Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 415/741/16-ц
Провадження № 22ц/782/25/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Кострицького В.В.,

за участю секретаря : Попової Д.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк») про визнання пункту кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» (далі відповідач або Банк) та просив суд: 1) визнати незаконним пункт 8.9. договору кредиту в частині визначення порядку підвищення відсоткової ставки за договором кредиту № LGY0GI; 2) визнати незаконним підвищення відсоткової ставки за вищевказаним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався а те, що укладений між сторонами 14 березня 2008 року договір про іпотечний кредит (далі Кредитний договір) у частині визначення порядку зміни розміру відсоткової ставки (п. 8.9 договору ) суперечить законодавству України. Так, у порушення вимог статей 654, 1056-1 ЦК України, статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у 2008 та 2009 році відповідач в односторонньому порядку збільшив встановлений Договором розмір процентів, не надавши при цьому позивачу нові примірники договору.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 14 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення норм матеріального та процесуального права, просив: рішення місцевого суду скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд вважав доведеними обставини того, що під час укладення кредитного договору позивач отримав повну, доступну та вичерпну інформацію про умови надання кредиту, прийняв умови кредитного договору та повністю погодився з ними. За таких обставин вважати, що зазначений договір містить несправедливі умови, та що його положення створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача, не можна. При укладенні кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Правочин був вчинений у встановленій законом формі, спрямовувався на отримання та погашення кредиту згідно з умовами договору. Принцип рівності сторін в договорі відповідачем не порушено, а тому умови договору є обовязковими для виконання сторонами.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками.

Так, у справі яка переглядається встановлено, що 14 березня 2008 року сторони уклали кредитний договір за умовами якого на строк до 14 березня 2028 року Банк, як кредитор надав ОСОБА_3, як позичальнику, кредит у розмірі 126.000,00 гривень зі сплатою 15 % річних за його користування. З 10 жовтня 2008 року процентна ставка за кредитним договором була підвищена Банком до 25,08 % річних (2,09% у місяць), а з 01 лютого 2009 року - до 30,00 % річних.

Згідно з пунктом 8.9 кредитного договору встановлено, що умовами договору може бути встановлений новий розмір відсоткової ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених цим пунктом. Таким чином сторони визначили, що на зміну процентної ставки можуть впливати декілька чинників. При настанні одного з них (або декількох одразу) Банк має право змінити процентну ставку.

Відповідно до вимог статті 651 ЦК України сторони також погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених пунктом 8.9 договору, кредитор може збільшити розмір процентної ставки за договором у наступному порядку, а саме: кредитор не пізніше за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у цьому договорі, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив кредитору при зміні адреси; такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні кредитору до позичальника без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

Отже за встановленою пунктом 8.9 процедурою договір вже змінено і про факт односторонньої зміни процентної ставки Банк зобовязувався повідомляє позичальника.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, оскільки сторонами кредитного договору було досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Місцевий суд зробив правильний висновок про те, що кредитний договір від 14 березня 2008 року був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов даного договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їхнє волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. На момент укладення договору позивач не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору, та в подальшому ОСОБА_3 належним чином виконував взяті на себе договірні зобовязання.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину, серед іншого, є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені зокрема частиною 1 статті 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

При цьому, відповідність чи невідповідність правочину або його окремих частин вимогам законодавства оцінюється судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За положеннями частини п'ятої статті 11, статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Законом України № 661-VI від 12.12.2008 року, який набрав чинності з 09 січня 2009 року, положення Цивільного кодексу України доповнено частиною 2 статті 1056-1 згідно з якою встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Також Законом України № 661-VI статтю 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» доповнено частиною четвертою згідно з якою банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір

процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу) за винятком випадків, встановлених законом.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення про зміну процентної ставки за кредитним договором з 10 жовтня 2008 року та 01 лютого 2009 року були прийняті Банком до набрання чинності Законом № 661-VІ.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статтей 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного й обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову. Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права. Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги немає.

ОСОБА_3, який звернувся до суду з позовом про порушення прав споживача, відповідно до частини 3 статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» підлягає звільненню від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 88, 304, 316, 319 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14 грудня 2016 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: