Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1825/17
№ 2-о/733/79/17
Рішення

Іменем України

"04" грудня 2017 р.

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши в судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказуючи на те, що 06 травня 2003 року помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,39 га розташовану на території Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 163175, виданого 27 червня 2003 року Ічнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 11 березня 2003 року за № 92 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 164, що належала ОСОБА_2, який помер 06 травня 2003 року. Як спадкоємиця за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, має право на спадщину, але не має можливості оформити свої спадкові права на вищевказане майно, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку невірно вказано імя спадкодавця "Леонід" замість "Олексій", як зазначено в свідоцтві про шлюб, свідоцтві про смерть та інших документах. Просить встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 06 травня 2003 року в с. Заудайка Ічнянського району Чернігівської області, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 163175, виданого на імя ОСОБА_3.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, але надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, заяву підтримує та просить суд її заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та проти встановлення даного факту не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні 06 травня 2003 року помер ОСОБА_2, який згідно копії свідоцтва про шлюб являється чоловіком заявниці (а.с. 8). Просить встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 06 травня 2003 року в с. Заудайка Ічнянського району Чернігівської області, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 163175, на земельну ділянку площею 2,39 га, розташовану на території Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, виданого 27 червня 2003 року Ічнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 11 березня 2003 року за № 92 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 164, виданого на імя ОСОБА_3, так як в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 163175 невірно вказано імя спадкодавця "Леонід" замість "Олексій". В звязку з цим остання не може реалізувати своє право на спадкове майно.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд може встановлювати факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частин 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Заявниця в судове засідання не зявилася та не надала довідки відділу Держгеокадастру в Ічнянському районі Чернігівської області чи інших правовстановлюючих документів у підтвердження того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 163175, площею 2,39 га, розташовану на території Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, виданого 27 червня 2003 року Ічнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 11 березня 2003 року за № 92 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 164 дійсно видавався на імя ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи на підтвердження даного факту міститься лише копія вищевказаного Державного акту, виданого на імя ОСОБА_3. В звязку з відсутністю таких доказів, суд не може прийти до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в заяві ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід відмовити.

Керуючись ст. 212-215, 223 ЦПК України, ст. 256 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд,

В И Р І Ш И В:

В заяві ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. В. Карапиш