________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2572/16-ц
Провадження № 2/520/6096/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

про визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню,

про припинення дій, які порушують право,

про визнання особи солідарним боржником,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03.03.2016 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню, про припинення дій, які порушують право, про визнання особи солідарним боржником, в якому просить суд: визнати вимогу ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 № 97/02.24 від 25.01.2016 року про усунення порушень такою, що не підлягає виконанню; зобов'язати ТОВ «Кей-Колект» не вчиняти будь-яких дій щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в позасудовому порядку; визнати ОСОБА_2 солідарним боржником у правовідносинах, щодо звернення стягнення на іпотечне майно у вигляді квартири АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27 квітня 2007 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» були укладені кредитні договори: №0, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику споживчий кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 30000 доларів США на строк до 27 квітня 2010 року під 13% річних; №0, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику споживчий кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 80000 доларів США, та за №0/2 за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 3296 гривень, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути значені кредити, а також сплачувати відсотки. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1765 від 27.04.2007 року. У зв'язку з чим позивач вважає, що ОСОБА_2 є солідарним боржником у зобов'язанні та має матеріально-правову зацікавленість у розгляді справи, тому ОСОБА_2 є співвідповідачем за позовом до ТОВ «Кей-Колект» про визнання незаконною вимоги до одного із солідарних боржників. 27.05.2010 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслав на адресу позивача вимогу №138/30-81/1274 про повне дострокове повернення всіх сум кредиту в повному обсязі у зв'язку із невиконанням ним своїх зобов'язань за кредитним договором. Банк наділений правом вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, навіть якщо строк цього повернення ще не настав, шляхом односторонньої зміни строку виконанім основного зобов'язання. Відповідно до договору факторингу №1 від 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило відповідачу ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором №0 від 21 вересня 2006 року та іпотечним договором від 21.09.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1. 25 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною Аліною Анатоліївною за № 97/02.24 на адресу позивача було направлено вимогу відповідача ТОВ «Кей-Колект» про усунення порушень, в якій відповідач вимагав сплати всієї суми заборгованості за кредитом, та зазначив спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги, а саме набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання або продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві. Оскільки, вказана вимога №97/02.24 від 25.01.2016 року пред'явлена ТОВ «Кей-Колект» у порушення п.п.7 п.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме з порушенням строку давності, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Позивач ОСОБА_1 або його представники у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, 24.06.2016 року до суду позивачем було надано заяву, в якій він зазначив, що позов підтримує, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила суд відмовити у задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1, розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 повторно не з'явилась у судове засідання, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

У зв'язку з чим, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Дослідивши та вивчивши наявні в матеріалах справи документи, суд вважає позов ОСОБА_1 не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 27 квітня 2007 року, за яким банк надав позичальнику на споживчі цілі кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 30000,00 доларів США, еквівалентних по курсу НБУ на день укладення договору 151500,00 грн., зі сплатою процентів в розмірі 13,0% річних за користування коштами, з поверненням кредиту в повному обсязі у встановлені графіком погашення кредиту терміні, але у будь-якому випадку не пізніше 27 квітня 2010 року.

Додатковою угодою №2 від 25 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 квітня 2007 року змінено кінцевий термін повернення кредиту та визначено такий не пізніше 27 квітня 2011 року.

Для забезпечення зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 квітня 2007 року укладено між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк»:

- договір іпотеки від 27 квітня 2007 року, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_5

- договір поруки №111955 від 27 квітня 2007 року (додаткова угода №1 від 25 березня 2009 року щодо зміни кінцевого терміну виконання основного зобов'язання).

27.05.2010 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслав на адресу позивача вимогу №138/30-81/1274 про повне дострокове повернення усіх сум кредиту в повному обсязі у зв'язку з невиконанням ним зобов'язань за кредитним договором.

29 серпня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 квітня 2007 року, станом на 14 листопада 2011 року, в загальній сумі 15090 доларів 55 центів США.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 23.11.2011 року по цивільній справі №2-5996/11, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Надалі 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, за яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 квітня 2007 року, іпотечним договором, посвідченим 12.12.2011 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23 квітня 2014 року за заявою ТОВ «Кей-Колект» від 17 червня 2013 замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» по справі №2-5996/11.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.10.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 23 листопада 2011 року- змінено. Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задоволено частково. Стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» за укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 квітня 2007 року загальну заборгованість за кредитом та процентами в загальній сумі 13057,07 доларів США, еквівалентних по курсу НБУ станом на 14 листопада 2011 року 104225 грн. 45 коп.; пеню в загальній сумі 16231 грн. 83 коп.; та стягнуто судові витрати з ОСОБА_1 в сумі 737 грн. 18 коп., з ОСОБА_2 в сумі 737 грн. 18 коп.

25 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною Аліною Анатоліївною за № 97/02.24 на адресу позивача ОСОБА_1 було направлено вимогу ТОВ «Кей-Колект» про усунення порушень, в якій ТОВ «Кей-Колект» повідомив ОСОБА_1, що згідно договору факторингу №1 від 12.12.2011 року ТОВ «Кей-Колект» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.04.2007 року, та за іпотечним договором, посвідченим 12.12.2011 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., а також вимагає ОСОБА_1 протягом 30 днів усунути порушення кредитних договорів та оплатити заборгованість по кредиту та сплатити відсотки, а уразі невиконання цієї вимоги ТОВ «Кей-Колект» вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Позивач в обґрунтування вимог посилався на ст. 11 п.11 п.п.7 Закону України «Про захист прав споживачів».

Між тим, пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України Про захист прав споживачів, яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, стосується позасудового порядку повернення кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням зазначених вимог кредитодавця у майбутньому, з метою захисту прав споживача, як слабшої сторони договору споживчого кредиту (правова позиція Верховного Суду України від 04.02.2015 року у справі №6-239цс14, а.с.80-82).

Направлення іпотекодержателем досудової письмової вимоги, у даному випадку досудової письмової вимоги Товариства від 25.01.2016 року про усунення порушення шляхом сплати заборгованості за кредитним договором від 27.04.2007 року, передбачено умовами іпотечного договору.

Досудова письмова вимога Товариства від 25.01.2016 року, у розумінні ст. 202 ЦПК України, не є правочином.

Письмова вимога Товариства від 25.01.2016 року стосується позасудового порядку повернення кредиту і спрямована на виконання умов іпотечного договору, сама по собі несе характер попередження кредитодавця про те, що він у майбутньому має намір реалізувати свої права іпотекодержателя щодо застережень, які містяться в іпотечному договорі.

Письмова вимога Товариства від 25.01.2016 року, у даному випадку, у розумінні ст. 57 ЦПК України, є письмовим доказом, на підставі якого суд, у разі заявлення кредитодавцем у майбутньому позову, має встановити наявність або відсутність обставин, якими кредитодавець обґрунтує вимоги, а боржник свої заперечення.

Крім того слід зазначити, що нотаріат в України це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ст. 1 ч.1 Закону України Про нотаріат).

Законом України Про нотаріат (ст.50 Закону) передбачено можливість оскарження у судовому порядку нотаріальної дії і така можливість забезпечує законність нотаріального провадження та захист прав і інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису і оспорення виконавчого напису нотаріуса прямо передбачені законом ст. 18 ч.1 ЦК України, ст. 110 ч.12 ЦПК України, главою 14 Закону України Про нотаріат, ст. 20 ч.6 Закону України Про заставу, ст. 33 ч.3 Закону України Про іпотеку.

Нотаріальна дія з вчинення виконавчого напису і досудова письмова вимога сторони договору не є схожими за змістом юридичним фактами і виникають з різних дій, які за своїми наслідками мають різні юридичні значення.

Оспорення досудової письмової вимоги про виконання зобов'язання законодавчо не передбачено.

Наведене свідчить про те, що позов про визнання письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання такою, що не підлягає виконанню, не ґрунтується на законі, а тому у позові слід відмовити за необґрунтованістю вимог.

Щодо вимог позивача зобов'язання ТОВ «Кей-Колект» не вчиняти будь-яких дій щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в позасудовому порядку та визнати ОСОБА_2 солідарним боржником у правовідносинах, щодо звернення стягнення на іпотечне майно у вигляді квартири АДРЕСА_2, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження навіть того, що ТОВ «Кей-Колект» здійснюються дії щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1. В оспорюваній позивачем вимозі ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 № 97/02.24 від 25.01.2016 року про усунення порушень, вказане лише про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню, про припинення дій, які порушують право, про визнання особи солідарним боржником, є необґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 15, 16, 57-61, 169, 213, 215 ЦПК, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню, про припинення дій, які порушують право, про визнання особи солідарним боржником - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.