Справа № 211/3532/17
Провадження № 2/211/1903/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді: Ткаченко С.В.

при секретарі: Польчик Л.В.

за відсутності:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 07.08.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 / 4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 09.07.2012 року.

На час звернення до суду у позивача в її сімейному стані нічого не змінилося, вона самотужки виховує сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Суми які перераховує відповідач є в основному мінімальними, бо наскільки їй відомо відповідач є фізичною особою підприємцем, і згідно отриманих сум аліментів він сплачує їй в розмірі відповідному не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Верховною Радою України прийнято Закон №2037-VІІІ від 17.05.2017 року, яким внесено зміни до ст..182 Сімейного кодексу України, «Обставини, які враховуються судом при визначені розміру аліментів» зокрема частини 2 де вказано «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Аби привести стягнення мінімального розміру на дитину вона змушена звернутися до суду та просити щоб мінімальний розмір аліментів на одну дитину був зазначеним неменшим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що відповідач аліменти сплачує нерегулярно, немає постійної дати. А інколи і пропускає місяць, що створює для неї незручності, оскільки вона повинна розраховувати як утримувати дитину, а тому вона просить суд зобовязати відповідача сплачувати аліменти щомісячно до 10 числа.

Просить стягнути з відповідача на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/ 4 частки усіх видів заробітку (доходу), до 10 числа кожного місяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття на її користь, починаючи з 08.08.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згоден частково, а саме згоден в частині визначення дати сплати аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав .

Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1 / 4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, на користь матері ОСОБА_1.

За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Свої вимоги позивач обґрунтувала внесенням змін до Сімейного кодексу України, зокрема статті 182, Законом України від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», де визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, СК України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв'язку зі змінами в законодавстві, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв'язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.

Згідно п.17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року за №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Жодних доказів про погіршення свого матеріального стану чи стану здоров'я позивач суду не надав.

Майновий стан позивача не змінився. З матеріалів позової заяви вбачається, що підставою звернення до суду з позовом є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів.

Таким чином, доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів.

Як підставу для зобов"язання відповідача сплачувати аліменти до 10 -го числа кожного місяця позивач посилається на ст. 181 ч 3 СК України. Зміст ч 3 ст. 181 СК України є наступним - "за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі" і жодних посилань, зобов2язань встановлення конкретної дати сплати щомісячних платежів не місить..

Таким чином, суд, на підставі вищевикладнгого, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки її позовні вимоги не стосуються збільшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення у справі про стягнення аліментів.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 182, 192 СК України, постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. №3, ст.ст.10,60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4