14-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/82/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 5 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,

секретар: Гладиш К.І.

за участю: представникапозивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради про усунення перешкод у користування власністю, виселення, зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на виконанні у Довгинцівському відділі ДВС перебуває виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача боргу у розмірі 440476,84 грн.

Державним виконавцем складено акти про реалізацію нерухомого майна, що належить відповідачу. Прилюдні торги 25.09.2013 року не відбулися у зв'язку з відсутністю заявок покупців. Позивач 11.10.2013 року звернувся до ДВС із проханням передати майно в рахунок погашення боргу. Згідно ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем складено акти про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу. Приватним нотаріусом ОСОБА_2О 14.11.2013 року видано право власності на 3 обєкти нерухомості, які раніше належали ОСОБА_4, а саме квартиру № 26 та № 27 в будинку № 26 по вул. Дніпропетровське шосе м. Кривого Рогу та на гараж № 215 по вул. Дніпропетровське шосе, 26 м. Кривого Рогу.

Оскільки відповідач проживає разом із дружиною та зареєстрований в спірних квартирах без законних підстав і його діями обмежуються права позивача на користування та розпорядження належним на праві власності майном, позивач просить суд: усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирами № 26 та № 27 в будинку № 26 по вул. Дніпропетровське шосе м. Кривого Рогу, виселивши ОСОБА_4 та ОСОБА_5Л без надання іншого житлового приміщення, зобовязати третю особу зняти ОСОБА_4 з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належного йому гаража № 215 по вул.. Дніпропетровське шосе, 26 м. Кривого Рогу та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Додатковим рішенням стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача по 121,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом не взято до уваги, що ст. 109 ЖК України передбачає виселення з наданням іншого місця для проживання, що зазначається у судовому рішенні.

Судом не враховано, ухвалу у кримінальному провадженні стосовно дії державного виконавця по службовому підробленню документів при проведенні виконавчих дій.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Заяву відповідача ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи залишено без задоволення , у звязку із не наданням доказів поважності причин не прибуття в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що актами державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_6 від 18 жовтня 2013 року передано ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчими документами: нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатну квартиру № 27, загальною площею 61,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе, будинок 26; двокімнатну квартиру № 26, загальною площею 51,58 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе, будинок 26 , та гараж № 215 загальною площею 24,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе, будинок 26, що належать на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 9-11).

На підставі вказаних актів приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 видано ОСОБА_2 свідоцтва про належність на праві власності квартири АДРЕСА_2, гаражу № 215 загальною площею 24,0 кв.м. по вул. Дніпропетровське шосе, 26 м. Кривого Рогу, та квартири АДРЕСА_3 (а.с.12,15, 18). Право власності ОСОБА_2 на вище зазначене нерухоме майно підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.13-14,16-17,19-20).

Згідно довідки від 03 лютого 2014 року виданої ЖЕО №35 за адресою вул. Дніпропетровське шосе, 26-26 у м.Кривому Розі зареєстрований та проживає ОСОБА_4 28 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Довгинцівського РВ із заявою про звільнення колишніх власників належних йому квартир. В ході проведеної перевірки співробітниками поліції встановлено, що колишній власник ОСОБА_4 в добровільному порядку відмовляється звільняти належні ОСОБА_8 квартири. (а.с.21-24).

Задовольняючи позовні вимоги та виселяючи відповідачів з квартири, що належать позивачу на праві приватної власності, суд першої інстанції дійшов висновку про непорушність права власності, а відповідачі проживаючи в квартирі, що належать позивачу чинять йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності позивача ОСОБА_2 на квартири №№26,27 та гараж, розташованих по вул. Дніпропетровське шосе, у м.Кривому Розі підтверджений належними та допустимими доказами, на час розгляду справи є чинним.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача стосовно не взяття до уваги встановлені кримінальним провадженням у відношенні державного виконавця обставини, такими, що не стосуються спірного питання усунення власнику перешкод у користуванні його власністю, оскільки не спростовують факт належності позивачу на праві приватної власності нерухомого майна.

Як видно з ухвали Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 20 травня 2016 року державний виконавець Єфимчук Д.С., вчинила злочин передбачений ст.366 КК України , стосовно внесення до офіційного документа ОСОБА_8 описку та арешту майна від 29 січня 2013 року завідомо неправдиві відомості щодо участі понятих гр. ОСОБА_9В та гр. ОСОБА_10, які не були присутніми при його складанні та не ставили у ньому свої підписи, що не потягло недійсність право установчих документів позивача.

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_2 є власником двох квартир №№26,27 та гаражу, розташованих по вул.. Дніпропетровське шосе, 26 м. Кривого Рогу (а.с. 15-18).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в частині не застосування до спірних правовідносин ст.109 ЖК України не ґрунтуються на законодавстві, тому не підлягають задоволенню. На спірні правовідносини не розповсюджується дія ст.190 ЖКУ країни, оскільки відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 втратили право користування квартирою у звязку із втратою ОСОБА_4 права власності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 20 травня 2016 року відповіадч ОСОБА_4 на праві власності має інше нерухоме майно, розташоване у м.Києві трикімнатну квартиру та нежитлове приміщення ( а.с.157-160).

У п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 доведені, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_11