Справа № 729/302/17
У Х В А Л А

23 березня 2017 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту перебування особи на утриманні ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року , так як ОСОБА_4 будучи інвалідом першої групи з дитинства не отримував пенсії чи іншої допомоги , а перебував на утриманні батька ОСОБА_3 . Встановлення даного факту необхідне для призначення пенсії.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Цей факт може бути встановлений судом у разі відсутності документа про його підтвердження, виданого органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, виконкомами сільських і селищних рад, іншими організаціями, чи в разі відмови у його видачі та при одержанні документа, що не підтверджує факт перебування громадянина на утриманні.

До заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися:

1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру);

2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника);

3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні;

4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім'ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім'ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо;

5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім'ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п'яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази);

6) копія свідоцтва про смерть годувальника.

Відповідно до ст.258 ЦПК України заява повинна містити який факт заявник просить встановити та з якою метою , причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази , що підтверджують цей факт.

Відповідно до типого положення про про психоневрологічний інтернат до інтернату приймаються на державне утримання психічно хворі особи, які досягли пенсійного віку, та інваліди першої і другої груп з психоневрологічними захворюваннями, старші 18 років, які за станом здоров'я потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги та яким не протипоказане перебування в інтернаті відповідно до медичних показань та протипоказань до прийому в інтернатні установи, незалежно від наявності осіб, які їх повинні утримувати.

Виходячи з вищезазначеного заява є необгрунтованою жодним чином, не надано жодного доказу на обгрунтування вимог які ставляться в заяві, а тому заява підлягає залишенню без руху , а заявнику надається час для виправлення недоліків.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 121 ч.1 ЦПК України ,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту перебування особи на утриманні залишити без руху та надати заявнику час для виправлення недоліків протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз"яснити , що в разі невиправлення недоліків в визначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :