Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/298/16-ц Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.
Категорія 47 Доповідач Гансецька І. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Кочетова Л.Г.

Талько О.Б.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Осівецької сільської ради про визнання прав на користування, приватизацію присадибної ділянки, визначення порядку користування та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання протиправними, недійсними рішень Осівецької сільської ради та їх скасування, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року

встановив:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 19.08.2006 року він відповідно до договору купівлі-продажу, придбав незавершений будівництвом житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1. 13.02.2008 року отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Згідно рішення 25 сесії 5 скликання Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 15.05.2008 року отримав дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування вказаного житлового будинку. Під час погодження меж земельної ділянки дізнався, що частина земельної ділянки, якою він користувався перебуває у власності відповідача. Вважаючи порушеним своє право користування земельною ділянкою просив визнати право користування присадибною ділянкою та право на приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_1, визначити порядок та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, визнати протиправним та скасувати рішення Осівецької сільської ради від 25.12.2006 року в частині надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки площею 0,25 га у власність для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнати недійсним рішення 20 сесії 5 скликання Осівецької сільської ради від 05.02.2008 року в частині затвердження технічної документації на передачу у власність земельної ділянки площею 0,25 га ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надання дозволу на видачу державного акту на право власності; визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га., кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд на ім'я ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, зазначає, що суд відмовив йому у задоволенні клопотання про призначення судово-технічної експертизи, позбавивши його тим самим можливості надати належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право вланості на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

У відповідності до положень ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства» при розгляді цивільних справ суди повинні враховувати, що з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю, споруду після 31 грудня 2003р., згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V - і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій воні розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Згідно з пп.1.12,1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних акітв на право вланості на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) складання державного акту на право вланості на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам проводиться після перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим у встановленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Складання державного акту на право вланості на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Підставою для визнання державного акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Також обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Зазначені підстави складають предмет доказування у спорі про недійсність державного акту.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу майнових прав та права на завершення будівництва від 19.08.2006 р., укладеного між ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 останній набув майнові права на завершення будівництва незавершеного житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1. Незавершений будівництвом житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка не приватизована.

Межі земельної ділянки на місцевості не встановлювалися, але позивач користувався прилеглою до будинку землею без оформлення в установленому законом порядку права власності чи користування нею.

Після введення будинку в експлуатацію 23.01 2008 року виконкомом Осівецької сільської ради було прийнято рішення про оформлення права власності на вказаний будинок. 13.02.2008 р. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок та надвірні будівлі по АДРЕСА_1

Рішенням 25 сесії 5 скликання Осівецької сільської ради Брусилівського району від 15.05.2008 р. позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки у приватну власність площею 0,25 га для обслуговування вказаного будинку, оскільки земля для будівництва та обслуговування даного будинку раніше не виділялася. Під час погодження меж земельної ділянки позивач з'ясував, що частина земельної ділянки, яку він мав намір приватизувати, вже приватизована відповідачем.

Так, рішенням 11 сесії 5 скликання Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 25.12.2006 р. надано дозвіл на виготовлення технічної документації земельної ділянки для передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,9 га для обслуговування житлового будинку та 1,65 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням 20 сесії 5 скликання від 05.02.2008 р. затверджено технічну документацію на земельну ділянку площею 1,5899 га та передано її безкоштовно у власність ОСОБА_3, в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель та надано дозвіл на виготовлення державного акту на посвідчення права власності на земельні ділянки.

Згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 07.10.2008 р. на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2

Відмовляючі у задоволенні позову суд першої інстанції обгрунтовано послався на безпідставність позовних вимог з огляду на те, що позивач не є власником чи користувачем земельної ділянки площею 0,2500 га , розташованої біля належного йому на праві власності будинку АДРЕСА_1

Позивачу не було відмовлено у передачі земельної ділянки у власність чи в оренду, тому підстави для вирішення цього питання в судовому порядку відсутні.

Оскільки позивачем не набуто право користування спірною земельною ділянкою, його вимоги щодо усунення перешкод у користуванні нею є передчасними.

Право власності на будинок позивач оформив 13.02.2008 року, дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки у приватну власність площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку - 15.05. 2008 року, тобто вже після того, як були прийняті оспорювані ним рішення сесій Осівецької сільської ради про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення та затвердження технічної документації, і власником землі на той час була Осівецька сільська рада, з якою і були погоджені межі земельної діляки відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо безпідставності вимог про визнання протиправними, недійсними рішень Осівецької сільської ради та їх скасування, а також визнання недійсним державного акту на право власності на землю і скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку в зв'язку з ненаданням належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Також обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що права та законні інтереси позивача на час прийняття оспорюванних ним рішень Осівецької сільської ради, видачі оспорюваного державного акту на право вланості на земельну ділянку на ім'я відповідача ОСОБА_3 та проведення її державної реєстрації не порушені, оскільки відсутні підстави для визнання порушеними прав, які ще не виникли.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції в результаті відмови у задоволенні клопотання про призначення судової-технічної експертизи, позбавив його можливості надати належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог є безпідставними, оскільки для проведення експертизи судовому експерту необхідно представити вихідні дані та правовстановлюючі документи, які підтверджують право позивача на користування спірною земельною ділянкою, які в нього відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,304,307,308,313-315,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: