РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Барсуковій В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства „ Українська акціонерна страхова компанія „ АСКА про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 16.12.2013 року було укладено Договір страхування транспортного засобу на умовах програми «Автокласика» №3147662. Відповідно до розділу IV частини «А» Договору, застрахованим транспортним засобом є легковий універсал HONDA FR-V, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску. страхова сума визначена в розмірі 140 000, 00 гривень.

Розмір франшизи за страховим ризиком «Шкода», згідно з розділом XI частини А Договору страхування, дорівнює 0%.

09.02.2014 застрахований транспортний засіб був пошкоджений в дорожньо-транспортній пригоді. Цей факт підтверджується Постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 17.03.2014 року по справі №258/2248/14-п (провадження № 3/258/512/14), та довідкою, виданою відділом ДАІ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 10.02.2014 року.

Відповідно до відомостей, вказаних в Довідці про ДТП, транспортний засіб отримав пошкодження переднього бамперу, капоту, двох передніх крил, двох передніх фар, передньої панелі, лобового скла, двох передніх коліс.

На виконання п.3.3 Договору страхування, про настання страхового випадку було повідомлено за телефоном відповідача та ДАІ. Також він передав відповідачу всі необхідні документи, що передбачені умовами страхування для здійснення страхової виплати.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №94/03 від 06.03.2014 року встановлено, що вартість матеріальної шкоди, завданої власнику застрахованого ТЗ, тобто позивачу, на момент проведення дослідження, складає 161 540,00 гривень.

Однак до теперішнього часу відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування позивачу.

Позивач отримав від відповідача лист №5596-15/3/03/1 від 19.06.2014 року, в якому відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування.

З урахуванням приписів Закону України «Про страхування», норми ч.2 ст. 625 ЦК України та умов договору страхування, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 140 000,00 гривень; 3% річних за період з 07.11.2014 року по 07.11.2016 року в розмірі 10 022, 46 гривень; інфляційне збільшення простроченої суми страхового відшкодування в розмірі 120 400, 15 гривень, а всього 270 422 гривні 61 копійка.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення проти позову, а також просив суд розглянути справу за відсутності представників відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За положеннями ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Те, що до обовязків страховика належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку передбачено і п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування».

Статтею 9 цього Закону також передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування встановлено також ст. 26 Закону України «Про страхування».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.12.2013 між сторонами по справі було укладено договір №3147662 страхування транспортних засобів, за умовами якого страховик приймає на страхування ТЗ страхувальника, що знаходиться в його володінні на підставі власності, на умовах, передбачених цим договором. ТЗ страхувальника - HONDA FR-V, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску. За положеннями договору загальна страхова сума складає 140 000 грн., по страховому ризику «ДТП» сторонами встановлена безумовна франшиза у розмірі - 0 % від страхової суми по кожній страховій події.

Відповідно до розділом VII частини «А» та п.2.1 частини «Б» Договору страхування страховими випадками є шкода та угон ТЗ.

Свої фінансові й інші зобовязання перед страховою компанією за договором позивач виконав повністю.

09.02.2014 року стався страховий випадок, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль HONDA FR-V, державний номер НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень. Цей факт підтверджується Постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 17.03.2014 року по справі №258/2248/14-п (провадження № 3/258/512/14), та довідкою, виданою відділом ДАІ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 10.02.2014 року.

В той же день, позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку.

Позивач отримав від Відповідача лист №5596-15/3/03/1 від 19.06.2014, в якому Відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування.

В обґрунтування своєї відмови у виплаті страхового відшкодування відповідач вказав, що повідомлення про ДТП надійшло до відповідача 09.02.2014 не з місця пригоди, тобто з порушенням умов Договору страхування щодо повідомлення Страховика. Проте, це твердження не відповідає дійсності, адже відповідач був повідомлений про настання страхового випадку як одразу після ДТП, так і повторно згодом через декілька годин, за телефоном, вказаним в Договорі страхування. Більш того відповідачем надано до суду копію рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування згідно якого зазначається, що правовою підставою для відмови є п.5.5.2 Правил страхування, а саме: місце події в заяві клієнта та план-схемі не співпадають.

Крім того, відповідач повідомив, що позивач не надав протокол медичного огляду, здійснений протягом 6 годин після ДТП для встановлення факту вживання заборонених речовим та стану спяніння особи, яка керувала ТЗ під час ДТП. Однак, і цей документ був наданий позивачем відповідачеві. В матеріалах справи міститься висновок від 09.02.2014 №193, з якого вбачається, що позивач проходив медичний огляд на виявлення стану сп'яніння о 19 годині 06 хвилин протягом двох годин з моменту ДТП.

Посилання відповідача на те, що позивачем невірно вказано місце настання страхового випадку спростовується Постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 17.03.2014 по справі №258/2248/14-п (провадження № 3/258/512/14), згідно якої встановлено, що саме 09.02.2014 приблизно о 17:20 водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Хонда» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись на ньому по перехрестю вул. Лісогірській та вул. Шишкіна у Кіровському районі м. Донецька, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці та скоїв наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки належних доказів того, що позивач повідомив невірне місце скоєння ДТП, а також інших обставин, що могли зумовити правомірну відмову у виплаті відповідачем страхового відшкодування, суду надано не було, суд вважає, що відмова ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» щодо виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування не ґрунтується на законі. Відповідно, пошкодження автомашини позивача є страховим випадком, за яким відповідач зобовязаний сплатити позивачеві страхове відшкодування. Відповідачем не було надано доказів, як передбачено ст. 60 ЦПК України, щодо правомірності прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №94/03 від 06.03.2014, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля HONDA FR-V, державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження складає 161 540 гривень.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому, в межах заявлених позивачем вимог з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 140 000 гривень.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Проаналізувавши норми ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Крім того, стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобовязання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання певної події (страхового випадку) страховик зобовязаний виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Отже, оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку три проценти річних від простроченої суми складають 14 698,83 грн., інфляційні втрати - 64 262,96 грн.. Вказаний розрахунок є обґрунтованим, таким, що підтверджено матеріалами справи, та відповідачем не спростовано.

З огляду на викладене, суд вважає позов доведеним, тому з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суми страхового відшкодування в розмірі 140 000 гривень, трьох процентів річних - 10 022 гривень 46 копійок, інфляційних втрат - 120 400 гривень 15 копійок, а всього - 270 422 (двісті сімдесят тисяч чотириста двадцять дві) гривні 61 копійка.

Також, у відповідності до вимог ч. ч. 3, 5 ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» підлягають стягненню в дохід держави витрати по сплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій в загальному розмірі 2704, 22 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 79, 88 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_1: суму страхового відшкодування в розмірі 140 000,00 гривень, трьох процентів річних - 10 022 гривень 46 копійок, інфляційних втрат - 120 400 гривень 15 копійок, а всього - 270 422 (двісті сімдесят тисяч чотириста двадцять дві) гривні 61 копійка.

Стягнути з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 2704 гривні 22 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В. Воробйов