№201/5181/16-ц провадження 2-сз/201/25/17
УХВАЛА

23 лютого 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості..

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року позовну заяву було повернуто позивачу.

У своїй заяві до суду позивач просить повернути сплачений судовий збір та грошові кошти сплачені за подання позовної заяви до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали позову та заяви, вважаю можливим повернути позивачу сплачений ними судовий збір, оскільки сума судового збору повертається у разі повернення заяви або скарги, а тому заява в цій частині ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для її задоволення.

Стосовно вимог заяви про повернення грошових коштів у розмірі 11 гривень 67 коп. вважаю за необхідне в їх задоволенні відмовити, оскільки доказів в обґрунтування своєї позиції щодо зазначено вказано та надано не було, крім того вказані кошти є комісією банку за прийняття платежу про сплату судового збору, однак законом не передбаченої їх повенення, а тому вказані вимоги заяви безпідставні та не ґрунтуються на вимогах закону, також не можуть бути взяті до уваги наполягання заявника на його заяві в цій частині, оскільки останнє спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджено, в звязку з чим відсутні передбачені законом підстави для задоволення вимог заяви в цій частині, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 79 ЦПК України, п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,

У Х В А Л И В:

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 320 гривень, який сплачено, згідно повідомлення № 1/59 від 01 квітня 2016 року.

В задоволенні вимог заяви про повернення грошових коштів у розмірі 11 гривень 67 коп. відмовити.

Суддя О.А Антонюк