Справа № 344/8156/17
Провадження № 2/344/2990/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островського Л.Є.,

при секретарі с/з: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 12.09.2014 року в розмірі 138 773, 96 грн., яка складається з: 134 732 грн. - заборгованість по тілу позики, 4 041,96 грн. - 3% річних.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлялався належним чином, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання(а.с.21-26).

В матеріалах справи зазначено, що 12.09.2014 р. між сторонами укладено договір позики грошових коштів, за яким ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 5 200 доларів США з кінцевим терміном їх повернення до 15.10.2014 року

Оскільки відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобовязань за договорами позики, тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі: 138 773, 96 грн. (сто тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят три гривні девяносто шість копійок), яка складається з: 134 732 грн. (сто тридцять чотири тисячі сімсот тридцять дві гривні ) - заборгованість по тілу позики, 4 041,96 грн. (чотири тисячі сорок одна гривні девяносто шість копійок) - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

12 вересня 2014 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, за яким ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 5 200 доларів США., про що відповідачем надано розписку, з кінцевим терміном їх повернення до 15.10.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Судом встановлено, що за вищевказаним договором позики на даний час згідно з розрахунком заборгованості щодо договору від 12.09.2014 року відповідачем не повернуто заборгованість за зобовязанням в розмірі 134 732 грн. та проценти за користування коштами в розмірі 4041,96 грн. ( а.с.3).

Будь-яких доказів, які б спростовували надані Позивачем докази заборгованості за вказаним договором позики, Відповідачем не надано.

За таких обставин позовна вимога щодо стягнення з Відповідача суми заборгованості в розмірі 134 732 грн. основного боргу в користь Позивача є обґрунтованою та такою, що підлягають до задоволення.

В той же час, відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, Позивач також просив стягнути з Відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і, на відміну від пені, не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

За розрахунком позивача, який не спростовано належними засобами доказування, сума 3% річних від простроченої суми за договором позики від 12.09.2014 року становить 4041 грн. 96 коп.

За таких обставин позов у частині стягнення з відповідача 3% річних є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, ЦПК України, керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 12.09.2014 року в розмірі 138 773, 96 грн., яка складається з: 134 732 грн. - заборгованість по тілу позики, 4 041,96 грн. - 3% річних.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору - 1388грн. 00коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Островський Л.Є.