АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2311/17 22-ц/774/2120/К/17
Справа № 211/2311/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/2120/К/17 ОСОБА_1
Категорія 50 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар: Видрик А.А.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від обовязку щодо сплати аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від обовязку щодо сплати аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2011 року з нього на користь відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Після ухвалення рішення і до 03.03.2017 року син проживав з відповідачем, але починаючи з 03.03.2017 року син проживає разом з ним, відповідач утриманням сина не займається, постійної роботи не має, їздить періодично на заробітки.

З огляду на викладене, позивач просив суд звільнити його від обовязку сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), які були стягнуті за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2011 року.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Звільнено ОСОБА_2 від обовязку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), які були стягнуті за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2011 року.

В апеляційній скарзівідповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що вирішуючи спір, суд не врахував, що влітку вона виїздила за межі України, залишивши сина проживати зі своїми батьками, а також те, що син мешкав з позивачем тимчасово й з моменту її повернення 29.08.2017 року, син мешкає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1. Зазначила, що оскільки позивач проживає окремо від неї та дитини, то на її думку, підстави для звільнення позивача від сплати аліментів відсутні.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони, починаючи з 23.12.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2016 року (а.с. 7-8).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2011 року з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_6 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно із актом від 05.05.2017 року про проживання, складеного майстром ТОВ «Комбінат благоустрою» ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкають за адресою: АДРЕСА_2, з 03.03.2017 року (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався ст. 273 СК України та виходив з доведеності того, що дитина знаходиться на утриманні позивача, проживає разом з ним, а тому відпали підстави для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача за рішенням суду на утримання сина.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвалене у справі рішення цим вимогам закону не відповідає та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, законодавець передбачає можливість повного звільнення від сплати аліментів у випадку наявності обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для звернення позивача ОСОБА_2 з позовом про звільнення від сплати аліментів стало проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним за адресою: АДРЕСА_3, в підтвердження чого він надав акт від 05.05.2017 року (а.с. 9).

Однак, вирішуючи спір, суд не встановив, постійно або тимчасово проживає дитина з батьком й з ким проживає дитина на момент вирішення справи та хто саме з батьків займається утриманням дитини й, виходячи тільки з обставини проживання дитини з батьком, яка сама по собі не належить до істотних обставин, наявність яких дає підстави для застосування ч.1 ст. 273 СК України, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначила про тимчасовий характер проживання дитини з батьком у звязку з її виїздом за кордон та надала докази в підтвердження проживання дитини разом з нею за адресою: АДРЕСА_4 з 30.08.2017 року (а.с. 34, 35).

Крім того в суді апеляційної інстанції позивач підтвердив, що син мешкав в нього тимчасово й продовжує мешкати окремо від нього разом з матірю.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно ч.1, ч.5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,00 грн., який сплачено нею за подання апеляційної скарги (а.с. 40).

Керуючись ст. 303, 307, п. 1, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від обовязку щодо сплати аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: