Провадження № 4-с/161/26/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1, заінтересована особа - боржник ОСОБА_2, на незаконні дії державного виконавця Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Скаржник ПАТ «ВіЕйБіБанк» звернувся в суд із скаргою на незаконні дії державного виконавця Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 та зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 09.12.2009 року Луцьким міськрайонним судом ухвалено рішення по справі № 2-7404/09, відповідно до якого на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 03/08-СІ/КД від 29.02.2008 року в розмірі 272 548,03 грн. та судовий збір в розмірі 1 820,00 грн.

Державним виконавцем Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 20.09.2016 року винесено постанову повернення виконавчого документу стягувачеві відповідно до ст. 47 Закону України виконавче провадження» (ВП № 49757296). Банк не погоджується із вищезазначеною постановою, вважає її незаконною, такою, що порушує його права, як стягувача, із підстав, що нижче викладені. Державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів.

Постанова, що оскаржується, була направлена державним виконавцем до стягувача в порушення ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» без повідомлення про вручення.

28.11.2016 року стягувач отримав постанову. Таким чином строк подання скарги до суду не пропущено.

Просив суд:

-визнати рішення заступника начальника Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 49757296 від 20.09.2016 року неправомірними;

-скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.09.2016 року (ВП № 49757296);

-зобовязати заступника начальника Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-7404/09 від 18.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 03/08-СІ/КД від 29.02.2008 року в розмірі 272 548,03 грн. та судовий збір в розмірі 1 820,00 грн.

Представник скаржника в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обємі.

Субєкт оскарження заступник начальника Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності.

Розгляд справи проводиться у відсутності сторін, що відповідає вимогам ст. 386 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до 383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом при розгляді скарги встановлено, що 20 вересня 2016 року заступником начальника Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, в боржника ОСОБА_2 відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, представником субєкта оскарження на засадах змагальності сторін суду не доведено та не надано доказів на підтвердження обґрунтованості прийнятої постанови від 20 вересня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. Також не виконано вимоги ухвали суду від 07 грудня 2016 року щодо подання до суду письмових заперечень на скаргу та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Також представник субєкта оскарження в судове засідання не зявився, хоча його явка в судове засідання судом була визнана обовязковою.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що представником другого відділу ДВС м. Луцька на засадах змагальності сторін суду не надано доказів, які свідчили про законність та обґрунтованість постанови від 20 вересня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. А тому за таких обставин, взагалі незрозуміло, на підставі яких письмових доказів та документів заступником начальника Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 було винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також судом встановлено, що копія постанови від 20 вересня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, в порушення вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» була направлена на адресу стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» простою кореспонденцією.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що постанова заступника начальника Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 від 20 вересня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві була винесена з грубим порушенням прав скаржника та положень Закону України «Про виконавче провадження». А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення скарги шляхом визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

При цьому не підлягає до задоволення вимога скаржника про зобовязання заступника начальника Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 провести виконавчі дії з виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухваленого 18.02.2010 року у справі № 2-7404/09. Оскільки суд не наділений повноваженнями давати вказівки державному виконавцю та примушувати до вчинення дій по виконавчому провадженню. А тому за таких обставин, дана вимога до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Судом при розгляді справи встановлено, що скаржником при зверненні до суду з скаргою заявлено дві вимоги немайнового характеру. При цьому суд прийшов до висновку про задоволення однієї вимоги немайнового характеру. А тому підлягає стягненню з відділу ДВС на користь держави судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що судом постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника, а тому він стягується з відділу ДВС в дохід держави. Тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на користь держави судового збору в сумі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 154, 212 215, 383, 386, 387, 388 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії заступника начальника Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 49757296 від 20.09.2016 року - неправомірними.

Постанову Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 20 вересня 2016 року (ВП № 49757296) - скасувати.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Другого відділу м. Луцька державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області МФО 820172, на користь держави судовий збір в сумі 551,20 (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_4