№336/6929/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

Головуючого судді Наумова О.О.,

при секретарі Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ», третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 17129 від 25.02.2005р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та позивач отримали у спільну часткову власність в рівних частках квартиру АДРЕСА_1. 08.09.2006р. померла ОСОБА_3. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після її смерті стала мати позивача, донька померлої ОСОБА_2 та чоловік померлої, дід позивача ОСОБА_4. Оскільки вони постійно проживали разом зі спадкодавицею, то згідно зі ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину. Таким чином, ? частина в праві власності на спірну квартиру, що належала ОСОБА_3, була успадкована в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_4 14.01.2007р. помер ОСОБА_4. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після його смерті стала мати позивача, донька померлого ОСОБА_2. Оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем, то згідно зі ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Таким чином, частка в праві власності на спірну квартиру, що належала ОСОБА_4, була успадкована ОСОБА_2 06.11.2010р. померла мати позивача ОСОБА_2. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після її смерті є позивач, інших спадкоємців у неї немає. Оскільки він на час відкриття спадщини був неповнолітнім, то згідно зі ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Таким чином, частка в праві власності на спірну квартиру, що належала ОСОБА_2, була успадкована позивачем. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В теперішній час позивач є єдиним власником спірної квартири.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, до складу якої увійшла спірна квартира. Але під час перевірки Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусом стало відомо, що 03.10.2011р. постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП № 28995349 було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2, до складу якого увійшла спірна квартира. Через наявність арешту спірної квартири позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

02.09.2016р. позивач звернувся до Шевченківського ВДВС із заявою про зняття арешту зі спірної квартири. Однак у її задоволенні було відмовлено. Згідно з відповіддю державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_7 № 14125 від 19.10.2016р. виконавче провадження ВП № 28995349 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «ВРЕЖО №3» боргу на суму 4246,58 грн. було закінчено 21.10.2011р. на підставі п.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та передано до архіву. Виконавче провадження було знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання. З питання зняття арешту зі спірної квартири рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час закінчення виконавчого провадження ВП № 28995349, у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Згідно зі ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Арешт на майно ОСОБА_2 був накладений вже після її смерті, тобто після припинення цивільної правоздатності особи, що виключає правомірність накладення такого арешту.

Оскільки в теперішній час право власності на квартиру належить позивачеві, який не був боржником у вказаному виконавчому провадженні, а виконавче провадження закінчене 21.10.2011р., то правових підстав для арешту належного йому майна не існує. Наявність арешту спірного майна є перешкодою для позивача в оформленні права на спадщину та у реалізації права розпорядження своїм майном. Вказана перешкода може бути усунена шляхом зняття арешту зі спірного майна. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП № 28995349 від 03.10.2011р., з квартири АДРЕСА_2.

Позивач та представник позивача надали суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, у якій зазначили, що позовні вимоги підтримують з підстав, зазначених у позові, просять позов задовольнити.

Представник відповідача надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, проти позову не заперечувала.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін в загальному порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло за №17129 від 25.02.2005р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та позивач отримали у спільну часткову власність в рівних частках квартиру АДРЕСА_1. 08.09.2006р. померла ОСОБА_3. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після її смерті стала мати позивача, донька померлої ОСОБА_2 та чоловік померлої, дід позивача ОСОБА_4. Оскільки вони постійно проживали разом зі спадкодавицею, то згідно зі ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину. Таким чином, ? частина в праві власності на спірну квартиру, що належала ОСОБА_3, була успадкована в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_4

14.01.2007р. помер ОСОБА_4. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після його смерті стала мати позивача, донька померлого ОСОБА_2. Оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем, то згідно зі ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Таким чином, частка в праві власності на спірну квартиру, що належала ОСОБА_4, була успадкована ОСОБА_2

06.11.2010р. померла мати позивача ОСОБА_2. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після її смерті є позивач, інших спадкоємців у неї немає. Оскільки він на час відкриття спадщини був неповнолітнім, то згідно зі ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Таким чином, частка в праві власності на спірну квартиру, що належала ОСОБА_2, була успадкована позивачем. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В теперішній час позивач є єдиним власником спірної квартири: ? частину він отримав в порядку приватизації житла та ? - успадкував після матері.

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 було відкрито спадкову справу ОСОБА_2, померлої 06.11.2010р. Копія спадкової справи була витребувана та досліджена судом.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 03.10.2011р. постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП № 28995349 було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2, до складу якого увійшла спірна квартира. Через наявність арешту спірної квартири позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса.

02.09.2016р. позивач звернувся до Шевченківського ВДВС із заявою про зняття арешту зі спірної квартири. Однак у її задоволенні було відмовлено. Згідно з відповіддю державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_7 № 14125 від 19.10.2016р. виконавче провадження ВП № 28995349 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «ВРЕЖО №3» боргу на суму 4246,58 грн. було закінчено 21.10.2011р. на підставі п.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та передано до архіву. Виконавче провадження було знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання. З питання зняття арешту зі спірної квартири рекомендовано звернутися до суду.

Згідно з витягом з ЄДРПОУ КП «ВРЕЖО №3», яке було стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 28995349, було припинено 11.12.2012р. Його правонаступником є МКП «Основаніє», тому саме ця юридична особа залучена до участі у справі як відповідач.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час закінчення виконавчого провадження ВП № 28995349, у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Згідно зі ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Арешт на майно ОСОБА_2 був накладений вже після її смерті, тобто після припинення цивільної правоздатності особи, що виключає правомірність накладення такого арешту.

Оскільки в теперішній час право власності на квартиру належить позивачеві, який не був боржником у вказаному виконавчому провадженні та не має жодних майнових зобов`язань перед стягувачем, а виконавче провадження закінчене 21.10.2011р., то правових підстав для арешту належного йому майна не існує. Наявність арешту спірного майна є перешкодою для позивача в оформленні права на спадщину та у реалізації права розпорядження своїм майном. Вказана перешкода може бути усунена шляхом зняття арешту зі спірного майна.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на зазначених підставах.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.10, 11, 27, 60, 208, 209, 212 215 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 25, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ», третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити повністю.

Зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП №28995349 від 03.10.2011 року, з квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Наумов