Справа № 484/3452/16-ц
Провадження № 2/484/117/17
Рішення

Іменем України

(заочне)

30.01.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Максютенко О.А.

при секретарі Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою

встановив:

14 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу в сумі 51 260 грн. 80 коп. та судових витрат в сумі 551 грн. 20 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що він 29.01.2016 року передав відповідачу під розписку гроші у розмірі 2000 (дві ) тисячі доларів США які вона мала повернути при першій вимозі, про що ОСОБА_2 написала власноручно розписку. Однак звернувшись до відповідача в квітні 2016 року з вимогою про повернення боргу , позивач гроші не отримав.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 надав заяву про слухання справи у його відсутінсть ,позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідачка у судове засідання не з»явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, заперечень щодо позову не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 29.01.2016 року позивач та відповідач уклали договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачеві гроші в сумі 2 тис. дол.. США, а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути гроші при першій вимозі позивача. Цей договір позики був оформлений у письмовому виді розпискою, що відповідає вимогам ст.1047 ЦК України та що підтверджується оригіналом цієї розписки, залученої до матеріалів справи.

Як встановлено судом, свої зобов'язання перед позивачем по поверненню суми боргу відповідач дотепер не виконав, що підтверджується матералами справи, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і

умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 , прийнятої за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ст.355 ЦПК України.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки.

У разі укладення договору позики на позичальника покладається зобов'язання повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, при цьому позичальнику надається право оспорити договір позики у зв'язку з тим, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, як зазначено у частині першій статті 1049 ЦК України та частині першій статті 1051 ЦК України.

За правилом статті 1051 ЦК України при оспорюванні позичальником договору позики з підстави, що грошові кошти не були ним одержані від позикодавця, якщо договір позики укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були отримані позичальником.

Отже, позов слід задовольнити курс української гривні до долара США станом на 14.11.2016 року відповідно до даних НБУ складає 2563.0399 грн. за 100 доларів США. Таким чином сума боргу, що підлягає стягненню складає 51260 грн.80 коп.

Крім того, відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

керуючись ст.ст.10,60,88,212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , 18 04.1957 року народження - 51 260 грн. 80 коп. суму боргу відповідно до розписки від 29.01.2016 та 551 грн. 20 коп. судового збору, а всього стягненню підлягає 51812 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

СУДДЯ: