Справа № 355/312/17
Провадження № 2-н/355/28/17
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

10 березня 2017 року суддя Баришівського районного суду Київської області Єременко В.М., розглянувши матеріали справи наказного провадження №355/312/17, №пр.2-н/355/28/17 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» в особі Баришівського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» в особі Баришівського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію.

Перевіривши заяву та додані до заяви документи, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Як розяснено в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору про право встановлюється відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують право вимоги.

У пункті 13 постановивід 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив судам, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Зважаючи на те, що до заяви про видачу судового наказу не додано договору про надання відповідних послуг, який укладений між ПАТ «Київобленерго» в особі Баришівського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_1, а також інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання цих послуг, в даному випадку вбачається спір про право, що є підставою для відмови в прийнятті заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 95, 96, 100, 101, 294 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Київобленерго» в особі Баришівського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію та роз'яснити, що заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня її отримання копії ухвали.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_2