Справа № 307/2585/16-ц
Провадження № 2/307/164/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді Гримут В.І.
при секретарі Тиводар В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовом кредитної спілки «Святий Мартин» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Кредитна спілка «Святий Мартин» звернулася у суд з вищевказаним позовом.
Посилається на те, що 11.03.2014 р., між кредитною спілкою та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10-14, згідно з яким відповідачка отримала кредит у сумі 4200 грв. строком на 18 місяців.
За користування кредитом встановлено плату в розмірі 24.41 % річних.
Однак взяті на себе зобов'язання відповідачка не виконує, кредит не погашає, відсотки не сплачує.
Станом на 19.08.2016 р. ОСОБА_2 допустила заборгованість у сумі 6992.66 грв., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3217 грв., заборгованості за несплачені відсотки за користування кредитом у сумі 2228.46 грв., інфляційні витрати у сумі 1489.47 грв. та три проценти річних у сумі 57.73 грв.
Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 11.03.2014 р. між кредитною спілкою «Святий Мартин» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10-14, згідно з яким позивач надав відповідачці кредит у сумі 4200 грв. з виплатою за користування ним 24.41 % річних терміном до 11.09.2015 р.
Отримавши кредит відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала, не погасила кредит та не сплатила відсотки.
Станом на 19.08.2016 р. ОСОБА_2 допустила заборгованість у сумі 6992.66 грв., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3217 грв., заборгованості за несплачені відсотки за користування кредитом у сумі 2228.46 грв., заборгованості з інфляційні витрати у сумі 1489.47 грв. та заборгованості з трьох процентах річних у сумі 57.73 грв.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.
За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За таких обставин суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_1 на користь КС «Святий Мартин» слід стягнути 6992.66 грв.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з неї також слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 1378 грв.
Тому, керуючись ст.ст. 197, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 554, 1048-1050, 1054 ЦК України суд,
Позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Святий Мартин» шість тисяч девятсот девяносто дві гривні 66 коп. та одну тисячу триста сімдесят вісім гривень судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.