Справа №489/5909/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва, скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1, належала на праві часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ? частці кожному.

08.04.2009 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого заповів ОСОБА_2 належну йому ? частку квартири. 26.12.2012 року ОСОБА_3 помер, після смерті якого спадкоємцями першої черги за законом є його дружина - ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5, а спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2 Оскільки у шестимісячний термін жодний із спадкоємців спадщину не прийняв, то ОСОБА_4 була єдиною особою, яка фактично прийняла спадщину у встановлений законом строк після смерті її чоловіка.

20.01.2016 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1. За життя остання склала заповіт від 08.12.2014 року, за яким все належне їй майно, у тому числі і належну їй на праві власності частину квартири за № 34 по пр. Миру, 24 в м. Миколаєві, заповіла ОСОБА_1

Після звернення до нотаріальної контори дізнався, що видати свідоцтво про право на спадщину на всю квартиру не є можливим, оскільки ОСОБА_2 на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14.04.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія то номер: 981, виданий 27.05.2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 на 3/8 частки квартири. Однак рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 21.11.2016 року рішення суду від 14.04.2016 року скасоване і ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у звязку із чим відповідача слід вважати такою, що не звернулась у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини і тим самим втратила свої спадкові права.

З цих підстав позивач просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія то номер: 981, виданий 27.05.2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1, із застосуванням наслідків його недійсності у вигляді скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень із виключенням (скасуванням) запису про право власності № 14717170 від 27.05.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.02.2007 року, видане Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради, належала на праві спільної часткової власності по ? частці квартири АДРЕСА_1.

08.04.2009 року ОСОБА_3 склав на імя ОСОБА_2 заповіт, за яким заповів належну йому на праві приватної власності ? частку квартири за № 34, що розташована в м. Миколаєві по проспекту Миру, буд. 24.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ФП №174437 ОСОБА_3 помер 26.12.2012 року. Після його смерті заведена спадкова справа №44/2016.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_2, якій 27.05.2016 року видано свідоцтво на спадщину за заповітом.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2016 року ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 981, виданий 27.05.2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6, належить на праві спільної часткової власності 3/8 частки квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 232658 ОСОБА_4 померла 20.01.2016 року, після смерті якої заведена спадкова справа № 32/2016.

За життя остання склала заповіт від 08.12.2014 року, за яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як вбачається із спадкової справи № 32/2016 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася також відповідач.

Відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14.04.2016 року задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 21.11.2016 року вище вказане рішення скасовано і ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Згідно з ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством (абз. 2 п. 23).

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на імя якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване). Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права.

Відповідно до абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво відповідно до ст. 1301 ЦК України про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на те, що підставою недійсності свідоцтва про право на спадщину за заповітом є відсутність в особи права на спадкування.

Враховуючи те, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 21.11.2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відсутні підстави для видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому позовні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації підлягають задоволенню.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідчене 27 травня 2016 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим №981 спадкоємцю ОСОБА_2.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності 14717170 зареєстрований 27 травня 2016 р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 зі ОСОБА_2 судовий збір 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький