Справа №6-1/490/7033/14-ц 31.01.2017 31.01.2017 31.01.2017
Провадження №22-ц/784/461/17
Справа №6-1/490/7033/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Гуденко О.А.
Провадження № 22ц-784/461/17 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

31 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лептугою С.С.,

за участю:

- представника заявника ОСОБА_2,

- представника стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2016 року, постановлену у справі за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_4 зазначала, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль»: стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 4 338 835 грн. 57 коп.;

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - 4 338 835 грн. 57 коп.;

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - 4 338 835 грн. 57 коп.;

Апеляційний суд Миколаївської області 25 лютого 2016 року скасував заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєві від 30 червня 2015 року та ухвалив нове рішення, яким стягнув з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 з кожного на користь Банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 324 404,70 дол.США, що еквівалентно 3812436 грн. 47 коп.; 9494.80 дол. США, що еквівалентно 111583 грн. 83 коп. - заборгованість за процентами; 412201 грн. 14 коп.- пені за несвоєчасну сплату кредиту та 2614 грн. 13 коп. - пені за несвоєчасну сплату процентів.

Центральний районний суд м. Миколаєва 06 квітня 2016 року видав виконавчий лист, зокрема щодо ОСОБА_4 на примусове виконання цього судового рішення, який був пред'явлений Банком до виконання.

19 квітня 2016 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження.

Посилаючись на те, що у виконавчому листі наявні помилки у визначенні розміру заборгованості, яка підлягає стягненню на користь Банку, її складової, даті судового рішення, на підставі якого видано виконавчий документ та невірно вказано ідентифікаційний код стягувача, заявниця просила суд постановити ухвалу, якою визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2016 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Визнано виконавчий лист № 490/7033/14-ц, виданий 06 квітня 2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва таким, що не підлягає виконанню.

Відкликано з відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області виконавчий лист № 490/7033/14-ц, виданий 06 квітня 2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просив її скасувати.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у виконавчому листі невірно вказано дату прийняття рішення, його резолютивну частину, ідентифікаційний код стягувача, тому на підставі ст. 369 ЦПК України виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Проте ці висновки суду суперечать вимогам закону.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ст. ст. 319, 349 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду та суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувачата боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню,зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Статтями 368, 369 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, видається один виконавчий лист, а суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Отже, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначені в ч. 4 ст. 369 ЦПК України, а саме: якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

06 квітня 2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист, зокрема щодо ОСОБА_4 про стягнення з неї на користь Банку заборгованості за кредитним договором № 010/08-11/06-476 від 16 жовтня 2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи у виконавчому листі вказана сума заборгованості, що підлягає стягненню у доларах США та у гривневому еквіваленті, 3 812 436 грн. 70 коп., замість 3 812 436 грн. 47 коп. як зазначено у резолютивній частині рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року.

Також у виконавчому листі вказано, що стягненню підлягає пеня за несвоєчасну сплату процентів (412 201грн. 14 коп.), тоді як у резолютивній частині судового рішення зазначено, що пеня у вказаному розмірі стягнута за несвоєчасну сплату кредиту.

Крім того, у резолютивній частині судового рішення зазначено про стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів (2 614 грн. 13 коп.), а у виконавчому листі розмір цієї заборгованості не зазначений.

Також виконавчий лист має помилку в даті судового рішення, на підставі якого видано цей виконавчий документ, а саме зазначено 30 червня 2015 року, замість 25 лютого 2016 року.

Разом з тим, вказані недоліки не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки допущення помилок у виконавчому листі при його оформленні, можуть бути лише підставою для звернення до суду із відповідною заявою про виправлення таких помилок у відповідності до ч.2 ст. 369 ЦПК України , а не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення ( наприклад, п.40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на зазначене ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, тому перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6 - 599 цс 16 від 13 квітня 2016 року.

Враховуючи зазначене, та наведені норми закону, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про задоволення заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з посиланням на те, що банк не звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, тоді як така заява може бути подана не лише Банком, а й іншою особою, законний інтерес або право якої порушено.

За такого, оскаржувана ухвала відповідно до п.п. 3 ч.1 ст. 313 ЦПК України підлягає скасуванню з постановлення нової ухвали, якою в задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :