АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/213/17 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - ОСОБА_1 та її представників

ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Тернопільської міської ради, третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Тернопільської міської ради, третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, що складалася з 12/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1

Прийняв спадщину згідно статті 1268 ЦК України, як особа, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У зв'язку з тим, що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на майно та відмовлено у видачі свідоцтва про про право на спадщину, просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 12/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року вирішено:

"Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 12/25 ідеальних частин житлового будинку із надвірними будівлями в АДРЕСА_1, загальною площею 60,5 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1

В обґрунтування вимог посилалась на те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_5 Сестра хворіла психічним захворюванням шизофренією у зв'язку з чим роками нею опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу, а тому має право на зміну черговості одержання права на спадкування.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представники доводи апеляційної скарги підтримали та додатково пояснили, що позивач ОСОБА_4 ухилявся від утримання хворої матері ОСОБА_5, чинив перешкоди в її догляді, своєю бездіяльністю довів матір до смерті, що є підставою для позбавлення його права на одержання спадщини.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 57 років померла ОСОБА_5 (а.с.6)

Позивач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 червня 1978 року, актовий запис №1490, вчинений 16 червня 1978 року у Тернопільському міському відділі ЗАГС. (а.с.7)

Суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на час відкриття спадщини, позивач ОСОБА_4, який згідно закону є спадкоємцем першої черги, постійно проживав з матір'ю в спірному будинковолодінні, і з часу відкриття спадщини на протязі шести місяців про свою відмову від спадщини не заявляв.

Також встановлено, що згідно договору дарування від 18 листопада 1976 року, ОСОБА_5 на праві власності належало 12/25 частин житлового будинку, що знаходиться АДРЕСА_1 (а.с.8)

ОСОБА_5 не зареєструвала цей правочин, а тому їй не було видано правоустановлюючий документ на дане майно.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І. від 21 липня 2014 року, ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається 12/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлювальних документів на майно. (а.с.9)

Визнавши за ОСОБА_4 право власності на 12/25 ідеальних частин житлового будинку із надвірними будівлями в АДРЕСА_1, загальною площею 60,5 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із доведеності цих вимог.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, оскільки вони відповідають вимогам Закону та обставинам справи, що встановлені вищевказаними доказами.

Крім того, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори від 21 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 Спадщину ОСОБА_4 прийняв, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Крім нього інших спадкоємців немає.

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі, про те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_5, протягом тривалого часу опікувалася нею, її матеріально забезпечувала, надавала допомогу спадкодавцеві, у зв'язку з чим має право на зміну черговості одержання права на спадкування, колегія суддів відхиляє з наступних мотивів.

За ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, питання про зміну черговості спадщини вирішується за рішенням суду на підставі встановлених обставин, що випливають з предмету заявленого спору про зміну черговості спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1 не зверталося до суду з позовом про зміну черговості спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 і це питання не вирішувалося в судовому порядку.

Також апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що позивач ОСОБА_4 ухилявся від утримання матері ОСОБА_5, чинив першокоди в її догляді, своєю бездіяльністю довів до смерті матір, що є підставою для усунення від права на спадкування в порядку статті 1224 ЦК України.

Згідно частини п'ятої вказаної статті, встановлено, що особа може бути усунена від права на спадкування за законом за рішенням суду.

Встановлено, що ОСОБА_1 позов до ОСОБА_4 про усунення його від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 до суду не пред'являла і рішення з цього питання судом не приймалося.

У справі, що переглядається, предметом спору є правовідносини, що випливали з законних прав та інтересів спадкоємця ОСОБА_4, а тому вищевикладені доводи ОСОБА_1 не можуть бути враховані у даному спорі.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: