Рішення

Іменем України

заочне

20 лютого 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайоннй суд Хмельницької області у складі

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом в якому зазначила, що 19 червня 2015 року вона надала у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 36 000 гривень, які останній зобовязався повернути по першій вимозі протягом трьох місяців з дня отримання коштів. Вказане підтверджено власноруч написаною борговою розпискою ОСОБА_2 З часу отримання відповідачем коштів минуло багато часу та на її прохання повернути борг останній не реагує, жодних пояснень з приводу повернення боргу не надає. За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики від 19.06.2015 року у сумі 36 000 гривень.

В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно достатті 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другоюстатті 1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК Українивизначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другоїстатті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такі висновки містяться у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

З матеріалів справи встановлено, що 19 червня 2015 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 у борг грошові кошти у сумі 36 000 гривень, які зобовязався повернути по першій вимозі протягом трьох місяців.

Вказане підтверджено представленою позивачем борговою розпискою виданою ОСОБА_2 від 19.06.2015 року.

З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою розпискою посвідчено передання позивачем відповідачеві 19 червня 2015 року 36000 гривень.

За змістомст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно достатті 526 Цивільного кодексу Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ізст. 1050 ЦК Україниякщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 ЦК України.

Відповідно до представленої розписки ОСОБА_2 зобовязався перед ОСОБА_1 повернути останній борг за першою вимогою протягом трьох місяців.

Згідно положеньст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як встановлено в судовому засіданні у позивача ОСОБА_1 на теперішній час знаходиться оригінал виданої ОСОБА_2 боргової розписки від 19.06.2015 року, що свідчить про те, що остання не виконав свої зобовязання та не повернув позичальнику свій борг.

За таких обставин, вимоги позивача з приводу повернення суми позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88ЦПК Україниз відповідача на користь позивачки слід стягнути понесенні останньої судові витрати у виді сплати судового збору у сумі 551,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 207, 526, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 88, 209, 214-215, 224-226 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, заборгованість за договором позики від 19 червня 2015 року у сумі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок) гривень, а всього 36551,20 (тридцять шість тисячпятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмової заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня винесення рішення, а особами, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутніми при його проголошенні в той же строк з часу отримання його копії.

Суддя: