АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-136/10 Головуючий у 1 інстанції Величко Т.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2299/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_4; визнано виконавчий лист №2-136/2010 виданий 15.06.2010 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1 922 294,57грн заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2016 визнано недійсним договори позики, укладені між сторонами, на підставі яких було ухвалено рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Святошинськогорайонного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2016 є заочним та розглянуте без його участі, у зв'язку з чим ним було подано заяву про його перегляд, а тому з чим відсутні передбачені ч. 4 ст. 369 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з постановленням нової ухвали з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виходив із того, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2016 визнано недійсними договори позики, укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, на підставі яких було ухвалено рішення суду про стягнення заборгованості та видано виконавчий лист, у зв'язку з чим вважав, що обов'язок боржника припинено. Проте, з таким висновком суду не можна погодитися з огляду на таке.

Частиною 4 ст. 369 ЦПК України передбачено, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Вказана норма містить вичерпний перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Обставини, на які ОСОБА_4 посилався в обґрунтування вимог за заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є такими підставами, адже за виконавчим листом №2-136/2010 підлягає виконанню рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2010, яке набрало законної сили і є чинним на момент розгляду заяви ОСОБА_4 Визнання договорів недійсними автоматично не припиняє виконання рішення суду про стягнення боргу за такими договорами.

Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2010 про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості в установленому законом порядку не скасоване, на його виконання ОСОБА_6 у визначені Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України порядку та строки реалізовує своє право про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості.

За таких обставин оскаржувана ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року відповідно до ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,312,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року скасувати та постановити нову наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна