Номер провадження: 22-ц/785/1056/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

ОСОБА_2

при секретарі Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Одеського виробничого обєднання «Електрик» Українського товариства глухих , про визнання права користування жилим приміщеннямза апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року,

встановила:

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами до Одеського виробничого об єднання «Електрик» Українського товариства глухих та просила визнати за нею право користування жилим приміщенням в будинку №10, кімната №412 по вулиці С.Ядова в м. Одесі.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що у 1986 році позивачка була вселена в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Вказане житлове приміщення знаходиться на балансі ОВО «Електрик» УТГ. У 1986 році між позивачем та відповідачем було укладено договір найму житла відповідно до якого наймодавцем ОСОБА_3 була надана у безстрокове користування квартира за адресою: АДРЕСА_1.

З вказаного часу ОСОБА_3 з відома житлових органів постійно проживає та зареєстрована за постійним місцем проживання у житловому приміщенні за вказаною адресою. Іншого житла у позивача немає.

За час проживання у жилому приміщенні за вказаною адресою будь-яких зауважень з боку державних, житлово-комунальних та інших установ та організацій на адресу позивача не надходило. Належне позивачеві житлове приміщення вона підтримує в належному стані, з дотриманням протипожежних, санітарних та інших норм, несе тягар усіх витрат, пов'язаних з утриманням приміщення, користується зазначеним приміщенням відповідно до його функціонального призначення.

Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для визнання за ОСОБА_3 права користування жилим приміщенням в будинку №10, кімната №412 по вулиці С.Ядова в м. Одесі.

В судовому засіданні:

- представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні;

-представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 20).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Одеського виробничого об,єднання «Електрик» Українського товариства глухих , про визнання права користування жилим приміщенням в будинку №10, кімната №412 по вулиці С. Ядова в м. Одесі - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року скасувати повністю, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з вимогами ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаного позову, суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

З матеріалів даної справи вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 29 серпня 1986 року в буд. №10 по вул. Сергія Ядова в м. Одесі, що підтверджується паспортом громадянина України серія КМ №770078. (а.с. 02-03).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає з 1986 року в АДРЕСА_2, що підтверджується випискою з домової книги вказаного будинку. (а.с. 5).

Матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем права позивача.

Більш того, позивачем вказано, що вказана квартира надана їй у безстрокове користування, що протирічить заявленим позовним вимогам.

При цьому, судова колегія зазначає наступне.

Докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані. Факт - це явище об'єктивної соціальної дійсності. Вони існують незалежно від того, чи знають про них особи, що здійснюють судовий розгляд. Фактичні дані, тобто відомості про факт - це інформація, за допомогою якої пізнається факт, що має значення для вирішення справи.

Докази можуть бути представлені у різній формі. Так, фактичні дані, що мають значення для правильного вирішення справи, можуть бути отримані (встановлені) судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази отримуються у встановленій процесуальним законом формі.

Недотримання (порушення) форми отримання доказів обумовлює те, що вони при вирішенні судом справи до уваги братись не будуть.

Недопустимими є докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до положень про мінімальні гарантії Конвенції (ст. 6) завдання суду полягає у тому, щоб переконатися, чи був судовий розгляд у цілому справедливим, в тому числі й те, як були одержані докази. Тобто судові докази повинні бути одержані способом, який гарантує право на справедливий суд.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Одеського виробничого обєднання «Електрик» Українського товариства глухих, про визнання права користування жилим приміщенням -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_2