Номер провадження: 22-ц/785/1456/17
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сєвєрова О.С..Таварткіладзе О.М.

За участю секретаряПоліхранової Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7

-про стягнення коштів за оплату житлово-комунальних послуг в порядку регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позивними вимогами в котрих просив суд стягнути з ОСОБА_7 на свою користь витрати по оплаті житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 8 279,34 грн. в порядку регресу. Вимоги обґрунтовував тим, що до відповідача перейшло право власності на ? частину зазначеної квартири у 2010 році. З цього часу відповідач не утримує майно та він, як власник іншої ? частини вимушений сплачувати оплату комунальних послуг за всю квартиру .З серпня 2010 року по вересень 2015 року він оплатив комунальні послуги в повному обсязі в сумі 16 558 грн.68 коп. що складають:

-за спожитий природний газ: 1 572,60 грн.

-опалення-10 184,96 грн.

-за обслуговування жмитла-4 801,12 грн.

Посилаючись на те, що вартість ? частини сплачених ним комунальних послуг становить 8 279,34 грн. ,з підстав ст.322 ч.1,554 ч.1 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів за оплату житлово-комунальних послуг в порядку регрессу-відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що відповідач,який є власником ? частини житла не сплачує комунальні послуги. Одночасно посилається на те, що 22 серпня 2016 року заочним рішенням його позовні вимоги було задоволено.

Судова колегія,заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах, районний суд виходив з безпідставності заявлених вимог.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло 26.09.2006р. № НОМЕР_1.

Власником іншої 1/2 частини вказаної квартири є ОСОБА_7 відповідно до договору дарування від 22 липня 2010 року.

Пунктом 7 договору дарування від 22.07.2010 р. передбачено, що право власності у обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Сторони домовились, що під прийняттям дарунку вважається одержання обдарованим оригіналу примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

Тобто, районний суд прийшов правильного висновку, що право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_3 до відповідача перейшло 22 липня 2010 році.

Рішення від 05 листопада 2014 року, яке залишено без змін, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року, встановлено порядок користування зазначеною квартирою, виділивши в користування ОСОБА_7 житлову кімнату площею 17,1 кв.м., ОСОБА_6 виділити у користування житлову кімнату площею 9,1 кв.м., житлову кімнату площею 12,5 кв.м. Кухню площею 9,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м.кор'идор площею 9,0 кв.м., туалет площею 1.0 кв.м., комору площею 0,6 кв.м. залишино в загальному нотуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_7 на ОСОБА_8. Повністю відмовлено у задоволені зустрічного позову про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна.

Рішенням від 15 червня 2015 року, залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_7 було вселено у квартиру за адресою: АДРЕСА_4. Зобов'язано ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_7 у користуванні житловою кімнатою площею 17,1 м2 у вказаній квартирі. Також зобов'язано ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_7 користуватися приміщеннями загального користування: кухнею, ванною кімнатою, коридором, туалетом та коморою у вказаній квартирі.

Зазначеним рішенням встановлено, що відповідач в спірній квартирі з дня набуття права власності не проживав.

Відповідно до акту державного виконавця від 08 травня 2016 року відповідач ОСОБА_7 отримав дублікат ключів від спірної квартири.( а.с.107)

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що саме позивач ОСОБА_6 безпідставно перешкоджав відповідачу ОСОБА_7 користуватися своєю ? часткою в квартирі та лише 08 травня 2016 року він отримав доступ до неї.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Встановивши, що саме з вини позивача ОСОБА_7 до 08 травня 2016 року був позбавлений користування та володіння своєю власністю, районний суд дійшов правильного висновку, що вимоги щодо повернення сплаченої суми за комунальні послуги в регресному порядку не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач являється власником ? частини квартири з 22.07.2010 року та зобов'язаний утримувати своє майно не можуть бути підставою для задоволення позову так як в період з 22 липня 2010 року по 08 травня 2016 року з вини самого позивача відповідач був позбавлений права користування та володіння 1/2 частини квартири, котрою користувалась сім"я позивача.

Посилання на винесення Суворовським районним судом м. Одеси заочного рішення від 22 серпня 2016 року про задоволення його позову оцінюється критично з огляду на те,що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року воно було скасовано в порядку перегляду заяви ОСОБА_6.( а.с.138-139).

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 218,303, 308, 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.12.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - Є.С.Сєвєрова

О.М.Таварткіладзе