Справа № 740/4609/16-ц
Провадження № 2/740/260/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до Стодольської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказала, що її батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час перебування в шлюбі було збудовано будинок № 14 по вул. Леніна (Миру) в с.Стодоли Ніжинського району Чернігівської області, який станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи «робітничий двір». Таким чином вони були власниками даного будинку по 1/2 частині кожен. 11 березня 2012 року померла мати позивача ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя вона залишила заповіт, відповідно до якого належні їй земельні ділянки заповідала позивачу. У встановлений законом шестимісячний строк позивачем, було подано до Ніжинської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і отримано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та за законом на 1/2 частину грошових вкладів, належних матері. Крім неї, спадкоємцем за законом першої черги був її батько - ОСОБА_3, який прийняв спадщину, у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Належну матері 1/2 частку житлового будинку № 14 по вул. Миру(Леніна) в с. Стодоли Ніжинського району, яка не була охоплена заповітом, успадкували в рівних частинах позивач та її батько - спадкоємці за законом першої черги. Таким чином, фактично батько став власником 3/4 частин будинку. Але документально це не було оформлено. 21 березня 2016 року помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, що складалась, окрім іншого, з 3/4 частин спірного житлового будинку. ОСОБА_2 спадщину прийняла та 5 грудня 2016 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні батьку земельні ділянки та за законом на грошові вклади. Проте постановою нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 05 грудня 2016 року № 6243/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок № 14 по вул. Миру(Леніна) в с. Стодоли Ніжинського району з посиланням на те, що право власності на вищевказаний будинок не зареєстровано. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 14 по вул. Миру (Леніна) в с. Стодоли Ніжинського району, що є спадковим майном, після смерті батьків.

Позивач в судове засідання не зявилася надавши заяву про підтримання вимог та розгляд справи в її відсутність.

Відповідач представник Стодольської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не зявився надіславши заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Свідоцтвом про народження з урахуванням свідоцтва про шлюб підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2В.(а.с.6).

Довідка Стодольської сільської ради від 01.07.2016 року підтверджує, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння № 14 розташоване по вул. Леніна в с. Стодоли Ніжинського району мало статус робітничого двору в якому проживали ОСОБА_3 власник та ОСОБА_4 його дружина(а.с 8).

Свідоцтвом про смерть доводиться, що ОСОБА_4 померла 11 березня 2012 року.

Відповідно до довідки Стодольської сільської ради ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована та проживала в с. Стодоли на вул.Миру(Леніна),14 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 (а.с.9).

Як вбачається з наданої на запит суду копії спадкової справи №138/2012 спадщину після померлої ОСОБА_4 прийняли її дочка ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 29 листопада 2012 року на імя ОСОБА_2 було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки №416 площею 2,17 га та №741 площею 0,66 га. 12 березня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, що належали за життя спадкодавцю.

Свідоцтвом про смерть доводиться, що ОСОБА_3 помер 21 березня 2016 року (а.с.7).

Відповідно до довідки Стодольської сільської ради ОСОБА_3 на момент смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніна),14 один (а.с.10).

Відповідно до спадкової справи, заведеної стосовно майна померлого ОСОБА_3, єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину є ОСОБА_2, його дочка, яка 05 грудня 2016 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки № 431 площею 2,1705 га та №753 площею 0,5559 га та свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади.

Постановою від 05.12.2016 року державний нотаріус Другої Чернігівської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, так як вказаний будинок не зареєстрований за спадкодавцем (а.с 18).

Відповідно до довідки КП «Ніжинського МБТІ» від 14.07.2016 року (а.с. 11) право власності на житловий будинок № 14 розташований по вул. Миру(Леніна) в с. Стодоли Ніжинського району не зареєстроване ні за ким.

Як суспільна група, робітничий двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. І хоча спадковий будинок побудований батьками позивача до 5 серпня 1992 року і підставою для оформлення права власності на нього є висновок про технічний стан будинку, складений бюро технічної інвентаризації і не потребує прийняття його в експлуатацію відповідно до постанови КМУ від 5 серпня 1992 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів нерухомості», позивач не може зареєструвати власність за покійними, оскільки в силу статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Відповідно до ст. 22 КЗпШС майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю, а отже вказаний будинок належав батькам позивача на праві спільної сумісної власності по 1/2 частці кожному.

Таким чином, відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України, так як суд знаходить законні підстави для визнання права власності на житловий будинок за позивачем.

Керуючись ст.ст.1223,1261 ЦК України, ст. ст.213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 14 розташованого по вул. Миру (колишня назва Леніна) в с. Стодоли Ніжинського району Чернігівської області, в порядку спадкування за законом після померлої 11 березня 2012 року матері ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 14 розташованого по вул. Миру (колишня назва Леніна) в с. Стодоли Ніжинського району Чернігівської області, в порядку спадкування за законом після померлого 21 березня 2016 року батька ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1