Справа № 161/2696/17
Провадження № 2/161/1643/17
У Х В А Л А

20 лютого 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Гринь О.М.

при секретарі - Муригіній А.І.,

вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Георесурс» про стягнення індексу інфляції за час прострочення сплати боргу та три проценти річних від простроченої суми,

встановив:

В провадження Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Георесурс» про стягнення індексу інфляції за час прострочення сплати боргу та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 817 459,00 грн.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у відповідності до якої заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Георесурс» (), що знаходиться за адресою: 28432, Кропивницька область, Компаніївський район, село Лозуватка, вул Центральна, буд. № 34.

Заява обґрунтована тим, що позивач вважає, що відповідач, може ухилятись від виконання рішення суду, продати або знищити майно, що зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявляючи вимоги про необхідність накладення арешту на майно, позивач зазначає, що сторона відповідача вчиняє дії, щодо знищення та продажу наявного у нього майна на підтвердження чого додає копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.11.2015 року та довідку КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» від 08 жовтня 2015 року № 653 згідно якої нежитлова будівля, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Георесурс» відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 11.10.2005 року Абазівською сільською радою Полтавського району, - знищена.

В той же час дослідивши матеріали додані до цивільного позову та на які посилається позивач у заяві про його забезпечення суд зазначає, що вони датовані 2015 роком, крім того жодних інших доказів на підтвердження наявності будь-якого майна у сторони відповідача разом із оцінкою його вартості позивач не надає, що позбавляє суд можливості визначити співмірність заявлених стороною заходів забезпечення позову також стороною позивача, враховуючи рік доданих до заяви довідки КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району», копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, не надано жодного доказу здійснення стороною відповідача будь-яких дій спрямованих на знищення чи відчуження майна підприємства.

Таким чином суд прийшов до висновку подана заява не містить належних доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, підстав для задоволення заяви суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Георесурс» (), що знаходиться за адресою: 28432, Кропивницька область, Компаніївський район, село Лозуватка, вул Центральна, буд. № 34 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Гринь