07 лютого 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Таран Н.Г.
за участю секретаря судового засідання - Яремус-Байсанової А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Сталкер», про захист прав та інтересів споживача,
Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем її прав як інваліда 2 групи на безкоштовний проїзд у приміському автобусному маршруті загального користування №817 «Бабинці - Київ «Дачна». У зв'язку з порушенням відповідачем прав позивача ОСОБА_1 просить визнати її право на безоплатний (пільговий) проїзд в рейсах приміських автобусних маршрутів, що здійснюються Приватним підприємством «Сталкер». Зобов'язати відповідача припинити перешкоджати позивачу користуватись послугами перевезення пасажирів, що надаються на рейсах приміських автобусних маршрутів, які здійснює Приватне підприємство «Сталкер».
В судове засідання позивач та її представник не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, відповідно до якого представник позивача просить розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують.
Представник відповідача Приватного підприємства «Сталкер» в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.
Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 від 25.03.2008 року виданого Пенсійним фондом України, тобто суб'єктом згаданим в п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №354 від 17.05.1993 року та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №355 від 17.05.1993 року та має право на безоплатний проїзд.
Відповідачем в свою чергу надаються послуги з перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 817 «Бабинці - Київ «Дачна», користуючись якими позивач була позбавлена права на безоплатний проїзд, а тому була змушена їх оплатити, що вбачається з поданих квитків на проїзд.
Відповідно до листа Київської обласної державної адміністрації від 02.07.2015 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що Управління звернулось до перевізника Приватного підприємства «Сталкер» з аналогічним листом та повідомило його про необхідність проведення позачергових інструктажів стосовно Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та здійснення перевезення пасажирів відповідно до чинного законодавства та укладеного договору з організатором пасажирських перевезень Київською обласною державною адміністрацією.
Згідно статей 1 і 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» автобус є колісним транспортним засобом, який за своєю конструкцією і обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев'ять з місцем водія включно.
Приміським автобусним маршрутом загального користування є автобусний маршрут, який з'єднує населені пункти і протяжність якого не перевищує 50 км. та на якому здійснюються регулярні пасажирські перевезення.
Відповідно до вищевказаного листа Київської обласної державної адміністрації автобусний маршрут № 817 «Бабинці - Київ «Дачна» є приміським автобусним маршрутом загального користування.
Послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за нормою ст.11 Закону України «Про автомобільний транспорт» є соціально значущими послугами автомобільного транспорту і надання таких послуг на пільгових умовах здійснюється відповідно до законодавства з питань поставки продукції для державних потреб.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.
Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 354 від 17.05.1993 року «Про безоплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» вводиться безплатний проїзд для пенсіонерів за віком на міському пасажирському транспорті загального користування (крім метрополітену і таксі) та приміських маршрутах.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 355 від 16.08.1994 року поширено чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року №354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» на інвалідів.
У зв'язку з вищевикладеним та оскільки позивач є суб'єктом згаданим в п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №354 від 17.05.1993 року та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №355 від 17.05.1993 року суд вважає, що право позивача на безоплатний проїзд є порушеним, а тому підлягає захистові разом із зобов'язанням відповідача вжити заходів до його поновлення.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено, судові витрати присуджуються позивачеві. За правилами частини 3 вказаної процесуальної норми якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Оскільки позов задоволено, то відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України та з урахуванням суми судового збору, що підлягала сплаті за подання позовної заяви, від сплати яких позивач звільнена на підставі закону, стягненню з Приватного підприємства «Сталкер» на користь держави підлягає 1102,40 грн. судового збору.
На підставі викладеного і керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Постановою Кабінету Міністрів України № 354 від 17.05.1993 року «Про безоплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування», Постановою Кабінету Міністрів України № 355 від 16.08.1994 року, ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Сталкер», про захист прав та інтересів споживача - задовольнити.
Визнати право ОСОБА_1 на безоплатний (пільговий) проїзд в рейсах приміських автобусних маршрутів, що здійснюються Приватним підприємством «Сталкер».
Зобов'язати Приватне підприємство «Сталкер» припинити перешкоджати ОСОБА_1 користуватись послугами перевезення пасажирів Приватного підприємства «Сталкер», що надаються на рейсах приміських автобусних маршрутів, які здійснює Приватне підприємство «Сталкер».
Стягнути з Приватного підприємства «Сталкер» на користь держави 1102,40 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г.Таран