РІШЕННЯ

Іменем України

01.03.2017 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, ОСОБА_2 сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про звільнення майна з під арешту, який в подальшому уточнив та просить усунути перешкоди в розпорядженні майном шляхом зняття заборони (арешту) для проведення реєстраційних операцій на транспортний засіб марки Volkswagen T4, WV1ZZZ70ZXH114571, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. В обгрунтування позову посилається на те, що 26.02.2010 року на підставі угоди Е-920-10 придбав трпанспортий засіб Volkswagen T4, WV1ZZZ70ZXH114571, 1999 року випуску після чого зареєстрував його у Дрогобицькому відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи ОСОБА_3 України у Львівській області, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САА 477250. Однак, в подальшому йому стало відомо, що на автомобіль накладено арешт постановою старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області у кримінальній справі №181-0062. Оскільки він не є обвинуваченим чи потерпілим у справі, право власності на зазначений транспортний засіб набуто та оформлено ним у спосіб визначений законом, відтак, порушуються його права власника, у зв'язку з чим просить суд усунути перешкоди в розпорядженні майном шляхом зняття заборони (арешту) для проведення реєстраційних операцій на транспортний засіб марки Volkswagen T4, WV1ZZZ70ZXH114571, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В судове засідання позивач не з'явився.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_2 сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив вказав, що постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в кримінальній справі №181-0311 накладено заборону на проведення реєстраційних операцій відносно транспортних засобів, серед яких є і автомобіль марки «Volkswagen T4», номер кузова НОМЕР_2, 1999 року випуску, колір червоний, д.н.з. НОМЕР_1, до вирішення питання у кримінальній справі №181-0311. Зазначена постанова слідчого не скасована, транспортний засіб не звільнений з-під заборони. В задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача - Головного управління національної поліції у Львівській області у судове засідання не зявився, не повідомив про причини неявки, хоч належно повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, дослідивши матеріали справи, оцінюючи письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 26 лютого 2010 року ОСОБА_1 придбав транспортний засіб «Volkswagen T4», номер кузова НОМЕР_2, 1999 року випуску відповідно до угоди Е-920-10.

13 березня 2010 року Дрогобицьким відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ОСОБА_3 України у Львівській області зареєстровано за ОСОБА_1 вищевказаний транспортний засіб, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САА 477250.

На час зняття з обліку та реєстрації за ОСОБА_1 автомобіля «Volkswagen T4», номер кузова НОМЕР_2, працівниками ВРЕР ДАІ не було жодної заборони на реєстрацію, перереєстрацію та зняття з обліку даного автомобіля.

Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 23.05.2011 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку), до вирішення питання у справі щодо транспортного засобу - «Volkswagen T4», номер кузова НОМЕР_2, 1999 року випуску, колір червоний, д.н.з. НОМЕР_1, в ході розслідування кримінальної справи № 181-0311 порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч. 3, ст. 365 ч. 1 КК України та фактом підроблення документів та їх використання невстановленими особами за ознаками злочинів передбачених ст. 358 ч.ч.1, 3 КК України.

Позивач у справі не був підозрюваним чи обвинуваченим у даній кримінальній справі, що свідчить про те, що накладення заборони на належний йому транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на вище вказаний автомобіль набуто позивачем у спосіб визначений законом.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб.

Нормами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.

В даному випадку в діях ОСОБА_1 не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля. Майно придбано у законний спосіб, належним чином оформлено правовстановлюючі документи, тобто, позивачем автомобіль марки «Volkswagen T4», номер кузова НОМЕР_2, 1999 року випуску, колір червоний, д.н.з. НОМЕР_1 у власність набуто правомірно.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України.

Приписами ч.1 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що "право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власності поширюється на ці відносини".

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов слід задоволити, оскільки порушене право позивача підлягає судовому захисту, наявні законні підстави для звільнення належного на праві права власності транспортного засобу марки «Volkswagen T4», номер кузова НОМЕР_2, 1999 року випуску, колір червоний, д.н.з. НОМЕР_1, з під арешту.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 15,16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд , -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Зняти заборону (арешт) для проведення реєстраційних операцій на транспортний засіб марки Volkswagen T4, WV1ZZZ70ZXH114571, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.