Справа № 214/36/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, зняття заборони на відчуження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 10.01.2017 року, в якому просила суд: розірвати договір довічного утримання (догляду) від 24.02.2016 року, укладений між нею та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 24.02.2016 року за реєстровим №74; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., що розташована за адресою: пр-т. Миру буд.27 кв.11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, на імя ОСОБА_2, здійснену 24.02.2016 року на підставі договору довічного утримання; визнати за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: пр-т. Миру буд.27 кв.11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область; зняти заборону на відчуження вказаного нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 24.02.2016 року за №75.

В обґрунтування предявлених вимог вказала, що 20.01.2016 року помер її син ОСОБА_4, після смерті якого залишившись одна вона потребувала сторонньої допомоги та догляду, яку їй запропонував ОСОБА_2 За даних обставин 24.02.2016 року вона уклала з ним договір довічного утримання (догляду), за умовами якого він зобовязався надавати їй довічне утримання, матеріальне забезпечення та догляд взамін на передання йому у власність належної їй квартири АДРЕСА_1. У звязку з тим, що свої зобовязання за договором ОСОБА_2 не виконував, ігноруючи її звернення за допомогою, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом розірвання укладеного з відповідачем договору.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 не зявились, однак, кожна окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, предявлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, згідно заяви його представник ОСОБА_6 просила справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

За даних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, захисту майнових прав та інтересів позивача суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності осіб, які не зявились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду судом справи.

Суд, враховуючи позицію сторін по справі та визнання відповідачем позову, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.06.1993 року ОСОБА_1 приватизувала квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., отримавши свідоцтво про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Криворізької міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №С-158 від 09.04.1993 року, зареєстрованому КП «Криворізьке БТІ» у реєстрову книгу №4П-564, номер запису 1744 (а.с.10-12).

Дійсна власність квартири станом на 28.12.2016 року становить 120 747 грн. (а.с.25-26).

Як вказувала позивач, після смерті сина ОСОБА_4, померлого 20.01.2016 року (свідоцтво про смерть серії І-КИ № 669870 від 21.01.2016 року, а.с.24), вона залишилась проживати одна, а будучи особою похилого віку, потребувала сторонньої допомоги, яку їй запропонував ОСОБА_2 відповідач, з котрим вона в родинних стосунках не перебуває.

За даних обставин 24.02.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 24.02.2016 року за реєстровим №74, за умовами п.1.1 якого вона як відчужував передала у власність ОСОБА_2 як набувачеві належну їй на праві приватної власності вищевказану квартиру, взамін чого набувач зобовязався надавати відчужувачеві довічне проживання у відчужуваній квартирі та матеріальне забезпечення, а у разі втрати здоровя також довічний догляд (а.с.6-8).

Згідно п.2.1 договору (а.с.6), за згодою сторін обовязки набувача ОСОБА_2 по довічному утриманню (догляду) ОСОБА_1 визначено в наступному обсязі: у встановлені строки та обсязі, передбаченому договором, здійснювати її утримання (догляд) та надавати довічно матеріальне забезпечення; у звязку з її похилим віком та хворобливим станом перебувати поряд з нею для попередження ускладнень самопочуття.

Як слідує з п.2.2 договору (а.с.6-7), утримання (догляд) відчужувача зі сторони набувача повинні відбуватися у вигляді: надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, прання та прасування білизни один раз на 10 днів, прибирання квартири один раз на 14 днів), ремонт побутової техніки тощо; придбання лікарських засобів на її лікування, а у випадку хвороби оплата перебування в лікарні в стаціонарному відділенні; забезпечення надання медичної допомоги лікарями різного профілю; щотижневе забезпечення продуктами харчування; забезпечення щоденним триразовим харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги.

Згідно п.3.1 договору (а.с.7), матеріальне забезпечення, яке повинно надаватися відповідачем ОСОБА_1 не пізніше 10 числа кожного місяця, оцінене на рівні 1000 грн., яка підлягає індексації у встановленому законом порядку.

Підставою для звернення позивача до суду стало виникнення між сторонами спору з приводу неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором довічного утримання, укладеним 24.02.2016 року, дія якого станом на теперішній час є чинною.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Односторонні відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

В силу ч.ч.2,3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобовязання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Так, підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п.6 (а.с.7), а саме за зверненням однієї зі сторін в судовому порядку у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов'язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обовязок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем обставин невиконання умов договору, а відтак і визнання позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд приходить до висновку про доведеність обставин невиконання ОСОБА_2 умов договору довічного догляду (утримання) від 24.02.2016 року, укладеного з ОСОБА_1, а тому предявлений останньою позов про розірвання договору підлягає задоволенню.

В розумінні ч.1 ст.756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на квартиру у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною як укладення договору не пов'язано.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18.01.2017 року у справі № 6-2723цс16, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та дійсним володільцем майна.

Таким чином, з огляду на специфіку договору довічного утримання та особливості його розірвання, які не передбачають автоматичного застосування реституції або віндикації в розумінні ст.216 ЦК України як способів захисту цивільного права, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених ОСОБА_1 позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2, за ОСОБА_2, здійсненої 24.02.2016 року на підставі договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та визнання за нею права власності на вказану квартиру як попереднім її власником, які також слід задовольнити.

Враховуючи положення ч.1 ст.756 ЦК України суд вважає за необхідне зняти заборону на відчуження спірного нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 24.02.2016 року за реєстровим №75 при посвідченні договору довічного утримання (догляду) (п.8.1 договору, а.с.7), про що позивачем також предявлено вимогу.

Враховуючи ухвалення судом рішення на користь позивача, звільненої від сплати судового збору згідно ухвали суду від 27.01.2017 року (а.с.31), в порядку ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 1847 грн. за предявлення однієї майнової вимоги майнового характеру (визнання права власності 1207,47 грн., виходячи з ціни позову вартості нерухомого майна 120 700 грн.) та декількох взаємоповязаних вимог немайнового характеру 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, зняття заборони на відчуження нерухомого майна задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 24 лютого 2016 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчений Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 24 лютого 2016 року за реєстровим №74.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., за ОСОБА_2, здійснену 24 лютого 2016 року на підставі договору довічного утримання, посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 24 лютого 2016 року за реєстровим №74.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м.

Зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_3, загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., накладену Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 24 лютого 2016 року за реєстровим №75 при посвідченні договору довічного утримання (догляду) від 24 лютого 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 1847 (одна тисяча вісімсот сорок сім) грн. 47 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Євтушенко О.І.