Справа № 559/2687/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

при секретарі Климюк Ю.В.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дубно справу цивільну за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дубнорембуд» про стягнення компенсації за невиплачену заробітну плату

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Дубнорембуд» про стягнення компенсації за невиплачену заробітну плату.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, з 14 лютого 2012 року по 10 липня 2015 року працювала головним бухгалтером у КП «Дубнорембуд» Дубенської міської ради. Звільнена з роботи, за згодою сторін. На день її звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена її заробітна плата та розрахункові в сумі 26040,96грн.

По заборгованій заробітній платі Дубенським міськрайонним судом Рівненської області виданий виконавчий лист від 23 червня 2015р. на підставі рішення суду по справі за позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 19054,00 грн та судовий наказ від 11 серпня 2016 р. про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 6986,98грн. Виконавчі листи передані на виконання в Дубенську виконавчу службу головного управління юстиції в Рівненській області.

24 грудня 2015 року Дубенська виконавча служба головного управління юстиції в Рівненській області виконала зобов»язання в частині виплати заборгованої заробітної плати в сумі 272,91грн

Згідно із підрахунками, за період часу з липня 2014 року по 10 липня 2015 року сума заборгованості відповідача за невиплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції становить 8456,52 грн., яку позивачка просить стягнути на її користь.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задоволити.

Представник відповідача до суду не з»явився, хоча повідомлявся про час та дату розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, пришов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала головним бухгалтером комунального підприємства «Дубнорембуд» Дубенської міської ради з 14 лютого 2012 року по 10 липня 2015 року та звільнена з роботи за згодою сторін на підставі ст.36 п. 1 КЗпП України (а.с.7). На час звільнення позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 26040,96 грн. Рішенням суду задоволено позов ОСОБА_1 до КП «Дубнорембуд» та стягнено заборгованість по заробітній платі в розмірі 19054 грн. (а.с.16).

17 липня 2015 року Дубенським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з КП «Дубнорембуд» 6986 грн. на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати та розрахункових коштів при звільненні (а.с. 6).

Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача по невиплаченій заробітній платі за період з липня 2014 року по липень 2015 року становить 8456,52 грн. (а.с3).

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КзПП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводиться у день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, звільненому ним працівникові усіх сум, які повинні бути йому виплачені на день його звільнення, згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КзПП України, роботодавець повинен виплатити цьому працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про працю» суд, установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку у разі звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації, суми в день звільнення, на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, право позивача ОСОБА_1 на отримання заробітної плати у встановлені законом строки та компенсацію збитків за час невиплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції порушене відповідачем.

За таких обставин, вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь компенсації за невиплачену заборговану заробітну плату при звільненні повністю відповідають вимогам чинного трудового законодавства України, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Керуючись ст.ст. 3,6,57,60,212,215 ЦПК України, ст.ст.116,117 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дубнорембуд» про стягнення компенсації за невиплачену заробітну плату задоволити.

Стягнути з комунального підприємства «Дубнорембуд» Дубенської міської ради на користь ОСОБА_1 компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 8456 (вісім тисяч чотириста п»ятдесят шість) гривень 52 копійки.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, можуть його оскаржити протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: