Справа № 477/48/17
Провадження № 2/477/356/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Хижняк К.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2017 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просять встановити факт родинних відносин між померлими 27.09.2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, померлим 16 березня 1997 року. Просили визнати за ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Лиманський» в с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, а також на житловий будинок № 15 по вул. Робочій в с. Лимани, після смерті спадкодавця ОСОБА_5, а за ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 5,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після ОСОБА_8, померлої 11 листопада 2006 року.

В обґрунтування цих вимог, позивачі вказували, що після смерті їх діда ОСОБА_9 залишилося спадкове майно, в тому числі у виді права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Лиманський» в с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, яку в рівних частках прийняли у спадок його дружина ОСОБА_10 та сини ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки площею 5,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку, розташованого в с.Лимани по вул. Робочій 15 Вітовського району Миколаївської області.

Вказану спадщину в рівних частках прийняли у спадок її сини ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Втім свого права щодо вищевказаного майна не оформили.

Після смерті ОСОБА_11 спадщину прийняла його донька позивач по справі ОСОБА_2 та після смерті ОСОБА_12 його син позивач по справі ОСОБА_1

Спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склали між собою спадковий договір, за умовами якого ОСОБА_2 виділяється право на земельну частку (пай) та житловий будинок, а ОСОБА_1 земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Втім можливість нотаріального оформлення їх спадкових прав вичерпана, оскільки оригінали правовстановлюючих документів щодо права на земельну частку (пай) та щодо земельної ділянки втрачені, а стосовно житлового будинку ОСОБА_10 правовстановлюючого документу на своє імя оформлено не було. Окрім того, перешкодою в оформленні спадкових прав ОСОБА_2 є розбіжності в написанні прізвища попередніх спадкодавців: її батька ОСОБА_11 та діда ОСОБА_9 і бабусі ОСОБА_8С За такого, для захисту своїх спадкових прав вони були змушені звернутися до суду із цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявлені вимоги своєї довірительки підтримала та пояснила про вищевикладене.

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав, пояснив, що між ним та ОСОБА_2 укладено спадковий договір про розподіл спадкового майна, втім через втрату оригіналів правовстановлюючих документів, а також у звязку з не оформленням їх бабусею ОСОБА_10 на своє імя правовстановлюючого документу щодо житлового будинку, вичерпано можливість оформлення їх спадкових прав в нотаріальному порядку.

Відповідач Галицинівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнала та просила справу розглянути за відсутності їх представника.

Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про смерть 1-ФП № 119517, ОСОБА_9 помер 16 березня 1997 року, про що Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 21 від 20.03.1997 року (а.с. 15).

За даними Лиманівської сільської ради щодо осіб зареєстрованих із ОСОБА_9 на час його смерті, а також за даними спадкової справи №151/2001, спадкоємцями ОСОБА_9 (сит. 529 ЦК у редакцій чинній на час прийняття спадщини), які прийняли спадщину є його дружина ОСОБА_10 та сини ОСОБА_11 та ОСОБА_12. На їх імя 02 квітня 2001 року видано свідоцтво про право на спадщину, в тому числі щодо вищевказаного права на земельну частку (пай).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть І-ФП № 036403, ОСОБА_10 померла 11 листопада 2006 року, про що Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 74 від 14.11.2006 року (а.с. 16).

За даними Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкова справа після смерті ОСОБА_10 не заводилась (а.с. 70).

Згідно даних Лиманівської сільської ради про осіб, які були зареєстровані із ОСОБА_8 на час її смерті та відповідно до ст.ст. 1261, 1269 ЦК України, її сини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є такими, що прийняли спадщину після смерті матері.

Втім своїх спадкових прав не оформили.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть І-ФП № 060523, ОСОБА_12 син спадкодавців ОСОБА_9 та ОСОБА_10, помер 12 квітня 2007 року, про що Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 24 від 16.04.2007 року (а.с. 17).

За даними копії спадкової справи після смерті ОСОБА_12 та даних щодо осіб, які були зареєстровані із ним на час смерті, спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті батька є його син позивач по справі ОСОБА_1.

Їх родинні відносини як батька та сина підтверджуються даними копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 14).

За даними копії свідоцтва про смерть І-ФП № 090797, ОСОБА_11 помер 27 вересня 2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 49 від 01.10.2008 року (а.с. 18).

Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_11, а також про осіб, які були зареєстровані із ним на час смерті (а.с. 36), єдиною спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину є його донька позивач по справі ОСОБА_2

Їх родинні відносини як батька та доньки підтверджуються даними копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_11) Т.А., та даними копії свідоцтва про шлюб 1-ФП № 069051 (а.с. 11-12).

Підстави, з яких позивачі позбавлені можливості нотаріального оформлення їх спадкових прав після смерті спадкодавців ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтверджуються змістом письмових розяснень нотаріусів Жовтневої (нині Вітовської) державної нотаріальної контори Миколаївської області (а.с. 54-55).

Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вказують позивачі, оригінали правовстановлюючих документів Державний акт на земельну ділянку, належну ОСОБА_10, сертифікату на земельну частку (пай), виданого на імя спадкодавця ОСОБА_9, та свідоцтво про право на спадщину від 02.04.2001 року, втрачені.

Втім належність першочерговому спадкодавцю ОСОБА_9 сертифікату на право на земельну частку (пай) підтверджується даними копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 004307, виданого 05 вересня 1996 року на імя ОСОБА_9, зареєстрованого у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 06.06.1997 року за № 349 (ас. 21).

Зі змісту спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_9 вбачається про належність спадкодавцям ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в рівних частках права на вказану земельну частку (пай), на яку останнім 02.04.2001 року видано свідоцтво про право на спадщину.

Щодо земельної ділянки площею 5,72 га, то належність вказаного майна попередньому спадкодавцю ОСОБА_10 підтверджується даними копії Державного акту серії МК № 039146, виданого 26 січня 2005 року на підставі розпорядження Жовтневої РДА від 23 липня 2004 року № 316-р (а.с. 22), а також підтверджується даними відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі від 06.12.2016 року (а.с. 37), згідно яких за ОСОБА_10 згідно Книги записів державних актів на право власності на землю зареєстрований державний акт МК №039146 щодо її прав стосовно земельної ділянки площею 5,72 га, кадастровий номер :03:000:0302.

Щодо житлового будинку, то як вказують позивачі, правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок їх бабуся ОСОБА_10 не одержувала.

Однак, за даними погосподарської книги, а також відомостей Лиманівської сільської ради, головою домогосподарства за адресою с.Лимани, вул. Робоча, 15 Жовтневого району Миколаївської області є ОСОБА_10 (а.с. 24-26).

За даними технічного паспорту вказаного житлового будинку, останній 1970 року побудови (а.с. 28-32).

Згідно відомостей Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за вказаною адресою самочинні будові відсутні, відомості щодо власника станом на 28.12.2012 року відсутні (а.с. 27).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу.

Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час набуття ОСОБА_10 прав щодо вказаного житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

За такого суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_10 набула права власності на це нерухоме майно, однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформила.

Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі (ст. 58 Конституції України), право власності ОСОБА_10 на це майно із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджає оформленню спадкових прав її спадкоємцями.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Щодо родинних відносин між попередніми спадкодавцями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та їх спадкоємцем ОСОБА_11, то такі підтверджується змістом Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 19), згідно якого дані про батьків ОСОБА_11 зазначені як: батько ОСОБА_13, мати - ОСОБА_14.

За вищевказаного суд вважає, що розбіжності в написанні прізвища батька позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_11 та його батьків є наслідком помилки при переведенні їх прізвища на українську мову.

Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, тобто фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи, що встановлення даного факту породжує правові наслідки для позивача ОСОБА_2, то її вимоги щодо становлення факту родинних відносин ОСОБА_11 та спадкодавців ОСОБА_9 і ОСОБА_10 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Належність спірного майна до спадкової маси встановлено зі змісту досліджених письмових доказів, про що зазначено вище.

Відповідно до змісту спадкового договору, укладеного між позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1, останні, як спадкоємці спірного майна, дійшли згоди про його поділ наступним чином:

ОСОБА_15 виділяється у спадщину право на земельну частку (пай) розміром 8,56 умовних кадастровий гектарів, та житловий будинок № 15 по вул. Робочій в с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області;

ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка площею 5,72 га, кадастровий номер :03:000:0302 (а.с. 8).

Відповідно до положень ч.2 ст.1278 ЦК України, кожен спадкоємець має право на виділ його частки в натурі. Оскільки за вимогами ч.5 ст.1268 ЦК України, спадкове майно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, то останні вправі розпорядитись належним їм майном, в тому числі уклавши вищевказаний договір про виділ кожному в натурі його частки.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ст.ст. 1261, 1268-1269, 1278 ЦК України, встановивши належність вищевказаного майна до спадкової маси, прийняття позивачами спадщини після смерті їх батьків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, що можливість нотаріального оформлення їх спадкових прав вичерпана, то відповідно до ст. 16 ЦК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідним їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_11, померлий 27 вересня 2008 року є сином померлого 16 березня 1997 року ОСОБА_9 та померлої 11 листопада 2006 року ОСОБА_10.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 8,56 умовно кадастрових гектарів у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Лиманський» в с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, що зазначено у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії МК №004307, виданому на імя ОСОБА_9 та зареєстрованого у Книзі сертифікатів 06 червня 1997 року за № 349.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 15 з прилеглими до нього будовами та спорудами, що розташовані по вул. Робочій в с.Лимани Вітовського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 5,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0302, що зазначена у Державному акті серії МК № 039100, зареєстрованому у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №376, та виданого 26.01.2005 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2017 року.

Суддя Л.М. Семенова