АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/179/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівВасиленко Л. І., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів ,-

в с т а н о в и л а :

13 березня 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що з 15 липня 2005 року по 05 лютого 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_10.

Позивач ОСОБА_7 зазначає у позові, що під час шлюбу вона з відповідачем ОСОБА_6 нажили спільне майно, яке складається з автомобіля ЗАЗ СЕНС, номер та серія НОМЕР_3, дата реєстрації в ДАІ Черкаської області 23 жовтня 2013 року, червоного кольору, номер двигуна НОМЕР_1, тип кузова ХЕТЧБЕК - В.

Позивач вказує, що з листопада місяця 2015 року вона з відповідачем ОСОБА_6 разом не проживають. Їй стало відомо, що 16 грудня 2015 року ОСОБА_6, без її згоди продав вищезазначений автомобіль ОСОБА_11, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 грудня 2015 року.

Позивач посилається, що вона дізналася про продажу автомобіля відповідачем лише в кінці лютого 2016 року, коли у відділі ДАІ в Черкаській області взяла реєстраційні картки транспортного засобу. Тому позивач ОСОБА_7 просила суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь грошові кошти в сумі 64 000 грн. за 1/ 2 частину вартості майна, нажитого за час проживання спільно в шлюбі, а саме автомобіля ЗАЗ СЕНС, номер та серія НОМЕР_3, дата реєстрації в ДАІ Черкаської області 23 жовтня 2013 року, червоного кольору, номер двигуна НОМЕР_1, тип кузова ХЕТЧБЕК - В.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошові кошти, як грошову компенсацію за 1/ 2 частину спільного майна подружжя, а саме, - автомобіля ЗАЗ Сенс, д/з НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_1, в розмірі 54 027 грн. 45 коп., а також судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., а всього - 54578 грн. 65 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що при винесенні рішення судом не вірно дано оцінку наданим ним розпискам про взяття грошових коштів в борг при покупці автомобіля. Вважає, що судом невірно оцінені докази по справі, винесено завідомо неправосудне і протизаконне рішення. Просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2016 року та винести нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивача, посилаючись, що надані відповідачем розписки на підтвердження договорів позики, укладених в інтересах сім'ї, є неналежними та недопустимими доказами в обґрунтування заперечень проти позову, а спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном, а відповідач розпорядився ним на власний розсуд без письмової згоди позивача, а тому позивач має право на грошову компенсацію 1/ 2 частини вартості спірного транспортного засобу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи, наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 15 липня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 зареєстровано шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 941 (а. с. 6).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано (а. с. 11).

Від вказаного шлюбу є діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого відділом реєстрації актів цивільного по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1113 (а. с. 7) та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6, виданого відділом реєстрації актів цивільного по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1296 (а. с. 8).

За час перебування у шлюбі сторонами був придбаний автомобіль марки ЗАЗ SENS, номерний знак та серія знака НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_1. Даний транспортний засіб було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_6 на підставі довідки рахунку № НОМЕР_7 від 17.10.2013 року, акту прийому-передачі /ДОД-6/ №ТОВ236454 від 30.09.2013 року, що підтверджується даними реєстраційної картки транспортного засобу (а. с. 10 ).

Згідно даних реєстраційної картки транспортного засобу 16 грудня 2015 року за ОСОБА_11 зареєстровано право власності на автомобіль ЗАЗ SENS, червоного кольору, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний державний номер НОМЕР_3 згідно договору купівлі-продажу від 16 грудня 2015 року (а. с. 9).

Відповідно даних висновку експерта за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи № 623/16-23 від 23 серпня 2016 року, ринкова вартість автомобіля ЗАЗ Сенс, номер та серія НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_1, на час проведення експертизи становить 108054,90 грн. (а. с. 53- 61).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пунктом 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до п. 30 вказаної постанови, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таким чином, на підставі приведених вище доводів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вказаний позивачем автомобіль є спільною власністю подружжя і підлягає поділу згідно закону.

Доводи апелянта про те, що судом не дано оцінку наданим розпискам про взяття грошових коштів в борг при покупці автомобіля, не можуть бути визнані обґрунтованими та достатніми, оскільки даним доводам дана належна оцінка судом та вони спростовуються висновками суду першої інстанції.

Так, апелянт посилається на розписки про взяття в борг 1000 доларів США від 11 вересня 2013 року у ОСОБА_13 - рідної сестри відповідача (а. с. 38) та 500 доларів США від 14 вересня 2013 року у ОСОБА_14, який є батьком відповідача (а.с. 37а). Проте, даними розписками не підтверджується, що ОСОБА_6 використав дані кошти для придбання саме спірного автомобіля та не свідчать про наявність договорів позики, укладених в інтересах сім'ї. Позивачем заперечуються боргові зобов'язання відповідача перед вказаними згідно розписок особами.

Відповідач ОСОБА_6 продав автомобіль, який придбаний в шлюбі , без згоди позивача , яка є обов'язковою при відчуженні майна, яке належить подружжю, тому суд на законних підставах задовольнив вимоги позивача частково, стягнувши на її користь вартість 1/ 2 частини автомобіля, який продано відповідачем ОСОБА_6

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач не довів належним чином факт придбання спірного майна за рахунок коштів, які належали апелянту особисто.

Таким чином, враховуючи встановлену Сімейним кодексом України презумпцію виникнення права спільної сумісної власності на майно, яке набувається подружжям або одним з подружжя у шлюбі, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни цілком обґрунтованого та справедливого рішення.

Доводи апелянта є безпідставними і спростовуються матеріалами справи, яким суд дав належну оцінку, оскільки відповідач не довів, що отримані відповідно до розписок кошти були витрачені на покупку спірного автомобіля.

Інших доводів, які спростували б законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення апеляційна скарга не містить.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі.

Судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :