Справа № 486/1337/16-ц
Провадження № 2/486/136/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.,

при секретарі - Зацепіній І.О.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та непрацездатної дружини,

В С Т А Н О В И В :

08.12.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та непрацездатної дружини.

Свої вимоги мотивує тим, що з 30.09.2011 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який є батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 23.11.2016 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області їх шлюб розірвано.

На теперішній час вони з відповідачем проживають окремо, син перебуває на її утриманні. Відповідач має можливість утримувати сина, оскільки офіційно працює, є інвалідом 2 групи та отримує пенсію по інвалідності, також отримує доходи від оренди земельних ділянок в сумі 20000 гривень.

Однак ОСОБА_2, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому просить суд стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття.

Також, посилаючись на те, що вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проситьстягнути аліменти на її утримання розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що після розірвання шлюбу позивач разом з сином переїхала жити до своїх батьків. Від утримання сина він не ухиляється, а навпаки в добровільному порядку перераховував на банківську картку по 1000 гривень майже щомісяця. Позивач щомісячно отримує допомогу по народженню дитини від держави в розмірі 860 гривень.

Він є інвалідом 2 групи з дитинства довічно та отримує від держави пенсію по інвалідності в розмірі 1200 грн. щомісячно, є обмежено дієздатним та потребує стаціонарного лікування 2-3 рази на рік. Крім цього, він працює в ТОВ «Восток» оператором-техніком та отримує заробітну плату в розмірі близько 1900 грн. щомісячно.

Тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття сина та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення неповнолітнім сином ОСОБА_3, трирічного віку, оскільки сам за станом здоров'я потребує постійного лікування та реабілітації.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що з 30.09.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23.11.2016 року розірвано (а.с. 6).

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 7).

Згідно дублікатів квитанцій від 05.08.2016 року, 06.09.2016 року, 05.10.2016 року, 04.11.2016 року (а.с. 29- 32) відповідач перераховував на картку ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я ОСОБА_1 (в графі «призначення платежу - аліменти на дружину і дитину») кошти в сумі близько 1000 грн., до моменту подачі позову до суду.

На теперішній час відповідач аліменти на утримання сина не перераховує, що не заперечується сторонами по справі.

Як вбачається з довідки про доходи від 29.12.2016 року ТОВ «Восток» (а.с. 27), ОСОБА_2працює в ТОВ «Восток» на посаді техніка та за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року отримав заробітну плату у розмірі 22744 грн. 68 коп.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення, копії довідки МСЕК від 14.07.2014 року ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з дитинства. Інвалідність встановлена довічно (а.с. 23, 24).

Індивідуальною програмою реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями №1189 від 14.07.2014 року передбачено, що ОСОБА_2 потребує медичної реабілітації, зокрема стаціонарного лікування 2-3 рази на рік, йому показано санаторно-курортне лікування (а.с. 25-26).

Згідно довідки №1772 від 30.12.2016 року ОСОБА_2 знаходиться на обліку в управлінні ПФУ в м. Южноукраїнську та отримує соціальну пенсію інвалідам з дитинства ІІ групи, в грудні 2016 року - в розмірі 1277 грн. (а.с. 28).

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст.182 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки дитина не досягла трирічного віку - позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не працює і не має самостійних засобів на існування, крім державної допомоги по народженню дитини. Відповідач після припинення шлюбних відносин з родиною не проживає, матеріальну допомогу позивачу регулярно не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище та порушує вимоги ст. 84 ч. 2 СК України, яка надає позивачу право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказів того, що відповідач отримує доходи від земельних ділянок в сумі 20000 гривень позивачем надано не було.

Тому при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, суд врахує як матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який в даний час працює, є інвалідом 2 групи та за станом здоров'я також потребує періодичного лікування та реабілітації та, зважаючи на батьківський обов'язок відповідача по утриманню сина до його повноліття, враховуючи інтереси останнього, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття та у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення неповнолітнім сином ОСОБА_3 трьох років.

У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Частиною 2 статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідно до п.п. 3 та 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» сторони по справі звільнені від сплати судового збору (ОСОБА_1 - як позивач у справах про стягнення аліментів, а відповідач ОСОБА_2, як інвалід 2 групи), на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 640 гривень, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.180, 181, 182, 183 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 57, 60, 88, 179, 212, 214, 215, 218, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та непрацездатної дружини -задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Богданівка Доманівського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.12.2016 року і до повноліття сина.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Богданівка Доманівського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, на її утримання, в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 08.12.2016 року і до досягнення неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін