Справа № 724/71/17
Провадження № 2-з/724/5/17
У Х В А Л А

28 лютого 2017 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Гураль Л.Л. ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2017 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що в провадженні Хотинського районного суду Чернівецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя, визнання права власності на1/2 частку у спільному майні подружжя.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що з чуток в селі ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 має можливі наміри оформити у нотаріуса нотаріальні дії: купівля-продаж, дарування, тощо відносно нерухомого та рухомого майна, яке є спільним майном подружжя та предметом розгляду цивільної справи№724/71/17.

Вищезазначене, на думку заявника, може утруднити розгляд справи по суті, та в подальшому виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 152 ЦПК України).

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем не надано в матеріали справи доказів на підтвердження того, що відповідач має намір здійснити відчуження майна на користь третіх осіб

Доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, позивачем не надано, а судом не встановлено.

Отже, доводи викладені в заяві про забезпечення позову не підтвердженні жодними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях ОСОБА_1.

За таких обставин суд приходить висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію цієї ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3