Справа № 285/4447/15-ц
провадження № 2/0285/272/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.02.2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Музика Н.Ю. та осіб, які беруть участь у справі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, Новоград-Волинського земельно-кадастрового бюро, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Качан Вікторія Олександрівна про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договорів купівлі-продажу земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.01.2017 року, позивач просила наступне:

- Встановити факт описки в державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 24.08.2008 р., у частині площі земельної ділянки, а саме визнати вірною загальну площу земельної ділянки - 0,0360 га, а не 0,0431 га.

- Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1, між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 від 05.12.2013 р., реєстраційний № 3910, посвідчений приватним нотаріусом Качан В.О., а саме: в п. 1.1. Договору вважати вірним розмір земельної ділянки 0,0360 га, а не 0,0431 га.

- Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.06.2016 р., реєстраційний № 1381, посвідчений приватним нотаріусом Качан В.О., а саме: в п. 1.1. Договору вважати вірним розмір земельної ділянки 0,0360 га, а не 0,0431 га.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що житловий будинок і господарські будівлі по АДРЕСА_2, знаходиться у спільній частковій власності 4-х співвласників: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Поділу (виділу) в натурі не проводилося. Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок знаходиться у спільному користуванні всіх 4-х співвласників.

Суміжним землекористувачем (АДРЕСА_1), є відповідач ОСОБА_3, яка в серпні місяці цього року звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якому відповідачами зазначила двох співвласників житлового будинку, - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Інших двох співвласників житлового будинку і користувачів земельної ділянки по АДРЕСА_2 до розгляду у справі не залучали.

Під час розгляду зазначеної справи позивачу стало відомо про незаконний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.12.2013 року суміжному землекористувачу (відповідачу по справі) ОСОБА_3, площею 0,0431 га, для обслуговування придбаної частки житлового будинку за цією адресою.

Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, який видано 14.08.2008 року Новоград-Волинською міською радою за розміром площі земельної ділянки має розбіжності з цивільно-правовою угодою (договором дарування) на 0,0071га. Відповідно до вищезазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку, яким визначені межі, з лівої сторони будинку, межа земельної ділянки ОСОБА_3 проходить під стінами помешкання позивача, тобто по земельній ділянці, що відноситься до житлового будинку по АДРЕСА_2.

До укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідачем ОСОБА_3, позивач вважала, що огорожа між земельними ділянками по АДРЕСА_2 є саме тією межею, що розділяє земельні ділянки.

25.12.2013 року ОСОБА_9 (від імені якого за дорученням діяв ОСОБА_10) продав земельну ділянку ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу, Качан В.О. У цьому договорі земельна ділянка вже складає 0,0431 га. Таким чином, при оформленні договору купівлі продажу земельної ділянки в 2013 році приватний нотаріус Качан В.О. всупереч діючого законодавства не взяла до уваги правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 0,0360 га (договір-дарування), а лише посилається на державний акт, який є додатком до договору дарування.

Крім того, нотаріус не витребувала в Новоград-Волинському управлінні Держземагенства витяг з Держреєстру. Тобто, в порушення законодавства України приватний нотаріус незаконно внесла в договір купівлі-продажу від 25 грудня 2013 року площу земельної ділянки 0,0431 га, що на 0,0071 га більше, ніж зазначено в договорі дарування.

Під час розгляду даної справи відповідачем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу належної їй земельної ділянки з ОСОБА_4 від 25.06.2016 р., який позивач також просила визнати недійсним в частині розміру земельної ділянки з тих самих підстав.

Позивач та її представник у судовому засіданні просили задовольнити вимоги, викладені в уточненій позовній заяві від 11.01.2017 року.

Інші учасники в судове засідання повторно не прибули, що відповідно до ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Від представника відповідача ОСОБА_4 (останнього власника спірної земельної ділянки) надійшла письмова заява про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно державного акту від 29.05.1999 р. земельна ділянка площею 0,0360 га по АДРЕСА_3, належала ОСОБА_11, який 07.12.2006 р. уклав договір дарування 46/100 ідеальних частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0360 га по АДРЕСА_3, з ОСОБА_9 Договір посвідчено приватним нотаріусом Качан В.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1271 (а.с.16,18)

На підставі зазначеного договору було видано державний акт НОМЕР_1, де площа земельної ділянки зазначена як «0,0431 га», кадастровий номер - НОМЕР_2, яка розташована по АДРЕСА_3, належить ОСОБА_9 (а.с. 10)

Разом з тим, відповідно до висновку відділу земельних ресурсів у м. Новоград-Волинський № 338 від 07.07.2008 р. було погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів про посвідчення права власності на земельну ділянку площею - 0,0360 га по АДРЕСА_3, громадянину ОСОБА_9 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

Така ж площа підтверджується технічною документацією на земельну ділянку

На підставі вищевикладеного, вбачається помилка в державному акті, а саме площа спірної земельної ділянки під час виготовлення нового акту була зазначена помилково.

Згідно відмітки у паспорті позивача НОМЕР_3 від 01.11.1997 р. вбачається, що вулиця «Свердлова» в м. Новоград-Волинський була перейменована на «Академіка Лисіна»

Відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки від 25.12.2013 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3910, посвідченого приватним нотаріусом Качан В.О., ОСОБА_9 продав ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0431 га, кадастровий номер - НОМЕР_2, яка розташована по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 змінила прізвище на «ОСОБА_3»

25.06.2016 р. ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки, розміром 0,431 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку.

У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 91, 96, 103 ЗК України, власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» N 858-IV від 22.05.2003р. заходи із землеустрою це передбачені документацією із землеустрою роботи щодо раціонального використання та охорони земель, формування та організації території об'єкта землеустрою з урахуванням їх цільового призначення, обмежень у використанні та обмежень (обтяжень) правами інших осіб (земельних сервітутів), збереження і підвищення родючості ґрунтів.

Згідно ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» N 3613-VI від 07.07.2011р. відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У випадку відсутності спору факти встановлюються в порядку окремого провадження, спірні факти встановлюються в порядку позовного провадження (ч. 6 ст. 235 ЦПК України)

Враховуючи, що спірні договори та державний акт оформлені відповідно до чинного законодавства, а спір існує лише про розмір земельної ділянки, суд вважає за можливе встановити факт описки в державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 24.08.2008 р., кадастровий номер НОМЕР_2, у частині площі земельної ділянки, а саме визнати вірною загальну площу земельної ділянки - 0,0360 га, а не 0,0431 га.

Оскільки площа та конфігурація земельної ділянки відповідає наданій суду технічній документації, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутня необхідність визнання державного акту недійсним, оскільки таке рішення призвело би до надмірного втручання в право власності відповідачів, що пов'язано з процедурою повторного оформлення права власності.

Задоволення такої позовної вимоги є належним способом захисту прав позивача, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості внесення виправлень у раніше видані акти про право власності на землю.

Помилкова інформація про площу земельної ділянки була включена до тексту оспорюваних договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як встановлено судом, у правовстановлюючих документах невірно було вказана площа суміжної земельної ділянки, а саме замість площі 0,0360 га вказано 0,0431 га. Земельна ділянка по АДРЕСА_2 суміжна із земельною ділянкою по АДРЕСА_1. При невірному визначені площі земельної ділянки її межа проходить по земельній ділянці позивача, що порушує її права.

Зі змісту заяви представника відповідача ОСОБА_4, який на теперішній час є власником земельної ділянки, по АДРЕСА_1, вбачається, що він не заперечує проти уточнення площі земельної ділянки та внесення відповідних змін до тексту правовстановлюючих документів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині оспорювання договорів, а саме:

- визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, від 25.12.2013 р., укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3, а саме: в п. 1.1. Договору вважати недійсною площу земельної ділянки 0,0431 га; вважати, що предметом договору є та ж земельна ділянка площею 0,0360 га.;

- визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, від 25.06.2016 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме: в п. 1.1. Договору вважати недійсною площу земельної ділянки 0,0431 га; вважати, що предметом договору є та ж земельна ділянка площею 0,0360 га.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмір 243 грн. 55 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 60, 88, 209 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт описки в державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 24.08.2008 р., кадастровий номер НОМЕР_2, у частині площі земельної ділянки, а саме визнати вірною загальну площу земельної ділянки - 0,0360 га, а не 0,0431 га.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, від 25.12.2013 р., зареєстрований в реєстрі за № 3910, посвідчений приватним нотаріусом Качан В.О., укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3, а саме: в п. 1.1. Договору вважати недійсною площу земельної ділянки 0,0431 га; вважати, що предметом договору є та ж земельна ділянка площею 0,0360 га.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, від 25.06.2016 р., зареєстрований в реєстрі за № 1381, посвідчений приватним нотаріусом Качан В.О., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме: в п. 1.1. Договору вважати недійсною площу земельної ділянки 0,0431 га; вважати, що предметом договору є та ж земельна ділянка площею 0,0360 га.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, Новоград-Волинського земельно-кадастрового бюро на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в розмір 243 грн. 55 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.02.2017 р.

Суддя А.В. Помогаєв