Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії старшого державного виконавця Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Тополя Віталія Юрійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування повідомлення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулося до суду зі скаргою у якій просить визнати незаконними дії старшого державного виконавця Козелецького районного ВДВС Тополя В.Ю. з приводу винесення повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, скасувати повідомлення № 1401/10-40/21/14.7/240/4 від 13.10.2016 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання та зобов'язати старшого державного виконавця Козелецького районного ВДВС Тополя В.Ю. відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/16128/15-ц від 30.09.2016 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

Вимоги скарги мотивує тим, що 05 грудня 2016 року АТ «РОДОВІД БАНК» отримало повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 13.10.2016 року № 1401/10-40/21/14.7/240/4.

Такі дії державного виконавця заявник вважає незаконними, посилюючись на те, що заява про відкриття виконавчого провадження була подана 04.10.2016 року, тобто у період дії Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, нормами якого не було передбачено оплату авансового внеску за пред'явлення виконавчого листа до виконання.

У зв'язку з цим заявник просить скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа та зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/16128/15-ц.

В судове засідання представник скаржника, суб'єкт оскарження та заінтересована особа не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки державного виконавця та боржника суд повідомлено не було.

Представником скаржника суду подана заява про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 вересня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 755/16128/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 77.1/АК-01791.08.2 від 24 жовтня 2008 року в сумі 47 531,68 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ст. 69 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч. 6 ст. 70 ЦПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2016 року вищевказаний виконавчий лист № 755/16128/15-ц разом із заявою про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року № 13-11-б.б/4994 було направлено через УДППЗ «Укрпошта» Київ-70 на примусове виконання до ВДВС Козелецького РУЮ та було отримано останнім 13.10.2016 року (а.с. 7-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній станом на 04.10.2016 року, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

13 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Козелецького районного ВДВС Тополь В.Ю. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року, яким передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо до заяви про примусове виконання рішення стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим. (а.с. 10).

Разом з тим, в редакції на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року не містив вимоги про оплату авансового внеску за пред'явлення виконавчого листа до виконання.

05 жовтня 2016 року після набрання законної сили Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016 року обов'язковим стало додавання стягувачем до заяви про примусове виконання рішення квитанції про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 ЦПК України, закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

За нормою ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У зв'язку із вищевикладеним та враховуючи, що ПАТ «РОДОВІД БАНК» заяву про відкриття виконавчого провадження разом із оригіналом виконавчого листа було подано до Козелецького районного ВДВС через відділ поштового зв'язку в останній день дії Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 року зі змінами, а саме 04.10.2016 року, суд приходить до висновку, що державний виконавець, повертаючи стягувачу виконавчий документ допустив порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та положень цивільного законодавства, а тому вимоги скарги в частині визнання дій неправомірними та скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу підлягають задоволенню.

Як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 17 цього Закону.

У зв'язку з цим вимоги скаржника у частині зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження задоволенню не підлягають, так як у даному випадку саме державний виконавець має перевірити та вирішити питання стосовно відкриття виконавчого провадження у разі відповідності поданих стягувачем документів Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 року № 606-XIV зі змінами.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії старшого державного виконавця Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Тополя Віталія Юрійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування повідомлення та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Козелецького районного Відділу державної виконавчої служби Тополя В.Ю. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 13.10.2016 року.

Скасувати повідомлення від 13.10.2016 року за вихідним № 1401/10-40/21/14.7/240/4 від 28.11.2016 року винесене старшим державним виконавцем Козелецького районного Відділу державної виконавчої служби Тополя В.Ю. про повернення виконавчого листа № 755/16128/15-ц виданого 30.09.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк».

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п»яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя