Провадження № 2/638/371/17
28.02.2017 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення майна з-під арешту,
ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі за текстом-позивачі) звернулись до суду з позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просять звільнити квартиру АДРЕСА_1 з-під арешту, накладеного 22.08.2005 року №2315139 та №2315150 від 22.08.2005 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції м.Харкова ОСОБА_4 на підставі повідомлення від 15.08.2005 року ВДВС Дзержинського района м.Харкова.
Свої вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1, разом із ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 отримали у власність квартиру АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1998 р. №1-98-119774. Зазначена квартира належала ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності без визначення часток.
ОСОБА_5 помер 19 січня 2016 року. Заповіт не складався.
Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_3. ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини, оскільки подала відповідну заяву. Інші спадкоємці відсутні.
У липні 2016 року позивачі, звернулися до Шостої Харківської державної нотаріальної контори ( нотаріус ОСОБА_6) оформити спадщину, де їх усно повідомили про те, що мається заборона на квартиру АДРЕСА_3 у вигляді обтяжень № 2315139 від 22.08.2005 р. та №2315150 від 22.08.2005 р. Вказана заборона, накладена на майно позивачів порушує право їх приватної власності, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд та не можуть оформити свої спадкові права.
Представник позивачів ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечував.
Відповідач, Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, свого представника про причини неявки до суду не повідомив.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 отримали у власність квартиру АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1998 р. №1-98-119774. Зазначена квартира належить ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності без визначення часток, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло від 16 березня 1998 року, реєстраційний №1-98-119774.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є синами ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.17,18). Позивачка ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_5, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (а.с.19).
ОСОБА_5 помер 19 січня 2016 року про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №1418 (а.с.16). Заповіт не складався. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_3. ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини, оскільки подала відповідну заяву. Заява про прийняття спадщини ОСОБА_1 в матеріалах спадкової справи відсутня.
Згідно довідки ТОВ '"Експертний будівельно-інжінірінговий центр" № 561/16-05 від 16.05.2016 року загальна площа квартири 65,5 кв.м. житлова площа 43,9 кв.м. Самочинних перепланувань та реконструкцій не виявлено. Обтяження та арешти відсутні (а.с.21).
Позивачі звернулись до суду та просять звільнити квартиру АДРЕСА_1 з-під арешту.
Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до п.4.15, 4.17 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
З Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, долученого до матеріалів справи, вбачається, що 22.08.2005 року №2315150 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції м.Харкова ОСОБА_9 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4, власником якої є ОСОБА_8.
22.08.2005 року №2315139 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції м.Харкова ОСОБА_9 накладено арешт на невизначене майно, все майно, власником якого є ОСОБА_8 (а.с.85-86).
Таким чином, арешт накладено не на квартиру АДРЕСА_5, про зняття арешту з якої просять позивачі. Власником обєкту обтяження є ОСОБА_8, а не спадкодавець ОСОБА_5. Будь-яких доказів про наявність арешту або заборони відчуження спадкового майна, що належало ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні та судом не встановлені.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову позивачів до Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення майна з-під арешту відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя -