Справа № 464/774/17 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/5644/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивачів ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 представника ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про визнання особи такими, що втратили право на користування житловим приміщнням,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 01 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4 оскаржили ОСОБА_3 та ОСОБА_7. Вважає рішення суду незаконним оскільки судом не взято до увагу встановлені обставини по справі. Звертає увагу, що ОСОБА_8 більше 5 років не проживає в спірній квартирі. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким виселити ОСОБА_5 із квартири за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 32/55 та визнати ОСОБА_8 таким, що втратив право користування квартирою за адресою м. Львів, вул. Хуторівка, 32/55.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 представника ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Квартира за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 32/55 складається з трьох кімнат загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м.

Квартира не приватизована та належить до житлового фонду Львівської міської ради. Основним квартиронаймачем був ОСОБА_9, батько відповідачів, який помер 22.06.2016 року.

В квартирі зареєстровані та проживають позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 і відповідач ОСОБА_5 Також в квартирі зареєстровані ОСОБА_10 і відповідач ОСОБА_8

Також встановлено, що основним наймачем квартири за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 32/55, був ОСОБА_9, який помер 22.06.2016 року. Сторони зареєстровані в квартирі як члени сімї основного квартиронаймача: відповідачі як сини наймача, позивачі як невістка та онука.

Відповідач ОСОБА_8 зареєстрований в квартирі, проте не проживає у ній протягом останніх пяти років. Дана обставина сторонами не оспорюється.

Відповідач ОСОБА_5 постійно проживає в квартирі за адресою: м.Львів, вул. Хуторівка, 32/55.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з тих обставин, що позивачами не представлено достатньо доказів, за наявності яких відповідачів можна було б визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору житлового найму. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За правилами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

В п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 ЖК України або ст. 107 ЖК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, факт відсутності відповідача ОСОБА_8 в квартирі без поважних причини понад встановлені статтею 71 ЖК України строки, не знаходить свого підтвердження. Підстав, що передбачені ст. 107 ЖК України для визнання відповідача ОСОБА_8 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, вибуття на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, позивачами та їх представником не наведено та не доведено.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 постійно проживає в квартирі за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 32/55, в зв"язку з чимне може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в цій квартирі. Обставини, на які позивачі та їх представники посилалися, не є підставами, які передбачені діючим законодавством для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Що ж до твердження апелянта, що позивачі зверталися до суду з позовом про виселення не знаходить свого підтвердження, оскільки сама по собі назва позовної заяви "Про виселення", і покликання позивачів та їх представника про необхідність виселення відповідачів не може вважатися позовною вимогою, оскільки, саме в резолютивній частині позовної заяви після слів "прошу" (а не в назві заяви) викладені позовні вимоги позивачів, а саме, визнання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 представника ОСОБА_3 та ОСОБА_7 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні апеляційної скарги апелянтам слід відмовити, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 серпня 2017 р залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 представника ОСОБА_3 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2