Ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрос», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євген», Приватного підприємства «М-Студія», Товариства з обмеженою відповідальністю українсько-кіпрське спільне підприємство «Лео-Порто», Товариства з обмеженою відповідальністю «Самшит» про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року забезпечено указаний позов.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді апеляційного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам ст. ст. 121, 297 ЦПК України, а саме: не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги; зазначені заявником причини пропущення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції визнано неповажними та запропоновано навести інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року.

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2016 року, справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року, суддя апеляційного суду виходив із наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 297 ЦПК України, зазначивши, що відповідно до наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, воно 24 травня 2016 року повернуто без вручення адресату за закінченням терміну зберігання (а. с. 55, т. 2), а відповідно до положень ст. ст. 74, 77 ЦПК України за відсутності заявника за вказаною ним адресою, а також відсутності заяви останнього про зміну місця проживання або місцезнаходження, немає підстав для повторного направлення заявнику ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Однак із вказаними висновками не можна погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

У матеріалах справи на а. с. 54, т. 2 знаходиться супровідний лист апеляційного суду Львівської області про направлення ОСОБА_5 копії ухвали цього суду від 15 квітня 2016 року про залишення його апеляційної скарги без руху, за адресою: АДРЕСА_1. м. Львів, 79014.

Проте поза увагою суду залишилося те, що адреса ОСОБА_5 інша, а саме: АДРЕСА_2, що вбачається зі змісту поданої ним апеляційної скарги та матеріалів справи.

Таким чином, не отримавши копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, ОСОБА_5 не міг усунути виявлених апеляційним судом недоліків апеляційної скарги.

За таких обставин помилковим є висновок судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі.

Застосувавши правові наслідки, передбачені ч. 3 ст. 297 ЦПК України, у вигляді відмови у відкритті апеляційного провадження у справі, суддя апеляційного суду не врахував положень ч. 2 ст. 297 ЦПК України, згідно з якою до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, то позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з викладеного, помилковим є висновок судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі в результаті невиконання заявником вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, і цей висновок не може бути підставою для позбавлення заявника права на захист порушених прав, свобод та інтересів, оскарження судового рішення, як складової частини права на суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», враховуючи правові наслідки, передбачені п. 3 ч. 4 ст. 297 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а постановлена у справі ухвала судді апеляційного суду - скасуванню з передачею до суду апеляційної інстанції питання про відкриття апеляційного провадження згідно зі ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу судді апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2016 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак