Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"14" лютого 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Мушкет О. О.,

при секретарі Атановій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та виселення, в якому просила усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, а саме будинком № 54 по вул.Волонтерівській в м.Маріуполі Донецької області, шляхом виселення відповідача ОСОБА_2.

В обґрунтування позову зазначила, що будинок № 54 по вул.Волонтерівській м.Маріуполя є її приватною власністю. Згідно договору купівлі-продажу даного будинку, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який посвідчений 21.03.2005 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстраційним №1-113, право власності було зареєстроване на імя ОСОБА_6. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, відповідно до свідоцтва про зміну імені ОСОБА_3 змінила прізвище на «Рудова». На теперішній час відповідач мешкає разом з позивачкою та їх неповнолітніми дітьми у вказаному будинку, зловживає алкогольними напоями, негативно впливає на виховання дітей, влаштовує сварки і бійки, на профілактичні бесіди працівників поліції не реагує, крім того, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, навпаки руйнує та псує його. На підставі вказаного просила задовольнити позовні вимоги та виселити відповідача ОСОБА_2 з зазначеного будинку.

Позивачка в судове засідання не зявилась.

Представник позивачки ОСОБА_7 у судове засідання не зявилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача.

Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить будинок № 54 по вул.Волонтерівській в м.Маріуполі Донецької області. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.03.2005 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, право власності на вказаний будинок набула ОСОБА_3.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будинок № 54 по вул.Волонтерівській в м.Маріуполі Донецької області на праві власності належить ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного договору.

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серія 1-НО № 008503 ОСОБА_3 змінила прізвище на «Рудова».

Відповідно до копії домової книги та копії паспорта позивачка ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1. Також вбачається, що у вказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2

При вирішенні спору суд виходить з наступних положень законодавства.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідачів усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Підстави виселення членів сімї (колишніх членів сімї) власника будинку передбачені ст. 157 та ч. 1 ст.116 ЖК України.

Виселення згідно із ч.1 ст. 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення

Проживання у будинку відповідача ОСОБА_2 є перешкодою в повній мірі реалізувати своє право власності позивачці ОСОБА_1

На підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку позов підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 - виселенню з будинку без надання йому іншого жилого приміщення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 218, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 109 та 150 ЖК України, ст. ст. 317, 321, 386, 391 ЦК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та виселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а саме будинком № 54 по вул.Волонтерівській в м.Маріуполі Донецької області, шляхом виселення ОСОБА_2, без надання іншого жилого приміщення.

Заочне рішення може бути переглянуте Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.О. Мушкет