Справа № 212/8678/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зіміна М.В.,

секретаря судового засідання: Борух Ю.К.

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Нянчур Сергій Миколайович, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Лосінець Сергій Миколайович, ОСОБА_4 про визнання довіреності недійсною та визнання недійним договору купівлі-продажу квартири, самостійним позовом третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Нянчур Сергій Миколайович, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Лосінець Сергій Миколайович, ОСОБА_4 про визнання довіреності недійсною та визнання недійним договору купівлі-продажу квартири. В обґрунтування позову зазначив, що у березні 2014 року він відбував покарання за вироком суду у місцях позбавлення волі, в цей час від його імені на підставі нотаріально посвідченої довіреності було продано нележну йому частку у квартирі АДРЕСА_1. Оскільки він під час відбування покарання ніяких довіреностей не надавав, тому вважає, що було порушено його право власності. У зв'язку з вищевикладеним просить суд визнати недійсною довіреність на представлення інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_3 посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Нянчуром Сергієм Миколайовичем 01 лютого 2014 року за реєстровим номером - 85, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Нянчур С.М. 20.03.2014 та зареєстрованого в реєстрі за № 230. Під час розгляду справи третьою особою ОСОБА_4 було подано самостійний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно. У позовній заяві ОСОБА_4 зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.03.2014 року ним було придбано у ОСОБА_8 та ОСОБА_1, від імені якого за нотаріальною довіреністю діяла ОСОБА_3, квартиру АДРЕСА_1 за 19000 доларів США. Про відсутність згоди ОСОБА_1 на представництво його інтересів при продажу спірної квартири він не знав, повністю виконав умови угоди договору купівлі-продажу квартири, а тому вважає себе добросовісним набувачем цієї квартири. Оскільки ОСОБА_1 оскаржується його право власності просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, як за добросовісним набувачем.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що у березні 2014 року він відбував покарання у виді позбавлення волі та ОСОБА_9 запропонував йому здійснити обмін або продаж належної йому частки квартири. Під час відбування покарання він будь-яких довіреностей на його представництво не давав. Після звільнення з місць позбавлення волі він дізнався про продаж його квартири за довіреністю від його імені ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_10 у судовому засіданні просила вирішити справу на розсуд суду. Зазначила, що вона дійсно разом із ОСОБА_11, ОСОБА_4 приймала участь при укладенні угоди з купівлі-продажу спірної квартири у приватного нотаріуса Нянчур С.М. та діяла він імені ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Про те, що довіреність було посвідчено за відсутності ОСОБА_1 вона не знала, грошові кошти за продаж квартири вона собі не лишала.

Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Нянчур С.М. у судовому засіданні просив вирішити справу на розсуд суду. Зазначив, що 01.02.2014 року до нього у приміщення АДРЕСА_2 прийшов чоловік зовні схожий на ОСОБА_1 та просив засвідчити довіреність на представництво його інтересів ОСОБА_3 Цю особу він встановив за паспортом громадянина України, також йому було надано ідентифікаційний код. Під час судового засідання зазначив, що стверджувати чи дійсно ОСОБА_1, який перебуває у залі судового засідання, просив посвідчити зазначену довіреність він не може згадати, через тривалий час, який минув з дати вчинення зазначеної дії. В подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Лосінець С.М. у судовому засіданні просив вирішити справу на розсуд суду. Зазначив, що 20.03.2014 він посвідчував договір купівлі-продажу квартири укладений між продавцями ОСОБА_11, ОСОБА_1, від імені якого за довіреністю діяла ОСОБА_3, та покупцем ОСОБА_4 Будь-яких зауважень учасників угоди при вчинені нотаріальної дії до нього не надходило. На підтвердження вартості майна була надано звіт про оцінку майна виконаний ТОВ «СКМ-КР» за замовленням ОСОБА_1 В подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_12 підтримав заявлений ним самостійний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи ОСОБА_12 - ОСОБА_5 підтримав самостійний позов третьої особи ОСОБА_12 з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що позивачем ОСОБА_1 не було доведено належними доказами факту недійсності спірної довіреності, також не враховано обставини добровільності з продажу спірної квартри іншого співвласника ОСОБА_11

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляну на наступне.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_11 на праві приватної спільної часткової власності станом на 23 березня 2014 року належало по 1/2 частці трикімнатної квартири АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 25, 26, 34,35, 88-91)

За довіреністю від 01 лютого 2014 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси на здійснення продажу належної йому на праві приватної власності відповідної частки квартири АДРЕСА_1 з наданням відповідних прав щодо вчинення зазначеної дії. Вказана довіреність була посвідчена у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Нянчур С.М., який встановив особу ОСОБА_1, у його присутності ОСОБА_1 підписав зазначену довіреність. (т. 1 а.с. 71, 114, 117).

Згідно довідки про звільнення серії ДНП № 28716 виданої ОСОБА_1 Солонянською ВК-21 Дніпропетровської області, за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2013 останній був засуджений за ст. 15 ч.3 - 185 ч. 2, 122 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі та відбував покарання в установі виправної кримінально-виконавчої служби з 01 листопада 2012 року по 01 липня 2014 року, був звільнений по відбуттю строку покарання. (а.с. 72).

Відповідно до картки обліку побачень, видачі посилок, передач бандеролей у колонії № 21, ОСОБА_1 у період з жовтня по грудень 2013 року мав побачення із ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 73).

Згідно довідки начальника Солонянської ВК -21 від 30.07.2015 № 21/5-3833, ОСОБА_1 до колонії прибув 27.06.2013 та був звільнений 01.07.2014 по відбуттю строку покарання. Вибув за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 99).

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000016, 19.05.2015 було порушено кримінальне провадження за ст. 190 ч. 1 КК України за заявою ОСОБА_1 за фактом заволодіння квартирою заявника за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 126).

Згідно до наданої інформації Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.06.2016, у провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.3 ст.357, ч. 3 ст.358 КК України, ОСОБА_17, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч.3 ст. 358 КК України, ОСОБА_18, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 358 КК України, ОСОБА_19, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст.162 КК України, ОСОБА_20, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_21, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 358, ч.2 ст.146 КК України, ОСОБА_22, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_23, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_24, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_25, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_26, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є, зокрема, ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 150-226).

Так за положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

У відповідності до положень ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.

Як було встановлено у судовому засіданні 01 лютого 2014 року ОСОБА_1 відбував покарання у Солонянській ВК-21 у виді позбавлення волі на певний строк.

Згідно до ч. 1 ст. 63 КК України покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Зазначений вид покарання, який був застосований до ОСОБА_1, унеможливлює можливість залишення останнім установи виправної кримінально-виконавчої служби до закінчення строку відбуття покарання за вироком суду.

Як було встановлено у судовому засіданні, спірну довіреність було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Нянчур С.М. за місцезнаходженням офісу нотаріуса, а саме: АДРЕСА_2.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Із аналізу вищевказаних неспростованих фактів вбачається, що ОСОБА_1 особисто не приймав участі у видачі довіреності від 01 лютого 2014 року щодо можливості розпорядження продажу ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Так, ч. 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

За таких обставин суд приходить до висновку, що правочин з видачі спірної довіреності було вчинено за відсутності вільного волевиявлення ОСОБА_1 та за відсутності його згоди на продаж ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_1, що свідчить про доведеність вимог про визнання недійсною довіреності на представлення інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_3 посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Нянчуром Сергієм Миколайовичем 01 лютого 2014 року за реєстровим номером - 85.

Щодо позовних вимог із визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири суд зазначає наступне.

Відповідно до договору про зобов'язання укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та забезпечення завдатком укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сторони домовились про намір однієї сторони договору продати, а другої сторони - купити у строк до 30.03.2014 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ціною 19000 доларів США. (т. 1 а.с. 79).

Згідно розписки ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 суму в розмірі 19000 доларів США за продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 80).

Відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «СКМ-КР» на замовлення ОСОБА_1, станом на 06.03.204 оціночна вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 149387,00 грн. (т.2 а.с. 85-89).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 березня 2014 року продавці ОСОБА_11 та ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого, на підставі його довіреності посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Нянчур С.М., діє представник ОСОБА_3 та покупець ОСОБА_4 було продано продавцями та придбано покупцем трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ціною 149387,00 грн. Даний договір купівлі-продажу було підписано у присутності приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Лосінець С.М. та ним посвідчено, зареєстровано в реєстрі за № 230. 20 березня 2014 року було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на зазначену квартиру. (т. 1 а.с.88-91).

Згідно талону зняття з реєстрації місця проживання в Україні ОСОБА_1 був знятий з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 18.03.2014 (т. 1 а.с. 97-98).

Відповідно до довідки КП «Житлово-експлуатаційна організація № 31» від 20.03.2014 № 502, за адресою АДРЕСА_1 станом на 20.03.2014 ніхто не зареєстрований. (т.2 а.с. 84).

Згідно до свідоцтва про смерть виданого 02 грудня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_11. (т. 1 а.с. 105).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно до роз'яснень викладених у п. 26 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Як було встановлено у судовому засіданні, на час звернення до суду ОСОБА_1 право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_12, який є третьої особою по справі. Учасниками договору з купівлі-продажу спірної квартири були продавці ОСОБА_11, ОСОБА_1, від імені якого діяла ОСОБА_3 та покупцем виступив ОСОБА_12

Так, ОСОБА_1 пред'явлено позовні вимоги з визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири до ОСОБА_3, яка діяла від його імені під час укладення спірного договору, водночас зазначене майно було набуте за договором ОСОБА_12, що свідчить про пред'явлення вказаних позовних вимог до неналежного відповідача, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Щодо самостійного позову третьої особи ОСОБА_12 про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1, як за добросовісним набувачем суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Як було встановлено у судовому засіданні ОСОБА_12 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу квартири від 20 березня 2014 року. Так державна реєстрація права власності за ОСОБА_12 на зазначену квартиру не скасована та ніким не оскаржується, що вказує на відсутність оскарження його права власності. За таких підстав суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог за самостійним позовом третьої особи ОСОБА_12 про визнання за ним права власності.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп., в межах задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 16, 202, 215, 216, 244, 245, 328, 392, 655, 657 ЦК України, ст. 63 КК України, керуючись, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК Украї ни, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Нянчур Сергій Миколайович, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Лосінець Сергій Миколайович, ОСОБА_4 про визнання довіреності недійсною та визнання недійним договору купівлі-продажу квартири - задовольнити частково.

Визнати недійсною довіреність на представлення інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_3 посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Нянчуром Сергієм Миколайовичем 01 лютого 2014 року за реєстровим номером - 85.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні самостійних позовних вимог третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2017 року.

Суддя: М. В. Зімін