15 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЄвграфовоїЄ.П., Ізмайлової Т.Л.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», третя особа - виробничо-комерційне підприємство «Швея», про визнання частки у спільному майні та визнання права власності на цю частку,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (далі - ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор»), третя особа - виробничо-комерційне підприємство «Швея» (далі - ВКП «Швея»), про визнання частки у спільному майні та визнання права власності на цю частку.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 31 травня 1994 року Фонд комунального майна Чутівського району Полтавської області (далі - Фонд) продало, а товариство покупців ВКП «Швея» придбало державне майно цього підприємства, серед яких були і нежитлові приміщення загальною площею 499,5 кв. м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1, і ОСОБА_4 приймала участь у складі товариства покупців ВКП «Швея» та викупі майна. Дане приміщення товариством покупців ВКП «Швея» не передавалось у власність ВКП «Швея», а тому ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор», в порушення встановленого порядку, провело реєстрацію приміщення за ВКП «Швея», не перевіривши наявність правових підстав для реєстрації. ОСОБА_4 вважала, що їй, як члену товариства покупців ВКП «Швея», належить 6,6 % у спільному майні нежитлових приміщень загальною площею 499,5 кв. м., а ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор», зареєструвавши право колективної власності на приміщення за ВКП «Швея», позбавило її належного їй права власності.
Ураховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просила визначити їй частку у спільному майні нежитлових приміщень загальною площею 499,5 кв. м., що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, у розмірі 6,6 % та визнати за нею право власності на належну їй частку.
Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від

10 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня

2016 року рішення Чутівського районного суду Полтавської області від

10 серпня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не є ані власником, ані співвласником спірного приміщення, визнання частки у спільному майні та визнання права власності на яке просить визнати позивач, а отже є неналежним відповідачем.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що судом першої інстанції клопотання про залучення відповідача та про визначення субʼєктного складу сторін були залишені без належної уваги, а тому суд апеляційної інстанції в силу положень ст. 303 ЦПК України щодо меж розгляду справи та відсутності повноважень наданих йому цим Кодексом, позбавлений можливості виправити допущені судом першої Інстанції порушення.

Судами встановлено та вбачається із матеріалів справи, що у жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор», третя особа - ВКП «Швея», про визнання частки у спільному майні та права власності на цю частку, в якому після доповнення та уточнення позовних вимог просила визнати: протиправними дії відповідача щодо внесення 07 травня 2002 року запису в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 2 про реєстрацію за ВКП «Швея» права колективної власності на нежитлові приміщення загальною площею 499,5 кв. м. в

АДРЕСА_1 та визначити розмір належної їй частки у спільному майні вказаних приміщень у розмірі 6,6 %, визнавши право власності на належу їй частку.

В подальшому, ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про визнання дій протиправними закрито, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції розглянувши справу в межах заявлених ОСОБА_4 позовних вимог з урахуванням визначеного ОСОБА_4 субʼєктного складу сторін, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» не є ані власником, ані співвласником спірного приміщення.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не залучено до участі у справі співвідповідачів спростовуються матеріалами справи.

Так, у лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду першої інстанції із клопотанням про залучення співвідповідачів, а саме: ВКП «Швея» та ТОВ «ВКП Швея» та із заявою про доповнення та уточнення позовних вимог.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від

19 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до ВКП «Швея», ТОВ «ВКП Швея» про зобовʼязання визнати належне ОСОБА_4 право спільної часткової власності у майні - нежитлових приміщень загальною площею 499,5 кв. м. у розмірі 6,6 % залишено без руху (т. 1 а. с. 190).

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від

04 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до ВКП «Швея», ТОВ «ВКП Швея» про зобовʼязання визнати належне ОСОБА_4 право спільної часткової власності у майні - нежитлових приміщень загальною площею 499,5 кв. м. у розмірі 6,6 % визнано неподаною та повернуто позивачу. Провадження в частині позовних вимог до ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор», третя особа - ВКП «Швея», про визначення частки у спільному майні та права власності на цю частку продовжено (т. 1 а. с. 214).

Таким чином, судом першої інстанції було розглянуто клопотання ОСОБА_4 про залучення до участі у справі співвідповідачів та заяви про доповнення та уточнення позовних вимог, надавши можливість ОСОБА_4 на виконання положень ст. ст. 119-121 ЦПК України усунути недоліки, зокрема: зазначити імʼя позивача та відповідачів, їх місце проживання та місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звʼязку, викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначити зміст позовних вимог та надати докази, які підтверджують кожну обставину та наявність підстав для звільнення від доказування, також надати документ про сплату судового збору та копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів. Однак зазначені вимоги суду позивачем не виконано, а тому суд першої інстанції позовну заяву ОСОБА_4 до ВКП «Швея», ТОВ «ВКП Швея» про зобовʼязання визнати належне ОСОБА_4 право спільної часткової власності у майні - нежитлових приміщень загальною площею 499,5 кв. м. у розмірі 6,6 % визнав неподаною та повернув позивачу.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», третя особа - виробничо-комерційне підприємство «Швея», про визнання частки у спільному майні та визнання права власності на цю частку залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова