РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом ТОВ «Сфінк» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків , - встановив:

Позивач, ТОВ «Сфінк», звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_1, про відшкодування спричинених збитків в сумі 21508,70 дол. США, що складає 1118000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, відповідач безпідставно розпоряджався статутним капіталом підприємства - нежитловими приміщеннями загальною площею 451,9кв.м. в літ. «А-10» по Гімназійній набережній (Червоношкільна набережна ), б.16 в м.Харкові, шляхом забезпечення позову через ухвали судів, та відчуженням права користування вказаними нежитловими приміщеннями, внаслідок чого товариство частково припинило свою економічно діяльність, що спричинило збитки.

Відповідач ОСОБА_1, через свого уповноваженого представника та у поданих поясненнях, проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що позивач ніколи не був власником нежитлових загальною площею 451,9кв.м. в літ. «А-10» по Гімназійній набережній (Червоношкільна набережна ), б.16 в м.Харкові, відповідач ніяких збитків йому не спричиняв.

Суд вислухав представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивач в обґрунтування спричинених збитків посилається на те, що йому згідно із статутом належить на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 451,9кв.м. в літ. «А-10» по Гімназійній набережній (Червоношкільна набережна ), б.16 в м.Харкові, які є внеском до статутного капіталу.

За ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Реєстрація речових прав на нерухоме майно здіснюється у відповдіності до положень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За положеннями ст. 2 Закону єдиною системою, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав є Державний реєстр речових прав на нерухоме майно .

Згідно інформаційної довідки з Державногореєстру речових прав позивач ніколи не був зареєстрований власником нежитлових приміщень загальною площею 451,9кв.м. в літ. «А-10» по Гімназійній набережній (Червоношкільна набережна ), б.16 в м.Харкові.

В статуті на який посилається позивач взагалі не вкзано, які саме нежитлові приміщення входять до статутного капіталі товариства - площа, літ., тощо.

Тобто суду не надані докази того, що позивач є власником нежитлових приміщень загальною площею 451,9кв.м. в літ. «А-10» по Гімназійній набережній (Червоношкільна набережна ), б.16 в м.Харкові.

Посилання позивача на те, що відповідач безпідставно розпоряджався статутним капіталом підприємства, шляхом забезпечення позову через судові рішення та відчуження права користування вказаними нежитловими приміщеннями, суд не приймається, з наступних підстав.

Стаття 55 Конституції України (в редакції на час забезпечення позову) гарантує кожному право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. З ст. 8 Конституції). Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ч. 1 ст. 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

За ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Тобто звертаючись із позовом до суду, а також із заявами про забезпечення позову, відповідач реалізував своє конституційне право звернення до суду за захистом своїх прав у спосіб передбачений законом.

Доказів розпорядження відповідачем статутним капіталом позивача шляхом його відчуження, суду не надано.

За загальними підставами цивільно-правової відповідальності при відшкодуванні збитків зясуванню підлягають: наявність збитків, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між збитками і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Доказів наявності спричинення відповідачем позивачу збитків , протиправності поведінки відповідача та причинного звязку між діями та збитками - суду не надано.

Враховуючи не доведеність спричинення збитків відповідачем позивачу, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна