АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/202/17 Головуючий у 1 інстанції -Бобровник О.В.
Унікальний №756/5132/14-ц Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017р. м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернувся з позовом до ОСОБА_2, як основного позичальника, та ОСОБА_4, як поручителя, і, з урахуванням уточнень до позову, просив винести рішення, яким солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором №38.3/АК-00161.08.2 від 11.09.2008 року у сумі 26.680, 47 дол.США та 3.769.682,6 грн./а.с.1-5,60-69/.

Послався на те, що, у відповідності з п.1.1. указаного кредитного договору позичальнику ОСОБА_2 кредитором ПАТ «Родовід Банк» була відкрита кредитна лінія на загальну суму 25.659,57 дол.США терміном по 11.09.2015 року під 7,7% річних, однак договірні зобов»язання з погашення кредиту позичальником не виконуються.

Протокольною ухвалою суду від 15.09.2014 року третім відповідачем до участі у справі залучено також поручителя ОСОБА_5 /а.с.70-71/.

РішеннямСолом»янського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2016 року позов задоволено /а.с.196-197/.

Судовим рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 26.680,47 дол.США.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким спірний кредитний договір визнати недійсним а у позові відмовити /а.с.204-210/.

Так, скаржник послався на таке: 1. суд першої інстанції визнав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 боржниками за кредитною угодою, але обставини участі цих відповідачів у спірних правовідносинах суд не встановив; 2. оскільки мало місце прострочення кредитора (кредитор відмовився замінювати первісного відповідача ОСОБА_2 на відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як боржників за кредитною угодою), тому суд безпідставно стягнув з основного позичальника 3% річних в порядку ст.625 ЦК України; 3. суд безпідставно розглянув справу за відсутності відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5; 4. суд не взяв до уваги, що Банк не повідомив відповідачів про наявну кредитну заборгованість; 5. суд не визначив правову природу спірного кредитного договору та обставини відмови банку від добровільного дострокового виконання договірних умов поручителями.

Заслухавши доповідь по справі, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної карги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суд першої інстанції.

Встановлено, що, відповідно до угоди за №38.3/АК-00161.08.2 від 11.09.2008 року позичальник ОСОБА_2 отримав у ПАТ «Родовід Банк» на споживчі потреби (придбання автомобіля) кредитні кошти у сумі 25.204,290 дол.США на строк до 11.09.2015 року під 7,7% з погашенням ануїтетних щомісячних платежів по 318,08 дол.США.

19.05.2009 року сторонами укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №38.3/АК-00161.08.2 від 11.09.2008 року, згідно якої передбачено, що, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, позичальник зобов»язаний частково погашати заборгованість за кредитами та нарахованими процентами згідно з графіком платежів (додаток №2 «графік погашення заборгованості від 15.05.2009 року до кредитного договору №38.3/АК-00161.08.2 від 11.09.2008 року), який є невід»ємною частиною цього договору шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку НОМЕР_1.840. Датою сплати заборгованості за кредитом та процентами є день зарахування коштів на рахунок у пунктах 1.3., 1.6 цього договору» /а.с.17/.

Пунктом 1.5.1. кредитної угоди сторонами передбачена щомісячна плата позичальником на користь Банку комісійних за обслуговування кредиту у розмірі 0,3% від суми кредиту.

Також, згідно п. 3.6. кредитної угоди, у разі порушення строків погашення тіла кредиту та відсотків позичальник сплачує Банку пеню у розмір 1,6 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

На виконання п. 3 кредитного договору позичальник зобов»язувався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами.

Згідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

А, відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Із змісту апеляційної скарги слідує, що отримання позичальником у позивача кредитних коштів у вище зазначеній сумі - не заперечувалось.

Отже, встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Родовід Банк» виникли відносини договору кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК України полягають в тому, що банк (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, як слідує із матеріалів справи, указаний кредитний договір забезпечений також двома окремими договорами поруки, укладеними між кредитором ПАТ «Родовід Банк» та відповідачами: ОСОБА_4, від 23.03.2010 року за № 38.3/АК-00161.08.2/П-1, та ОСОБА_5, від 23.03.2010 року за №38.3/АК-00161.08.2/П/а.с.26-27/.

Із зазначеного слідує, що між ПАТ «Родовід Банк» та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникли договірні відносини поруки, в силу яких, відповідно до ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.

Із змісту указаних договорів поруки слідує, що кожен із поручителів окремо відповідає перед кредитором в солідарному порядку з позичальником.

Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

А, згідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А, відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов»язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки ОСОБА_2 не виконував свої зобов»язння з погашення кредиту, за ним, станом на 15.09.2014 року виникла заборгованість у сумі 26.680, 47 дол.США та 3.769.682,6 грн., у зв»язку з чим, Банк 10.04.2014 року, відповідно до положень ст.1050 ЦК України, звернувся з цим позовом до суду про дострокове погашення кредитного боргу, зокрема, про солідарне стягнення з основного позичальника та поручителів кредитного боргу/а.с.1-5,60-69/.

Відповідно до уточнень позивача до позовної заяви від 30.11.2015 року, кредитна заборгованість станом на 6.11.2015 року, за розрахунком позивача, складається:

- з простроченої заборгованості по кредиту у сумі 20.050,91 дол.США, що за курсом валют становить 259.659,28 грн;

- з простроченої заборгованості за відсотками по кредиту, у сумі 6.629,56 дол.США, що за курсом валют становить 85.852,8 грн.;

- по пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту, у сумі 3.709.521,16 грн.;

- 3% річних - 21.128,06 грн.;

- інфляційні втрати - 4.140,58 грн.;

- за комісійними - 34.892,81 грн.

Розрахунок заборгованості, виконаний Банком, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що, оскільки, нарахована пеня по кредиту та відсоткам (3.709.521,16грн.) значно перевищує суму основного боргу за кредитом - 20.050,91 дол.США, що за курсом валют становить 259.659,28 грн., та за відсотками - 6.629,56 дол.США, що за курсом валют становить 85.852,8 грн., тому належить застосувати ст.551 ЦК України, зменшивши розмір пені з 3.709.521,16грн. до 50.000 грн.

Указаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі за №6-1120цс15, згідно якої, в силу частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статі 10 ЦПК України щодо обов»язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим рішення суду першої інстанції щодо солідарного стягнення кредитної заборгованості одночасно з позичальника та двох поручителів за різними договорами поруки, якими не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом укладених між сторонами договорів поруки поручителі і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Судом встановлено, що кожен з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 окремо поручились відповідати перед кредитором разом з позичальником ОСОБА_2, як солідарні боржники за окремими договорами. Крім того, умовами договорів поруки та чинним цивільним законодавством передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю, незалежно від пред'явлення таких вимог до основного позичальника.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, як такі, що є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, вимоги скаржника в частині врахування прострочки кредитора, в силу того, що він відмовився замінювати первісного позичальника, не може бути взято до уваги, оскільки заміна боржника у зобов»язальних відносинах, в силу ст.520 ЦК України, можлива лише за згодою кредитора.

Також, вимагаючи в апеляційній скарзі визнання недійсним спірного кредитного договору, скаржник не навів належних доводів для застосування ст.ст.215,203 ЦК України, у відповідності до яких вирішується питання визнання недійсності договорів.

Крім того, питання недійсності спірного договору не було предметом судового спору.

Отже, рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення кредитної заборгованості з основного боржника та кожного з поручителів окремо на користь позивача ПАТ «Родовід Банк».

Відповідно до ст.88 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат належить стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір у рівних частках - по 1.218 грн.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, задовольнити частково.

Скасувати рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №38.3/АК-00161.08.2 від 11.09.2008 року у сумі 26.680(двадцять шість тис. шістсот вісімдесят) дол.США, 47 центів, що за курсом валют становить 345.506(триста сорок п'ять тис. п'ятсот шість) грн., та 110.161(сто десять тис. сто шістдесят одна) грн., 45 коп., що складається, з:

- простроченої заборгованості по тілу кредита - 20.050 (двадцять тис. п'ятдесят) дол. США, 91 цент, що за курсом валют становить 259.659 (двісті п'ятдесят дев'ять тис. шістсот п'ятдесят дев'ять)грн.28 коп.;

- простроченої заборгованості за відсотками по кредиту - 6.629 (шість тис. шістсот двадцять дев'ять) дол.США, 56 центів, що за курсом валют становить 85.852(вісімдесят п'ять тис. вісімсот п'ятдесят дві) грн.80 коп.;

- пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту - 50.000 (п'ятдесят тис.) грн.;

- 3% річних - 21.128 (двадцять одна тис. сто двадцять вісім) грн.,06 коп.;

- втрати від інфляції за прострочку погашення тіла кредита - 4.140 (чотири тис. сто сорок) грн., 58 грн.;

- плата за прострочку комісійних платежів - 34.892 (тридцять чотири тис. вісімсот дев'яносто дві) грн.,81 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №38.3/АК-00161.08.2 від 11.09.2008 року у сумі 26.680(двадцять шість тис. шістсот вісімдесят) дол.США, 47 центів, що за курсом валют становить 345.506(триста сорок п'ять тис. п'ятсот шість) грн., та 110.161(сто десять тис. сто шістдесят одна) грн., 45 коп., що складається, з:

- простроченої заборгованості по тілу кредита - 20.050 (двадцять тис. п'ятдесят) дол. США, 91 цент, що за курсом валют становить 259.659 (двісті п'ятдесят дев'ять тис. шістсот п'ятдесят дев'ять)грн.28 коп.;

- простроченої заборгованості за відсотками по кредиту - 6.629 (шість тис. шістсот двадцять дев'ять) дол.США, 56 центів, що за курсом валют становить 85.852(вісімдесят п'ять тис. вісімсот п'ятдесят дві) грн.80 коп.;

- пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту - 50.000 (п'ятдесят тис.) грн.;

- 3% річних - 21.128 (двадцять одна тис. сто двадцять вісім) грн.,06 коп.;

- втрати від інфляції за прострочку погашення тіла кредита - 4.140 (чотири тис. сто сорок) грн., 58 грн.;

- плата за прострочку комісійних платежів - 34.892 (тридцять чотири тис. вісімсот дев'яносто дві) грн.,81 грн.

В решті позову відмовити.

В іншій частині апеляційну скаргу відхилити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» сплачений судовий збір, по 1.218 (одна тис. двісті вісімнадцять) грн., з кожного.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді