Категорія Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Нікушина В.П.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Вінницької області від 23.12.2013 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування житлом, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулась в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.09.2011 року було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2, з яким із 2009 року вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 23.02.2006 року №368 ОСОБА_2 було виділено квартиру АДРЕСА_1. На той час ОСОБА_2 перебував у першому шлюбі, в зв'язку з чим в ордері на житлове приміщення №0070 від 02.03.2006 року членами сім'ї були зазначені: колишня дружина ОСОБА_6, їх донька та син дружини від іншого шлюбу. На підставі рішення виконкому та ордеру вказані особи були зареєстровані за даною адресою, але фактично відповідачі в квартиру не вселились, оскільки надані житлові приміщення потребували будівельно-ремонтних робіт. 02.11.2009 року шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Позивач зазначила, що в 2009 році, перебуваючи із ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, ними було розпочато будівельно-ремонтні роботи у спірній квартирі, і навесні 2011 року роботи були майже завершені, в зв'язку з чим її сім'я, а саме: вона, ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_7 остаточно оселились на постійне проживання в даній квартирі, яка є їх єдиним житлом і проживаючи в квартирі вона підтримує її належний стан, проводить поточні ремонти та оплачує комунальні послуги. В листопаді 2011 року у них народився син ОСОБА_8, який постійно проживає у вищевказаній квартирі, де дитину спостерігали лікар та патронажна медсестра і до цього часу здійснюється медичне обслуговування. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що в квартиру вона вселилась як дружина за згодою чоловіка в якості його члена сім'ї, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є членами сім'ї квартиронаймача, зберігають формальну прописку в квартирі, якою не користуються, участі в утриманні житла не приймають та безпідставно позбавляють її права на житло, а тому просила визнання за нею та малолітнім ОСОБА_5 право користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2013 року позовні вимоги в частині щодо визнання права користування жилим приміщенням за малолітнім ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 23.12.2013 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2013 року змінено і резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_1 право користування кімнатою площею 18,7 кв. м та підсобними приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1».

В решті рішення суду залишено без змін.

22.12.2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про перегляд рішення апеляційного суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, зазначивши такою обставиною те, що з 24.12.2013 року по 02.08.2016 року існує контракт про проходження її сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, військової служби в Державній прикордонній службі України, а також те, що він був учасником АТО, і тому посилаючись на зазначену обставину, а також те, що ОСОБА_9 має право користування даною квартирою і що його інтереси не були враховані при ухваленні рішення, заявник просила скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 23.12.2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заяву підтримала з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно ч. 1 ст. 365 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вимогами ст. 361 ЦПК України визначено підстави для перегляду рішення, ухвали суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема згідно п. 1 ч. 2 зазначеної статті, підставою для перегляду є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

У заяві про перегляд рішення апеляційного суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, єдиною обставиною було зазначено той факт, що син заявника ОСОБА_9 як член її сім'ї має право користуватися спірним житловим приміщенням нарівні з іншими членами сім'ї, однак з 24.12.2013 року по 24.12.2016 року він проходив військову службу в Державній прикордонній службі України та був учасником АТО, при цьому заявник вказує, що про дану обставину їй стало відомо лише після постановлення рішення апеляційним судом Вінницької області 23.12.2013 року.

Cудова колегія вважає, що обставина, на яку посилається заявник як на нововиявлену, не може вважатись такою, оскільки вона є новою і до того ж, вимоги щодо визнання права користування спірним житлом за ОСОБА_9 не заявлялись при розгляді вказаної справи, відтак дана обставина не була предметом розгляду та не могла вплинути на висновок суду при ухваленні судового рішення.

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звернулася із заявою про перегляд рішення, відсутні, що є підставою для залишення заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, без задоволення.

Керуючись ст. 361, 365 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Вінницької області від 23.12.2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування житлом - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.П. Нікушин

Згідно з оригіналом: