Справа № 580/2034/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В., позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області, третя особа - ОСОБА_4 про встановлення факту належності майна померлій та визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок;

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що у вона у 2001 році переїхала в житловий будинок по вул. Матросова, 25 в м. Лебедині Сумської області, що належав її сестрі, яка 12 липня 2002 року померла в м. Сургут Тюменської області Російської Федерації. Вказаний будинок належав померлій на підставі договору дарування незакінченого будівництва житлового будинку. У вказаному будинку проживала мати позивачки, що померла в липні 2007 року, вона здійснювала догляд за нею. Позивачка зареєстрована за іншою адресою, але фактично проживає більше 10 років по вул. Матросова, 25 в м. Лебедині. В померлої сестри були два сини, однак вони проживають в Російській Федерації, на даний час місце їх знаходження є невідоме. Позивачка зазначає, що вона з 2001 року проживає у вказаному будинку підтримує його в належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку. В 2011 році її брат - ОСОБА_5 мав намір оформити документи на право власності на вказаний будинок, але помер. Його спадкоємицею є ОСОБА_3, що є третьою особою у справі, вона не заперечує проти оформлення права власності на вказаний будинок. Як виявилося відсутня реєстрація права власності на будинок на ім"я померлої ОСОБА_6., тому позивачка просить суд встановити факт належності житлового будинку по вул. О. Матросова, 25 в м. Лебедині Сумської області померлій ОСОБА_6 та визнати за нею право власності на вказаний будинок в порядку набувальної давності.

У судовому засіданні позивачка ствердила позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги ОСОБА_1

Третя особа в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

12 липня 2002 року в м. Сургут Ханти-Мансійського автономного округу Російської Федерації померла ОСОБА_6, що стверджується копією запису акту про смерть № 1000 від 15.07.02 року (а.с. 10).

Факт того, що померла ОСОБА_6 та позивачка ОСОБА_1 є рідними сестрами стверджується наступними документами: свідоцтвом про народження ОСОБА_7 (а.с. 12) в якому її батьками зазначені - ОСОБА_8 та ОСОБА_9; свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13) з якого вбачається те, що ОСОБА_7 20.11.1976 року після укладення шлюбу з ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_10; свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 14) з якого вбачається, що ОСОБА_11 після реєстрації шлюбу 23.05.03 року з ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_12; свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 11) з якого вбачається, що ОСОБА_3 02.10.1976 року після реєстрації шлюбу з ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_13.

Факт того, що житловий будинок № 25 по вул. О. Матросова в м. Лебедині Сумської області належав ОСОБА_6 стверджується договором дарування незакінченого будівництва житлового будинку посвідченого Лебединською державною нотаріальною конторою від 25.04.1990 року зареєстрованого в реєстрі за № Р№ 2-768 (а.с.16,17), житловий будинок загальною площею 55,7 кв.м., житловою 31,0 кв.м., що був введений в експлуатацію відповідно до Акта про закінчення будівництва та введення в експлуатацію від 10.09.1991 року (а.с. 15). Крім того, на імя ОСОБА_6, як власника, 24.07.1991 року був виготовлений технічний паспорт (а.с. 21,22), та видана будинкова книга (24-26).

За архівними інвентаризаційними документами КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» власність на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. О. Матросова № 25 на 31.12.2012 року не зареєстровано. Належить ОСОБА_6 на підставі договору дарування. Вартість житлового будинку з надвірними будівлями на 30.06.2016 року становить 104859 грн. На земельній ділянці розташовано: цегляний житловий будинок 1991 року побудови, загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м., вартістю 75942 грн., що значиться під літ. «А» на плані господарства; цегляна веранда вартістю 23490 грн., що значиться під літ. «а» на плані господарства; огорожа метал, ж/б плити, вартістю 5427 грн., що значиться під № 1-2. Вартість станом на 12.07.2002 року становить 40658 грн., що стверджується довідкою № 450 від 30.06.2016 року (а.с. 43 зворот).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, кожен зокрема, суду повідомили, що знають ОСОБА_1, ствердили той факт, що вона більше 10 років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Повідомили, що вказаний будинок належав сестрі позивачки ОСОБА_6. Свідки ствердили, що ОСОБА_1 доглядає присадибну територію у вказаному будинку, за час проживання поліпшила будинок, а саме, здійснила добудови та зробила капітальний ремонт, провела газ.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул.. О. Матросова, 25 в м. Лебедині Сумської області, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРIШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт володіння за життя житловим будинком з надвірними будівлями по вул. О. Матросова, № 25 в м. Лебедині Сумської області померлою ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку набувальної давності право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. О. Матросова в м. Лебедині Сумської області, що складається з: цегляного житлового будинку 1991 року побудови, загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м., вартістю 75942 грн., що значиться під літ. «А» на плані господарства; цегляної веранди вартістю 23490 грн., що значиться під літ. «а» на плані господарства; огорожі метал, ж/б плити, вартістю 5427 грн., що значиться під № 1-2.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Бакланов Р. В.