Справа № 522/4596/17
Провадження № 2/522/6370/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси,

у складі: головуючого - судді Бойчука А.Ю.

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання укласти договір найму, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та згідно уточненої позовної заяви просила:

-визнати за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням у квартирі № 2, по вул. Разумовській, у місті Одесі.

-зобовязати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму на квартиру АДРЕСА_1.

При цьому посилаючись на те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 був наймачем квартири №2, по вул. Разумовській у місті Одесі, у якій проживав та був зареєстрований.

ОСОБА_1 зареєстрована з 2006 року в квартирі № 1, по вул. Разумовській в місті Одесі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як сусіди мали дуже близькі дружні відносини, фактично проживали однією сімєю.

30.09.2006 року у ОСОБА_1 народилися діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. У квартирі № 1, по вул. Разумовській у місті Одесі, окрім ОСОБА_1 проживали та зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Оскільки квартира № 1 однокімнатна, житлова площа складає 16,71 кв. м., проживати в ній у шістьох не було можливості.

ОСОБА_2 у 2006 році вселив у займане жиле приміщення ОСОБА_1 як члена сімї і вона відповідно до ч.2 ст.65 ЖК України набула рівне з ОСОБА_2 право користування жилим приміщенням у квартирі № 2, по вул. Разумовській у місті Одесі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сімєю, вели сумісне господарство, вели єдиний бюджет тощо. У 2014 році ОСОБА_2 переїхав на інше постійне місце проживання та по теперішній час на спірній житловій площі не зявлявся, обовязки по утриманню квартири не виконував, вселитися не намагався, будь-яких претензій до спірного житлового приміщення не мав.

З часу вселення в спірну квартиру, а саме з 2006 року по теперішній час ОСОБА_1 проживає там постійно і користується жилим приміщенням, несе всі витрати, повязані з оплатою комунальних послуг та виконує інші зобовязання, що випливають із договору найму жилого приміщення.

Позивач зазначила, що позбавлена в повній мірі виконувати свої обовязки по утриманню житлової площі та обмежена в реалізації свого права щодо неї, оскільки з позивачем не укладено договір найму, а основний наймач вибув з квартири, у звязку з чим була змушена звернутися до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Статтею 15 ЦК України передбачено, право кожної особи на захист свого цивільного права та інтересу, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідно до копії довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрації) ОСОБА_2, 1945 р. н., проживає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2. У даному домі мешкає з 21.04.1989 року. Відповідно бухгалтерської інформації на сьогоднішній день квартира № 2 у буд. № 44 не приватизована.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 1987 р. н. та зареєстрована з 15.09.2006 року в квартирі № 1, по вул. Разумовській в місті Одесі.

Також, у вищевказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_8 з 27.02.2001 року, ОСОБА_9 з 14.06.1990 року, ОСОБА_3 ЬЗ 16.11.2007 року, ОСОБА_4 з 16.11.2017 року та ОСОБА_10 з 18.06.2002 року.

Позивач стверджувала, що оскільки квартира № 1 однокімнатна, житлова площа складає 16,71 кв. м., проживати в ній у шістьох не було можливості та вона з дітьми потребувала поліпшення житлових умов.

ОСОБА_2 у 2006 році вселив у займане жиле приміщення ОСОБА_1 як члена сімї і вона відповідно до ч.2 ст.65 ЖК України набула рівне з ОСОБА_2 право користування жилим приміщенням у квартирі № 2, по вул. Разумовській у місті Одесі.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі у встановленому законом порядку вселити в наймане житлове приміщення свого подружжя, дітей батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення в якості членів сімї наймача, набувають рівне з останніми членами сімї право користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем і проживаючими з ним членами його сімї не було іншої згоди про порядок користування жилим приміщенням.

Позивач стверджує, що вона з ОСОБА_2 проживали однією сімєю, вели сумісне господарство, мали єдиний бюджет, сумісно придбавали предмети вжитку, продукти, робили поточні ремонти в квартирі. Згодом ОСОБА_2 переїхав на інше постійне місце проживання та по теперішній час на спірній житловій площі не зявлявся, обовязки по утриманню квартири не виконував, вселитися не намагався, будь-яких претензій до спірного житлового приміщення не мав та не має до теперішнього часу.

Вищевказане підтверджується заявами ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13, від 16 серпня 2017 року № 911 та № 912, згідно яких, громадянка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2006 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 з дозволу ОСОБА_2. У квартирі АДРЕСА_2 знаходяться особисті речі ОСОБА_1 та її дітей, холодильник, телевізор, ліжка, пральна машинка тощо. Громадянин ОСОБА_2, колишній наймач квартири АДРЕСА_2 з 2006 року у вказаній квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі не має, жлдних перепон у проживанні або користуванні квартирою йому не чинилося. Всі оплати за комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_2 здійснюються ОСОБА_1

ОСОБА_14 № 01-17/827 від 18.08.2017 року, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради», на квартиру № 2, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, по вул. Разумовській станом на 31.12.2012 року відсутня технічна документація та реєстрація права власності. Також, Листом № 445/01-09 від 04.09.2017 року КП «Міське агенство з приватизації житла» повідомило, що згідно бази компютерних даних міськагенством свідоцтво про право власності на квартиру № 2 за адресою: м. Одеса, вул. Разумовська, 44 не видавалось.

ОСОБА_14 наданих письмових заперечень, відповідач вважає, що громадянка ОСОБА_1 не має законних підстав на квартиру АДРЕСА_2, оскільки вказана квартира є комунальною власністю і належить територіальній громаді м. Одеси та єдиним квартиронаймачем зареєстрованим у спірній квартирі є ОСОБА_2

Позивач разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживають у квартирі за адресою: кв. 2, по вул. Разумовській, буд. № 44, у місті Одесі. Факт проживання позивача в спірному приміщенні не заперечувався та був підтверджений в судовому засіданні представником відповідача.

ОСОБА_14 ч. 1. ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

В силу п. 4 ст. 3 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003року (далі Закон), місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 того ж Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

У ході розгляду справи представником позивача доведено, що з часу вселення ОСОБА_1 у квартиру між сторонами фактично склалися відносини найму щодо спірного житла, а саме позивач з сім'єю користується передбаченими для наймача спірного житла правами та виконує встановлені для наймачів житла зобов'язання (постійно проживає і користується жилим приміщенням, несе всі витрати, повязані з оплатою комунальних послуг тощо).

Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Квартира № 2, по вул. Разумовській, будинок № 44, у місті Одесі є окремою квартирою та відповідає вимогам ст. 63 ЖК України

Підпунктами 2.7(а) Положення «Про Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року №4584-VI (Додаток №3) визначено, що у галузі обліку та розподілу житла райадміністрація вирішує житлові питання, у тому числі щодо видачі ордерів, укладання договорів найму при розподілі неприватизованого житла на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради; внесення змін до договорів найму (зокрема, у разі зміни основного квартиронаймача або зміни складу членів сімї квартиронаймача); приведення договорів найму у відповідність до законодавства (зокрема, щодо дотримання форми договору); розподілу службового житла тощо;

Відповідно ч. 2 ст. 61 Житлового кодексу Української РСР, договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер).

Відповідно ст. 58 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Встановлені судом факти та оцінка представлених доказів в їх сукупності надають підстави вважати, що ОСОБА_1, проживаючи в квартирі кв. 2, по вул. Разумовській, буд. № 44, у місті Одесі з 2006 року, правомірно набула право користування жилим приміщенням, а як наслідок набув всі права та обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення.

На підставі викладеного, враховуючи наявні у райадміністрації повноваження, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають судовому захисту шляхом визнання за позивачем права користування кв. 2, по вул. Разумовській, буд. № 44, у місті Одесі та зобов'язання відповідача, укласти договір найму з позивачем.

ОСОБА_14 з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

У силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись: ст. ст.1,2,10,11,15,27,60,110,212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, зобовязання укласти договір найму - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (номер платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_3 право користування жилим приміщенням у квартирі № 2, по вул. Разумовській, будинок № 44, у місті Одесі.

Зобовязати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_1 (номер платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_3) договір найму на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Бойчук А.Ю.