Категорія 2 Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Кучевського П.В.

Суддів : Голоти Л.О., Рибчинського В.П.

при секретарі : Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року у справі за позовом Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №15» до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не засяє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про скасування пункту рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, скасування свідоцтва про право власності на житло та приведення місця загального користування до попереднього перед переплануванням стану, та за позовом Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №15» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, за участі третьої особи, що не засяє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання договору дарування квартири недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2016 року Міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №15» звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не засяє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 у якому просило:

скасувати пункт 1.1. рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 січня 2011 року №28 та видане на підставі цього рішення громадянину ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житло;

ухвалити рішення про приведення місця загального користування сходової клітини, яка знаходиться на другому поверсі першого підїзду в будинку №41 по вул. С. Зулінського у місті Вінниці до попереднього перед переплануванням стану згідно плану ІІ поверху (до перепланування), за рахунок ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивовано тим, що міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №15» є балансоутримувачем будинку №41 по вул. С. Зулінського у місті Вінниці. Позивачем на другому поверсі цього будинку було виявлено порушення Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, а саме: наймачем квартири №37 ОСОБА_2 було вчинено самовільне перепланування та зайнято місця загального користування.

У травні 2017 року Міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №15» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виконавчий комітет Вінницької міської ради, у якому просило визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 16 березня 2011 року, зареєстрований в електронному реєстрі власності на нерухоме майно 17.03.2011 року, реєстраційний номер 32677912.

Позивач мотивував заявлені вимоги тим, що договір дарування квартири від 16 березня 2011 року містить ознаки недійсності, оскільки рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради про прийняття до експлуатації перепланованого приміщення - квартири АДРЕСА_2 на сьогоднішній день скасовано, а набуття права власності на квартиру, до площі якої включено і площу місць загального користування, є таким, що порушує норми діючого законодавства.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 липня 2017 року справи обєднано в одне провадження.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року позовні вимоги Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №15» задоволено. Вирішено:

скасувати пункт 1.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.01.2011 року № 28 та видане на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житло;

привести місце загального користування сходову клітину, яка знаходиться на другому поверсі першого підїзду в будинку № 41 по вул. С. Зулінського у м. Вінниці до попереднього перед переплануванням стану згідно плану ІІ поверху (до перепланування), за рахунок ОСОБА_2;

визнати договір дарування квартири АДРЕСА_3, що у м. Вінниці від 16.03.2011 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який посвідчений державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, реєстраційний номер 32677912, недійсним.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року вказаним вимогам закону не відповідає.

Так судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, згідно ордера №99, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07 червня 2002 року № 21 отримав право на зайняття квартири АДРЕСА_4.

25 березня 2009 року відповідач самочинно приєднав до належної йому квартири АДРЕСА_5 (Тарногородського) у місті Вінниці приміщення загального користування та встановив дверний блок (Т.2, а.с. 13).

Постановою адміністративної комісії Замостянської районної адміністрації Вінницької міської ради від 10 березня 2010 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП «Порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями», та накладено адміністративне стягнення у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В подальшому питання перепланування квартири було предметом дослідження на засіданні Комісії по розгляду конфліктних питань та апеляцій в сфері містобудування. Згідно із протоколом засідання Комісії по розгляду конфліктних питань та апеляцій в сфері містобудування №6 від 26.05.2010 року на розгляд комісії було надано висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, управління з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України у Вінницькій області, УМІА міської ради, Головного управління ЖКГ, енергетики, транспорту та звязку, квитанцію про сплату пайової участі у фонді розвитку інженерних комунікацій, соціальної інфраструктури та благоустрою міста, інвентаризаційну справу КП «ВМБТІ», технічне заключення по стану будівельних конструкцій, виконане ДП МОУ «ВПІ», постанову адмінкомісії від 10.03.2010 року з квитанцією про оплату штрафу, згоду мешканців поверху ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на перепланування квартири №37 з приєднанням частини коридору, ордер про надання житлової площі №9, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №21 від 07.06.2002 року. На підстави перелічених документів Комісія прийняла рішення рекомендувати реконструйовану квартиру №37 з приєднанням місць загального користування в житловому будинку по вул. Тарногородського, 41 для розгляду приймальною комісією щодо прийняття в експлуатацію.

Також слід зазначити, що Технічним заключенням про стан будівельних конструкцій квартири №37 в житловому будинку по вул. Тарногородського, 41 у місті Вінниці, Державного підприємства «Вінницький проектний інститут» несучі та огороджувальні конструкції житлового будинку в цілому відносяться до задовільного стану, реконструкція квартири не впливає на несучу здатність перекриття, стін та міцності будинку в цілому, відповідає функціональному призначенню, не суперечить діючим нормативним документам та дозволяє нормальну експлуатацію квартири при дотримані правил експлуатації, інженерного забезпечення та поточного ремонту.

Як слідує із довідки МКП «ЖЕК №16» від 15 листопада 2010 року №549 адресованої Головному управлінню житлово-комунального господарства, енергетики транспорту та звязку, гр. ОСОБА_2 після виконання перепланування приміщень квартири та самочинного приєднання частини приміщення загального користування до квартири АДРЕСА_6 поточний ремонт коридору загального користування другого поверху зі сторони входу в квартиру. Зауважень та пропозицій після виконання перепланування АДРЕСА_7ЖЕК №16» не має (Т.1 а.с. 178).

Згідно із Актом приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 23 листопада 2010 року предявлений приймальній комісії обєкт: реконструкція квартири №37 з приєднанням місць загального користування по вул. Тарногородського, 41, прийнято в експлуатацію.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2010 року №2832 затверджено Акт прийняття в експлуатацію: реконструкцію квартири №37 з приєднанням місць загального користування по вулиці Тарногородського, 41, квартиронаймача ОСОБА_2 загальною площею 48,7, кв. м., житловою площею, 13, 0 кв. м.

Відповідно до п.1.1. рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 січня 2011 року №22 «Про приватизацію державного житлового фонду» вирішено оформити право приватної (спільної) власності на квартири з безоплатною передачею у власність громадян: АДРЕСА_8, що складається з однієї кімнати, загальною площею 48,7 кв.м., при нормі 31,0 кв.м., з відповідною вартістю 8 грн. 77 коп. згідно з розрахунком передати ОСОБА_2, який зареєстрований та проживає в цій квартирі з 2002 року. Пунктом 5 цього рішення доручено комунальному підприємству «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» видати свідоцтво про право власності на житло.

На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 січня 2011 року №22 ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_9.

17 березня 2011 року ОСОБА_2 подарував квартиру АДРЕСА_10 ОСОБА_10, що підтверджується договором дарування від 17.03.2011 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Вінницької нотаріальної контори ОСОБА_5

В подальшому в.о. прокурора міста Вінниці внесено протест від 15.10.2012 року №103/7507 на рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2010 року №2832 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів».

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 01 листопада 2012 року №2694 протест в.о. прокурора міста Вінниці від 15.10.2012 року №103/7507 на рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2010 року №2832 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», задоволено. Скасовано п. 1.8 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2010 року, яким затверджено Акт прийняття в експлуатацію: реконструкцію квартири №37 з приєднанням місць загального користування по вулиці Тарногородського, 41, квартиронаймача ОСОБА_2 загальною площею 48,7, кв. м., житловою площею, 13, 0 кв. м.

Після прийняття цього рішення балансоутримувачем МКП «ЖЕК №15» чи будь-якою іншою особою не ставилось питання про скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на переобладнану квартиру та приведення місця загального користування сходової клітини, яка знаходиться на другому поверсі першого підїзду в будинку №42 по вул. С. Зулінського у місті Вінниці до попереднього перед переплануванням стану.

У ч. 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів серед іншого може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, що стосуються затвердження перепланування та приватизації квартири ОСОБА_2 за своєю правовою природою є правовими актами індивідуальної дії, тобто ненормативний правовий акт виданий на підставі юридичних фактів і норм права, що визначає права, конкретної особи. Такий акт застосування права має відповідати вимогам обґрунтованості, законності та доцільності.

У рішенні Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року по справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний суд розтлумачив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Слід звернути увагу на те, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2010 року №2832 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» вичерпало свою дію фактом його виконанням шляхом введення в експлуатацію перепланованої квартири, опротестування прокурором та в подальшому скасування органом місцевого самоврядування цього рішення, не має юридичних наслідків, оскільки перепланована квартира на той час уже була прийнята до експлуатації та передана відповідачу на праві приватної власності. Відтак доводи позовної заяви про те, що скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2010 року №2832 є підставою для задоволення позову та позбавлення відповідача права приватної власності на житло, є не прийнятними.

Доводи позивача про те, що перепланування квартири порушують права інших мешканців будинку, зокрема, ОСОБА_4, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

МКП «ЖЕК №15» оскаржило рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обовязки тільки тих субєктів (чи визначеного цим актом певного кола субєктів), яким його адресовано.

Право на захист це самостійне субєктивне право, яке зявляється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім співвласників багатоквартирного будинку), в тому числі і МКП «ЖЕК №15», прав чи обовязків у звязку з оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим позовом.

Отже, доводи представника МКП «ЖЕК №15» про те, що однією з підстав для звернення до суду є численні скарги ОСОБА_4 на адресу міської ради та балансоутримувача не заслуговують на увагу, оскільки, МКП «ЖЕК №15» не належить до числа органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, а ОСОБА_4 у разі порушення її законних прав чи інтересів вправі звернутися до суду із самостійними позовними вимогами до відповідача.

Більше того, будь-хто із користувачів, співвласників багатоквартирного будинку №41 по вул. С. Зулінського у місті Вінниці у разі порушення їх прав вправі звернутися до суду з окремим позовом.

Колегія судів звертає увагу на те, що у матеріалах справи є дві власноручно написані заяви ОСОБА_4, у яких вона заперечує проти залучення її третьою особою по справі та не підтримує позовні вимоги МКП «ЖЕК №15» в повному обсязі, що спростовує доводи позивача про порушення ОСОБА_3 прав інших мешканців багатоквартирного будинку.

Крім цього, МКП «ЖЕК №15» однією з позовних вимог ставить скасування договору від 17.03.2011 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Вінницької нотаріальної контори ОСОБА_5, за яким ОСОБА_2 подарував квартиру АДРЕСА_10 ОСОБА_10.

Фактично на час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, та отримав від дарувальника уже переобладнану квартиру, у спосіб передбачений ЦК України.

Договір дарування за своєю правовою природою є правочином, для оскарження якого застосовується загальна позовна давність строком три роки.

При вирішення даного питання колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі №6-2469цс16, та керується відповідною практикою Європейського суду з прав людини, рішеннями якого визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення від 22.10.1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", п.51; рішення від 20.09.2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", п.570).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Суд першої інстанції не надав оцінки, вказаним обставинам справи та нормам права, що призвело до неправильного вирішення спору.

За приписами ст. 10 ЦПК України апеляційний суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів вирішуючи спір між сторонами, бере до уваги принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, зокрема, Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Є доведеним, що перепланування квартири проведено відповідачем для покращення стану його житла, з чим погодився і суд першої інстанції. Однак зазначив, що роботи проведені відповідачем з порушенням норм і правил.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміни окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Доказів про те, що перепланування квартири проведено з порушенням зазначених вимог, а також того, що цим порушено права інших осіб, таке перепланування впливає на міцність і безпечність будинку МКП «ЖЕК №15» не надано.

При розгляді питання, чи належить здійснене ОСОБА_2 перепланування до самочинного, тобто такого, яке потребує відповідного дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, слід виходити з положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127.

Відповідно до п. 3.2. цієї Інструкції, не належать до самочинного будівництва для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу або влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень; збільшення площі вбиральні за рахунок об'єднання ванної кімнати з вбиральнею чи коридором або іншим підсобним приміщенням; влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; влаштування перегородок в підсобних приміщеннях; демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор; демонтування камінів, грубок, печей (без перекривання вентиляційних шахт, димоходів); демонтування або влаштування перегородок між приміщеннями кухні і житлової кімнати.

Оскільки колегією суддів встановлено, що позовні вимоги МКП «ЖЕК №15» є необґрунтованими, суд відмовляє у задоволенні позову саме з цих підстав.

За таких обставин, та враховуючи те, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи було неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, не доведено обставини, які суд вважав встановленими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову МКП «ЖЕК №15».

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №15» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_11

Судді: /підпис/ ОСОБА_12

/підпис/ ОСОБА_13

Згідно із оригіналом

Головуючий: П.В. Кучевський