Справа № 188/942/16-ц
Провадження № 2/188/18/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди спричиненої в результаті дії підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась з позовною заявою до суду, та згідно зміненої позовної заяви , яка надійшла до суду 05.12.2016 року просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 7762,25 ( сім тисяч сімсот шістдесят дві грн.25 коп.) та моральну шкоду у розмірі 5000,00 (пять тисяч грн.. 00коп)

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.05.2016 року близько 17.00 години її неповнолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийшла в гості до своєї подружки до подвіря садиби за адресою: вул.. Карла Маркса,7 в с. Петрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, власником якої є відповідач ОСОБА_4. Подруги не виявилось вдома і за згоди відповідача та його дружини, його донька залишилась на подвірї садиби. Як виявилось на подвірї садиби знаходився в порушення правил утримання тварин: без поводка, намордника, не обмежений у пересуванні на його території належний відповідачу пес. Раніше донька неодноразово приходила до подвіря відповідача, але їхній пес завжди був на привязі та не завдавав їй шкоди. ЇЇ донька жодним чином не провокувала собаку, адже навіть не знала, що він не був на привязі та пес безпричинно накинувся на неї та вкусив її за праве передпліччя, і праву сідницю. Побачивши скоєне їхнім псом подружжя, дружина відповідача, промила водою рани та відвела її доньку додому де знаходилась її мама, яка в свою чергу викликала її, і вона в подальшому доставила доньку до приймального відділення комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради», де її було надано первинну медичну допомогу.

В подальшому лікарем її доньці було призначено лікування за власний кошт та курс вакцинації, препарат для проведення якої рекомендовано було придбати за власні кошти, адже антирабічні препарати до лікарні не поставляються з січня 2016 року. Вакцинація в результаті укусу собаки за призначенням лікаря повинна бути обовязковою, адже стан собаки перевірити було не можливо, тому що зі слів відповідача собаки він її особисто умертвив.

Отже в результаті укусу собаки, що належала відповідачу ОСОБА_4, їй було причинено матеріальну шкоду, яка складається із витрат понесених нею на лікування та вакцинацію доньки.

На придбання препаратів призначених лікарем для проведення дезінфекції укусу спричиненого собакою відповідача нею було витрачено кошти в розмірі 26,05 грн. На придбання препарату для обовязкової вакцинації доньки призначеної лікарем в результаті укусу спричиненого собакою відповідача нею було витрачено кошти в розмірі 3210,00 грн.

Окрім того її донька за рекомендацією лікаря на період лікування та реабілітації потребувала постійного догляду, а тому вона змушена була в період з 11.05.2016 року по 23.05.2016 року піти до безплатної відпустки за місцем роботи в результаті чого втратила частину заробітку. Згідно довідки наданої її роботодавцем її середньоденна заробітна плата складає 75.00грн., а також за відрахуванням вихідних днів вона вимушена була втратити 9 робочих днів, що у грошовому еквіваленті складає: 9х75,00грн.=675,00 гривень також підлягають відшкодуванню з боку відповідача.

Вона звернулась до відповідача з проханням добровільно відшкодувати причинену їй шкоду та він начебто погоджувався, але з часом повідомив, що не має бажання виконати обіцянку та запропонував їй звернутися до суду, що і примусило її до подання цієї позовної заяви. Для підготовки позову їй на користь фахівця в сфері права було сплачено 300,00 грн. та сплачено судовий збір у розмірі551,00 грн., які також підлягають поверненню відповідачем на її користь. Також для захисту своїх інтересів в судових органах вона була вимушена укласти угоду з фахівцем у сфері права, що полягає у представництві її інтересів за цим позовом, що викладено в угоді між ними, які вона додає до позову. Згідно умов угоди нею було сплачено на користь фахівця в сфері права 3000,00 грн.

Крім того, їй та її донці причинена непоправна моральна шкода. Після укусу психологічний стан доньки не дає їй спокою жодної хвилини. Їй здається що вона боїться кожної тварини та навіть живої істоти. Така невпевненість у майбутньому її доньки відповідно відобразилась на її психологічному стані, вона не може спокійно працювати та спілкуватися з оточуючими її людьми, знаючи про стан її доньки. Спричинену їй та її доньці шкоду вона оцінює у 5000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнає, в судовому засіданні пояснив, що відповідно до ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ні в своїй позовній заяві ні в доданих до неї документах позивачка жодним чином не надає будь яких доказів того, що собака яка нібито вкусила її доньку відноситься до службових або бійцівських порід. Крім того із доданих до позовної заяви документів чітко вбачається, що лікарем КЗ «Петропавлівська клінічна районна лікарня» Дніпропетровської області не було призначено ті лікарські препарати які придбала позивачка. Більш того позивачка достовірно знала про те,що представниками ветеринарної медицини Петрівської сільської ради декілька разів на рік проводиться щеплення собак та котів від сказу мешканцям приватного сектору. Також із доданої до позовної заяви відповіді робітників Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції головного управління національної поліції в Дніпропетровській області по факту нанесення тілесних ушкоджень малолітній доньці позивачки, чітко вбачається, що в діях господаря собаки відсутні ознаки кримінального, адміністративного та будь-якого правопорушення, тобто в тому що сталась відсутня вина господаря собаки, що в свою чергу унеможливлює настання будь якої відповідальності для нього. Крім того представник відповідача зазначає, що відповідач є неналежним відповідачем оскільки собака йому не належить.

Свідок ОСОБА_6Б у судовому засіданні пояснив, що в травні 2016 року дійсно до швидкої допомоги КЗ»Петропавлівська центральної районної лікарні» Дніпропетровської обласної ради» привезли дитину, яку вкусила собака. Дитина була оглянута, їй було надано допомогу, а також було розяснено, в разі відсутності собаки обовязково призначається лікування. Інформація була така, що собака відсутня. Навіть якщо собака привита вакцинація призначається.

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача та представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.ст.9, 12, 22 ,35 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» особа, яка утримує домашню тварину та супроводжає її зобовязана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяної шкоди супроводжуваною твариною, при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обовязком дотримання норм і вимог цього Закону. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. При поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобовязана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідно для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання; негайно повідомляти медичну або ветеринарну установу про випадки заподіяння домашньою твариною ушкоджень здоровю людині або іншим тваринам, негайно доставляти у ветеринарну установу для огляду. За порушення вимог Закону винні особи несуть кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність згідно з законом.

Судом встановлено, що 10.05.2016 року близько 17.00 години неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийшла в гості до своєї подружки до подвіря садиби за адресою: вул.. Карла Маркса,7 в с. Петрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, власником якої є відповідач ОСОБА_4. Донька ОСОБА_3 жодним чином не провокувала собаку, адже навіть не знала, що він не був на привязі та пес безпричинно накинувся на неї та вкусив її за праве передпліччя, і праву сідницю. В результаті укусу собаки, що належала відповідачу ОСОБА_4, позивачу було причинено матеріальну шкоду, яка складається із витрат понесених нею на лікування та вакцинацію доньки.

Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Петропавлівським відділенням поліції Павлоградського відділу поліції головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 31.05.2016 року № 3661 по факту нанесення тілесних ушкоджень малолітній доньці позивачки, вбачається, що в діях господаря собаки відсутні ознаки кримінального, адміністративного правопорушення. (а.с.7)

Відповідно до довідки, виданої комунальним закладом «Петропавлівська Цетральна районна лікарня»Дніпропетровської обласної ради» від 10.05.2016 року, встановлено, що до приймального відділення звернулась ОСОБА_5 з діагнозом укушені рани правого передпліччя, правої сідниці, де їй надали допомогу. Також на зворотному боці (а.с.8) зазначено в виписці із медичної карти амбулаторного лікування, що 20.05.2016 року ОСОБА_3 була придбана за свій рахунок вакцину для вакцинації доньки, так як антирабічна вакцина в ЦРЛ відсутня з січня 2016 року.

Відповідно до копії товарного чеку встановлено, що в в аптеці с. Миколаївка ОСОБА_7 придбала вакцину «Верораб» на суму 3210,00 грн. (а.с.10).

Відповідно до довідки №109 від 26.01.2017 року виданої Комунальним закладом "Петропавлівською Центральною районною лікарнею" Дніпропетровської обласної ради", встановлено, що мати постраждалої ОСОБА_3, за власний кошт придбала антирабічну вакцину "Верораб". Вакцинація проводилась в хірургічному відділенні з 20.05.2016 року по 20.08.2016 рік. (а.с. 86).

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що собака не належала відповідачу, так як в матеріалах справи по факту заяви гр.. ОСОБА_3, які надані для огляду Петропавлівським відділенням поліції Павлоградського відділу поліції головного управління національної поліції в Дніпропетровській області є пояснення самого відповідача де він зазначив, що дійсно його собака відірвалася та вкусила ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_2. На думку суду факт укусу неповнолітньої дитини собакою, та її належність саме відповідачу доведений у судовому засіданні в повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., але представником позивача не надано жодних доказів щодо завдання моральної шкоди, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у цій частині.

Відповідно до довідки, виданої приватним підприєцем ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_3 дійсно працює підприємстві ФОП Лесюк продавцем непродовольчих товарів. Середня заробітна плата за день складає 75,00 грн. І що вона дійсно перебувала з 11.05.2016 по 263.05.2016 рік у безоплатній відпустці (а.с.11).

Але в частині стягнення позивачем з відповідача 675,00 грн. за кожен день безоплатної відпустки, яку відповідач брала на робочому місці, так як дитина потребувала в постійному догляді суд вважає, що в цій частині необхідно відмовити, так як позивачем не надано жодного доказу того, що дитина потребувала постійного стороннього догляду, або стаціонарного лікування з обов"язковою присутністю матері.

Таким чином, відповідач як особа, яка є власником собаки, особа яка здійснює догляд за нею, що є джерелом підвищеної небезпеки, яка може бути заподіяна собакою третім особам, внаслідок непередбачуваної та агресивної дії собаки, а саме в укусі неповнолітньої дитини та недотриманням з боку позивача норм та правил стосовно поводження з тваринами, як її власника, повинен нести відповідальність за шкоду завдану позивачу.

Тварини є особливим обєктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюється законом.

Відповідно до договору № 10-1/16П про надання правової допомоги та здійснення представництва за цивільною справою встановлено, що за надання правової допомоги ОСОБА_3 зобовязується виплатити представнику гонорар в розмірі 3000,00 (три тисячі) грн..(а.с.60) відповідно до квитанції від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_3 сплатила представнику 3000,00 грн. (а.с.89).

Отже, з відповідача підлягає стягненню витрати в розмірі 3000,00 грн. сплачені позивачем на послуги правової допомоги, які підтверджені матеріалами справи на користь позивача.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову підлягає стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.16, ст.22, ст.ст.1166 Цивільного Кодексу України, ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н., матеріальну шкоду у розмірі 3210,00 грн.(три тисячі двісті десять)грн.. а також витрати на правову допомогу 3000,00(три тисячі)грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н. судові витрати у розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одна грн..20 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_9