Справа № 466/2669/16 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/416/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретар Іванова О.О.,

з участю представника Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП 14630» - ОСОБА_2, представників ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП 14630» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2016 року та перевіривши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП 14630» до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяних збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

17.03.2016 року ПАТ «Львівське автотранспортне підприємство - 14630» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 18 927, 36 грн. заподіяних збитків та 1378, 00 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначало про те, що 26 жовтня 2015 року у м. Львові на перехресті вул. Мазепи та вул. Миколайчука за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить ПАТ «Львівське АТП 14630» та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, мала місце дорожньо - транспортна пригода під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок зіткнення транспортний засіб ПАТ «Львівське АТП 14630» зазнав пошкодження, а саме: було розбито вітрове скло та передній бампер автобусу марки Богдан-А601.10 д.н.з. НОМЕР_3. 26.10.2015 р. ПАТ «Львівське АТП 14630» повідомило патрульну поліцію м. Львова про настання ДТП. Вина ОСОБА_3 підтверджується складеною патрульною поліцією схемою пригоди, в якій зазначено, що ОСОБА_3 недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого в`їхав в транспортний засіб, який був попереду, а також повністю визнав свою вину. 08 грудня 2015 року відповідачем вчинено цивільно-правовий правочин, внаслідок якого відповідач зобов'язався повністю відшкодувати ПАТ «Львівське АТП 14630» заподіяні ним збитки. Згідно калькуляції ПАТ «Львівське АТП 14630» вартість заподіяних збитків становить: вартість вітрового скла - 14160,00 грн.; ремонтні роботи - 2000 грн.; вартість матеріалів - 1767,36 грн.; ремонт переднього бампера - 1000, 00 грн., загальна сума шкоди становить 18927, 36 грн.

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Львівське АТП 14630».

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду ухвалене на основі неповного зясування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права. Стверджує, що суд не надав значення тому факту, що між позивачем та відповідачем виникли не лише трудові відносини. Зазначає, що відповідач, підтвердив письмово факт заподіяння шкоди 08.12.2015 року і зобовязався повністю її відшкодувати і така дія є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, оскільки спрямована на набуття цивільного обовязку, внаслідок вчинення якого виникло зобовязання в розумінні ст. 509 ЦК України. Вважає, що суд безпідставно не застосував норми ЦК України, які регулюють вчинення правочинів, встановлюють свободу правочину та договору, презумпцію їх правомірності, заборону недопустимості односторонньої відмови від зобовязання, виникнення та виконання зобовязань. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП 14630» - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представників ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно наказу № 169 від 05.11.2014 року (а.с.24) працював водієм автотранспортних засобів 3-го класу для роботи на автобусах всіх марок з повною матеріальною відповідальністю за касові документи.

У відповідності до наказу № 37 від 04.03.2016 року ОСОБА_3 звільнений з 05.03.2016 року з роботи за власним бажанням (а.с.25).

26 жовтня 2015 року у м. Львові на перехресті вул. Мазепи та вул. Миколайчука за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить ПАТ «Львівське АТП 14630» під керівництвом водія ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, сталася дорожньо-транспортна пригода, про що було складено повідомлення про ДТП (а.с.3). Внаслідок зіткнення транспортний засіб ПАТ «Львівське АТП 14630» зазнав пошкодження, а саме: було розбито вітрове скло та передній бампер автобусу марки Богдан-А601.10 д.н.з. НОМЕР_3.

У відповідності до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно зі ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд вправі вийти за межі позовних вимог, коли неправильно визначена сума шкоди, позов заявлено про відшкодування шкоди у повному розмірі, а на працівника може бути покладена лише обмежена відповідальність.

Правильно встановивши, що з встановлених обставин випливають трудові правовідносини сторін, та вірно не взявши до уваги твердження позивача про цивільні правовідносини з посиланням останнього на підтвердження-визнання (а.с. 4), поза увагою суду залишились вищевказані положення закону та роз»яснення Верховного Суду України.

А відтак, враховуючи те, що відповідач по справі не може нести матеріальну відповідальність за шкоду, завдану підприємству не більше свого середнього місячного заробітку, такий є відповідальний за заподіяну з його вини шкоду в сумі 1396 грн. 36 коп. (а.с.192)

В зв»язку з цим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1396 грн. 36 коп.

Відповідно дост.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача 201 грн. 56 коп. судового збору.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до твердження про цивільні правовідносини з посиланням на підтвердження-визнання ОСОБА_3 (а.с. 4), є безпідставними, так як в справі безспірно встановлено трудові правовідносини сторін, зміну яких наданням стороною будь-яких підтверджень чи визнань законом не передбачено.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП 14630» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП 14630» 1396 (тисячу триста дев»яносто шість) грн. 31 (тридцять одну) коп. та 202 (двісті дві) грн. 56 (п»ятдесят шість) коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_7