Провадження № 2/225/110/2017
Справа № 225/4481/16-ц
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

прокурора Ільющенка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Торецької міської ради в особі служби у справах дітей, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до служби у справах дітей Торецької міської ради про оспорювання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2006 року позивачем подано позов про позбавлення батьківських прав відповідача за первісним позовом ОСОБА_4.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач по справі ОСОБА_4 є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини, ОСОБА_5 померла 21 грудня 2005 року. Малолітній ОСОБА_4 проживає разом зі своїми бабусею і дідусем, повністю знаходиться на їх утриманні, вони займаються його вихованням, створюють для нього всі умови для розвитку та виховання дитини, тощо. Для захисту прав і інтересів над малолітнім ОСОБА_4 було встановлено опіку його бабусі ОСОБА_6 Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 навпаки вихованням свого сина не займається, спільно з дитиною не проживає, матеріально його не забезпечує. Крім того, відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 був позбавлений батьківських прав стосовно старшої дитини, доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Взагалі ОСОБА_3 матеріально сина не забезпечує, здоровям та життям сина зовсім не цікавиться, всіляко ухиляється від своїх батьківських обовязків, тощо. Вважає доцільним позбавити відповідача по справі батьківських прав стосовно малолітнього сина і стягнути аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів кожного щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

05 грудня 2016 року до суду звернувся відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 із зустрічною позовною заявою про оспорювання батьківства.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в грудні 1989 році зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, дошлюбне прізвище якої Колонтаєвська. Під час спільного проживання у них 05 квітня 1990 року народилася донька ОСОБА_7, відносно якої він позбавлений батьківських прав. Шлюбне життя з ОСОБА_5 у нього не склалося, тому з 1997 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, стали жити окремо один від одного. Не зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин, юридично шлюб вони не розривали. В період часу з 2000 року по грудень 2003 року він відбував покарання в місцях позбавлення волі. В цей період він не підтримував з ОСОБА_5 ніяких стосунків. Після звільнення з місць позбавлення волі він знаходився на лікуванні, а з червня 2004 року до теперішнього часу проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8. Він дізнався, що ОСОБА_5 в період часу з 2003 року по 2004 рік знаходилась в м. Краснодарі Російської Федерації, де проживала однією сімєю з ОСОБА_9, від якого завагітніла та 22.09.2004 року народила дитину, сина ОСОБА_10. Оскільки на той час вони з ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, його було записано батьком народженої 22.09.2004 року ОСОБА_5 дитини ОСОБА_4, відповідно дитині було надано його прізвище. В грудні 2005 року ОСОБА_5 померла, а в 2010 році помер ОСОБА_9, який є справжнім батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Про існування цієї дитини йому стало відомо лише у 2016 році. З малолітнім ОСОБА_4 він жодного разу не зустрічався, батьківських відносин між ними ніколи не було, кровного споріднення не має. Йому відомо, що малолітній ОСОБА_4 проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_6, яка є матірю його справжнього батька ОСОБА_9. Оскільки малолітній ОСОБА_4 не є його сином, просить суд виключити запис про нього як батька з актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а в задоволенні позовних вимог за первісним позовом повністю відмовити.

Представники позивача за первісним позовом в судовому засіданні заявлені позовні вимоги за первісним позовом підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні, вважають доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 та стягнути на утримання сина аліменти. При цьому, заявлені позовні вимоги за зустрічною позовною заявою не визнали, оскільки вважають їх необґрунтованими і недоведеними в суді.

В судовому засіданні прокурор не підтримав позовні вимоги за первісним позовом та не заперечував щодо задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою.

Відповідач за первісним позовом заявлені позовні вимоги за первісним позовом не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Суду зазначив, що малолітній ОСОБА_4, 22.09.2004 року не є його рідним сином, оскільки на час запліднення не мав з матірю дитини ОСОБА_5 ніяких стосунків. Рідним батьком цієї дитини є зовсім інша людина. Суду зауважив, що він знаходився з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, тому саме він був записаний батьком народженого нею 22.09.2004 року хлопчика ОСОБА_4. У звязку з цим, просить в задоволенні позовних вимог за первісним позовом повністю відмовити. При цьому, заявлені вимоги за зустрічною позовною заявою підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

ОСОБА_6, яка є законним представником малолітнього ОСОБА_4 і його опікуном в судовому засіданні підтвердила, що малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онуком, який народився у її сина ОСОБА_9 і ОСОБА_5 під час їх спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу. На теперішній час її син і ОСОБА_5 померли. Малолітній ОСОБА_4 проживає разом з нею, повністю знаходиться на її утриманні.

Свідок ОСОБА_11 суду зазначила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_6 та рідною тіткою ОСОБА_5, матірю малолітнього ОСОБА_4. Суду підтвердила, що ОСОБА_5 знаходилась у м. Краснодарі Російської Федерації, де мешкала однією сімєю з ОСОБА_9, від якого завагітніла та народила дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_5, малолітнього ОСОБА_4 забрали батьки його рідного батька ОСОБА_9.

Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а заявлені вимоги за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 94) відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 знаходився у шлюбі з ОСОБА_5, зареєстрованому 10 грудня 1989 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дзержинська, за актовим записом № 462.

Під час спільного проживання у них 05 квітня 1990 року народилася донька ОСОБА_7.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 24.06.1998 року (а.с. 12) відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позбавлені батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_7

Судом встановлено на підставі пояснень відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, які повністю узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_11, законного представника ОСОБА_6, що з 1997 року ОСОБА_3 з ОСОБА_5 припинили фактичні шлюбні відносини, у звязку з чим проживали окремо. Не зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин, шлюб між ними не розірваний. В період часу з 2000 року по 2003 рік ОСОБА_3 відбував покарання в місцях позбавлення волі. З червня 2004 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 знаходився у стосунках з іншою жінкою, з якою проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу. В цей період ОСОБА_5 виїхала до м. Краснодару Російської Федерації, де проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9, від якого завагітніла та народила 22.09.2004 року хлопчика ОСОБА_4. Оскільки шлюб між відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не був розірваний, його записали батьком малолітнього ОСОБА_4. На теперішній час дійсний батько дитини ОСОБА_9 та мати ОСОБА_5 померли. Малолітній ОСОБА_4 проживає у бабусі ОСОБА_6, яка є його опікуном.

Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 9) батьком малолітнього ОСОБА_4 записаний ОСОБА_3, а саме відповідач за первісним позовом.

З огляду на це, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

А відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Крім того, згідно розяснень викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15 травня 2006 року, № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК).

А в пункті 11 цієї Постанови Пленуму розяснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ті обставини, що ОСОБА_5, знаходячись у шлюбі з відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3, 22 вересня 2004 року народила хлопчика ОСОБА_4 від іншого чоловіка, з яким на той час проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу, зовсім не оспорюються та не спростовуються законним представником ОСОБА_6, яка є опікуном малолітнього ОСОБА_4, а навпаки підтверджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Представники позивача за первісним позовом не надали суду жодного доказу, який би спростовував доводи відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 щодо оспорювання батьківства.

Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 надав суду докази, які в повній мірі підтверджують, що він не є батьком малолітнього ОСОБА_4, народженого 22 вересня 2004 року ОСОБА_5, а позовні вимоги за зустрічною позовною заявою повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 довів свої позовні вимоги і судом встановлено, що він не є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, тому позовні вимоги за первісним позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, ст. 136 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Торецької міської ради в особі служби у справах дітей, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Виключити з актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиненого Кіровською селищною радою м.Дзержинська Донецької області відомості про батька дитини ОСОБА_3, який народився 09.01.1970 року в м. Дзержинську Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: