АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/2310/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Автокооператив «Мрія», про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та виселення, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем племінника ОСОБА_5 за законом, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, який в свою чергу був спадкоємцем першої черги після батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказала, що племінник ОСОБА_5 після смерті батька прийняв спадщину, але оформити документи на спадщину не встиг. До складу спадщини входять: квартира АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2, автомобіль марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 та гараж НОМЕР_3 в автокооперативі «Мрія». Позивач зазначила, що відповідно до норм діючого законодавства та у встановлені строки вона звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документ на майно та зверненням гр. ОСОБА_2 до суду. Вказала, що рішенням Подільського районного суду м. Києва було встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (батьком ОСОБА_5) у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час відповідачка користується квартирою АДРЕСА_1 на свій розсуд та перешкоджає їй у доступі до спадкового майна. Посилаючись на те, що були порушені її права на спадкування, позивачка просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_1, гараж НОМЕР_3 в автокооперативі «Мрія» та зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні зазначеною квартирою, виселивши останню з квартири.

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживала з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1987 року. Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року встановлено факт її проживання з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить - квартира АДРЕСА_1, земельна ділянка, площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2, автомобіль «Форд», н.з. НОМЕР_1. Позивачка за зустрічним позовом вказала, що вона 26 квітня 2013 року звернулася до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Буренко О.М. з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 З аналогічною заявою звернувся також і син померлого ОСОБА_5, однак оформити спадщину після смерті батька він не встиг, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1. З заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулася також ОСОБА_4 Позивачка вважає, що майно, набуте ОСОБА_5 у період з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 є їх спільним майном, оскільки вона з померлим проживали однією сім'єю, а майно придбане в результаті їх спільної праці. Крім того, зазначала, що під час спільного проживання 27 липня 2007 року був придбаний автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_1. Посилаючись на вищезазначене, позивачка просила визнати автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_1, квартиру АДРЕСА_1, земельну ділянку, площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2, автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_1, спільною сумісною власністю її та ОСОБА_6 та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири та на 1/2 частину спірної земельної ділянки та визнати за нею право власності на автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_1.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року позовні вимоги з ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Автокооператив «Мрія», про визнання права власності та виселення задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,10 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_4, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 53,73 кв.м. У решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності задовольнити частково. Визнати право власності за ОСОБА_2 на автомобіль Ford Fusion 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1. У решті зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимогу ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, в іншій частині рішення залишити без змін, мотивуючи тим, що рішення в цій частині ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Представник ОСОБА_2 також подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, обґрунтовуючи тим, що судом порушено норми матеріального права, вказує, що суд дійшов невірного висновку про те, що майно набуте у зв'язку з приватизацією не підлягає поділу між особами, які проживали однією сім'єю.

Як вбачається із рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року судом першої інстанції не вирішена позовна вимога ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення. Ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення жодних обґрунтувань щодо цих вимог не наведено.

Відповідно до ст. 297 ч.7 ЦПК України при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

За таких обставин, справа не може бути розглянута Апеляційним судом міста Києва і підлягає поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог ч. 7 ст. 297 ЦПК України.

Керуючись ст. 297 ч.7 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Повернути справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Автокооператив «Мрія», про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності до Подільського районного суду м.Києва для постановлення додаткового рішення до 20 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: