Ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Завгородньої І.М.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року позовна заява ОСОБА_3 була залишена без руху для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору в сумі 1 102 грн 40 коп.

13 липня 2016 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій посилався на те, що він не повинен платити судовий збір, оскільки як позивач він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2016 року, позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв'язку з несплатою судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу до суду першої інстанціїдля вирішення питання про відкриття провадження у справі, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позовна заява ОСОБА_3 підлягає поверненню позивачу в зв'язку з несплатою судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Проте з такими висновками судів погодитись не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зазначав, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору, оскільки згідно із цією нормою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Частиною 3 статті 22 вказаного Закону встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які пов'язані із порушенням їх прав.

Закон України «Про захист прав споживачів» у цій частині у зв'язку із прийняттям Закону України «Про судовий збір» (у редакції від 08 липня 2011 року) не змінений, з нього не виключена вказівка про звільнення споживачів від сплати судового збору.

За таких обставин при чинності Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлені права споживача, визначені механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, серед яких право на звернення до суду, складовою забезпечення якого є звільнення споживача від сплати судового збору, саме по собі незазначення споживачів у переліку осіб, що згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо сплати судового збору, не може свідчити, що споживачі такої пільги, встановленої відносно них спеціальним Законом, який гарантує захист їх прав, не мають.

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вказаних вимог закону не врахував, неправильно витлумачив закон та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 при поданні позовної заяви про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним, як споживач, має сплачувати судовий збір.

Апеляційний суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги й помилково залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

За таких обставин постановлені у справі ухвали судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2016 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

О.В. Попович