Справа № 462/2514/16 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/933/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, Залізничного ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання права власності на автомобіль марки OPEL Astra 1,7 TD GL, 1993 року випуску (кузов, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, скасування арешту та інших обтяжень, що були накладені на автомобіль марки OPEL Astra 1,7 TD GL, 1993 року випуску (кузов, коляска) НОМЕР_3,реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Залізничного ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання права власності на автомобіль, скасування арешту - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взяв до уваги укладенний 18.12.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договір купівлі - продажу автомобіля. Умовами договору сторони обумовили ціну продажу автомобіля, відповідач зазначив, що він є власником автомобіля та у нього не має жодних обтяжень щодо здійснення права розпорядження таким, а також автомобіль на момент укладення цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не наданий в заставу, не переданий в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяжень, в податковій заставі і під забороною не перебуває, права третіх осіб щодо спірного автомобіля відсутні та він не внесений до статутного капіталу юридичних осіб. Апелянт вказує на те, що в судовому засіданні він вказав на причини, у зв»язку з чим він не зняв з реєстрації в МРЕВ ДАІ спірний автомобіль, однак суд при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував їх до. Зазначає і те,що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, що він постійно, з 2010 року, проводив технічний огляд автомобіля, забезпечував його безпечну експлуатацію, ремонт та укладав договір страхування, чим безперервно реалізовував свої права власника транспортного засобу, передбачені ст.ст. 317, 319 ЦК України. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом першої інстанції встановлено, що довіреністю, посвідченою 18 грудня 2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л. у реєстрі №3947, ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 здавати в оренду, передавати в позичку, продати за встановленим законом порядком належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 автомобіль марки OPEL Astra 1,7 TD GL, 1993 року випуску (кузов, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також керувати ним на території України та за її межами на час дії довіреності. Довіреність видана з правом передовір'я третім особам строком на 3 роки та терміном дії до вісімнадцятого грудня 2013 року.

З копії розписки від 18.12.2010 року, вбачається, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 гроші у розмірі 2500дол.США за проданий йому автомобіль марки OPEL Astra 1,7 TD GL, 1993 року випуску , білий, (кузов, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_5, підтверджується, що власником автомобіля марки OPEL Astra 1,7 TD GL, 1993 року випуску, білий, (кузов, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, , є ОСОБА_5, відповіддю Територіального сервісного центру №4641 від 19.02.2016 року за №31/13-4641-942, наданою на запит ВДВС, також підтверджується, що за в ОСОБА_5 зареєстрований на праві власності автомобіль марки OPEL Astra 1,7 TD GL, 1993 року випуску, білий, (кузов, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_4 від 15.02.2001 року. Вищенаведеними письмовими доказами підтверджується, що спірний автомобіль на своє ім'я позивач не перереєстрував.

Постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ВП №49914486 від 22.01.2016 року відкрито виконавче провадження за примусовим виконанням Личаківського районного суду про стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВІЕс Банк» 1998885,77 грн. Постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ВП №49914486 від 22.01.2016 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_5

Постановою державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ВП №49914486 від 24.02.2016 року оголошено у розшук майно боржника ОСОБА_5- автомобіль марки OPEL Astra 1,7 TD GL, 1993 року випуску, білий, (кузов, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_4.

Згідно вимог ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем) , безпосередньо третій особі.

Довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Повноваження, яке виникає в представника за довіреністю, не порушує його майнових або особистих немайнових прав.

Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, може в будь який час її скасувати.Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення представлюваного.

Вірним є висновок суду про те, що отримання довіреності на розпорядження автомобілем не є договором купівлі - продажу та не надає підстав для визнання права власності на автомобіль.

Приписами ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин, який підлягає обов'язковій державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з п. 8 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, конструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998р., документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема довідка-рахунок; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки передбачені законом дії щодо реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу позивачем не вчинялися, спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за відповідачем ОСОБА_5, що ніким не оспорюється, заява від позивача та відповідача про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався, всупереч вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості здійснення вказаних дій, починаючи з 18.12.2010 року, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на автомобіль.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.