Справа №489/5261/17
Провадження №2/489/2512/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 грудня 2017 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
секретаря Матяєвої С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 4172,92 грн., оскільки позивачем відшкодовано шкоду потерпілій особі завдану відповідачем дорожньо-транспортною пригодою, а тому до нього перейшло право вимоги до відповідача в межах цієї суми страхового відшкодування.
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю їхнього представника, підтримання позову та про не заперечення проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засіданні не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про місце, дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
20 липня 2015 року о 23:25 години ОСОБА_1, будучи відповідальною посадовою особою за утримання вулично-шляхової мережі м. Миколаєва, не забезпечив безпеку дорожнього руху та порушив вимоги правил стандартів ДСТУ 3587-97, що виразилось у відсутності ТЗРДР в місці вибоїни асфальтобетонного покриття (дорожній знак, огорожа) по вул. Д. Самойловича в м. Миколаєві, в результаті чого транспортний засіб VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, вїхав у вибоїну та транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України.
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 7).
Страхувальник за договором добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0833523 від 01.04.2015 року, ОСОБА_3 звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 20.07.2015 року за участю застрахованого транспортного засобу, з метою отримання виплати страхового відшкодування (а.с. 3, 4-5, 6).
Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 5233,12 грн., свідченням чого є рахунок-фактура №СЧ-0000537 від 21.07.21.07.2015 року, складений товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентр на Будівельників» на замовлення ОСОБА_3 (а.с. 9).
Сума страхового відшкодування склала 4172,92 грн., що підтверджується страховим актом №1502.206.15.01.01 від 10.09.2015 року та розрахунком страхового відшкодування до цього страхового акту (а.с. 14).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічні приписи містяться в ст. 27 Закону України «Про страхування».
Приймаючи до уваги те, що відповідачем з його вини заподіяна шкода майну ОСОБА_3 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, та зважаючи на здійснення позивачем виплати відшкодування потерпілій особі, то в позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача з відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно із ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.
На підставі ст. ст. 993, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).
Заява про перегляд заочного рішення подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним суд.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва