У х в а л а

іменем україни

06 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Ступак О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділення майна в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном, що є частковою власністю, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виділення майна в натурі.

Свої вимоги мотивувала тим, що між нею, власником 423/648 частин домоволодіння в АДРЕСА_1 та відповідачами, як співвласниками, не досягнуто згоди щодо приватизації земельної ділянки з прив'язкою до певної частини будинку, просила виділити їй в натурі частину будинку, яка складається з кімнат, пронумерованих цифрою 1 на плані будівельного паспорту, а також кімнату 2-5 згідно того ж плану.

В липні 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном мотивуючи його тим, що після ухвалення рішення Калуського міського суду від 20 вересня 1988 року про визнання за ОСОБА_4 права власності на 99/648 частин спадкового майна в 1/2 частині домоволодіння по АДРЕСА_1, вона самовільно зайняла кімнату, площею 16,2 кв.м в їх частині будинку. Уточнивши позовні вимоги, просили зобов'язати ОСОБА_4 не чинити їм перешкод в користуванні кімнатою (1-5) площею 16,2 кв.м у будинку.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2016 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки позивач відмовилась від проведення повторної будівельно-технічної експертизи, а в матеріалах справи відсутні дані про майно в натурі, дані про вартість часток, що належать кожному із співвласників, тому суд позбавлений можливості виділити частки в натурі.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені зустрічного позову, апеляційними судом не переглядалось.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В. Маляренко А.О. Леванчук О.В. Ступак