Справа № 446/2757/15 Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/783/361/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ванівського О.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, її представника

ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 05 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Великосілківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Великосілківської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6яка І.М., який помер 16.02.2008 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку на вул.Мазепи, 34 в с. Великосілки Камянка-Бузького району Львівської області та на 1/2 частину земельних ділянок площею 2,0123 га та 0,6057 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великосілківської сільської ради.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за життя ОСОБА_1як І.М. склав на його імя заповіт, згідно з яким заповів йому 1/2 частину належного на праві власності майна, однак, правовстановлюючих документів на житловий будинок, який відноситься до суспільної групи «колгоспного двору», та оригіналів державних актів на земельні ділянки немає, тому він не може оформити свої спадкові права в позасудовому порядку в нотаріуса.

Рішенням Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 05.02.2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 житлового будинку за адресою: вул. Мазепи,34 с. Великосілки Камянка-Бузького району, на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,0123 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великосілківської сільської ради, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №420111, на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,6057 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великосілківської сільської ради, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №439037, виданого на підставі розпорядження голови Камянка-Бузької райдержадміністрації від 27.10.2004 року №382, які належали ОСОБА_7, померлому 16.02.2008 року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, яка не брала участі у розгляді даної справи, однак, вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та інтереси, просить рішення скасувати з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким за ОСОБА_5 визнати в порядку спадкування право власності на 1/4 частину житлового будинку.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_1як І.М., який помер 16.02.2008 року, є її батьком і за життя склав заповіт, яким заповів їй та позивачу по 1/2 частині належного йому на праві власності майна. Апелянт вважає, що суд повинен був залучити її до участі у справі, оскільки вона від спадщини не відмовлялась, крім того, вона як інвалід третьої групи має право на спадкування обовязкової частки незалежно від змісту заповіту, а тому заявляє свої права на 3/4 частини спадщини, яка залишилась після смерті батька.

В судове засідання апеляційного суду представник Великосілківської сільської ради жодного разу не зявився, хоча про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку, а тому розгляд справи апеляційним судом завершено відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її ( ч.1 ст.1272 ЦК).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове нерухоме майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи встановлено, що 07.10.1997 року секретарем Великосілківської сільської ради посвідчено заповіт від імені ОСОБА_1яка І.М. (а.с.10), згідно з яким ОСОБА_1як І.М. належний йому будинок з сільськогосподарськими будівлями і все майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, заповів: 1/2 частину - ОСОБА_2, та 1/2 частину ОСОБА_8, який 06.02.2001 року змінив прізвище на «Проскурник» (а.с.7).

ОСОБА_6як І.М. помер 16.02.2008 року (а.с.9).

До дня своєї смерті ОСОБА_6як І.М. постійно проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (стара назва вулиці 1-го Травня), 34 Камянка-Бузького району Львівської області (а.с.28).

Технічний паспорт на цей будинок («на жилий будинок індивідуального житлового фонду») було оформлено на ОСОБА_1яка І.М. 16.03.1989 року (а.с.18-20).

Відповідно до довідки №967 від 16.11.2016 року (а.с.96), виданої виконавчим комітетом Великосілківської сільської ради, яку позивач надав апеляційному суду, разом з померлим ОСОБА_1яком І.М. проживали без реєстрації: онук ОСОБА_5, зять ОСОБА_9, дружина онука ОСОБА_10 та правнук ОСОБА_10

Зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_5 є: с.Великосілки, вул.Марка Вовчка, 13 Камянка-Бузького району Львівської області (а.с.5).

Відповідно до копій державних актів на землю від 18.07.2005 року, ОСОБА_1яку І.М. на праві власності належали дві земельних ділянки площею 2,0123 га та 0,6057 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великосілківської сільської ради (а.с.13-14).

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_5, районний суд виходив із того, що право власності набуте ним на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів.

Однак, поза увагою суду першої інстанції залишились наведені вище норми матеріального закону, які встановлюють обовязок спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, в складі якої є нерухоме майно, подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини та/або звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На виконання цих вимог закону судом першої інстанції не зясовано, чи звертався позивач до нотаріуса за місцем відкриття спадщини про її прийняття та/або про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_6яка І.М., чи є інші спадкоємці за заповітом та за законом і хто з них прийняв спадщину.

Апеляційним судом встановлено, що спадкова справа за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6яка І.М., який помер 16.02.2008 року, нотаріусом не заводилась (а.с.75).

Підтверджуючих документів про те, що позивач звертався до нотаріуса і нотаріус відмовив йому в оформленні його спадкових прав і з яких саме підстав, суду надано не було.

Крім того, в апеляційному суді встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_1як І.М. оформив у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок №34 по вул. 1-го Травня (стара назва вулиці Мазепи), що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим виконавчим комітетом Камянка-Бузької районної ради народних депутатів Львівської області 24.04.1989 року на підставі рішення виконавчого комітету цієї ОСОБА_10 №97 від 20.04.1989 року, яке зареєстроване в реєстровій книзі під №383 (а.с.80, 93).

Отже, перешкод, про які вказував у своїй позовній заяві позивач ОСОБА_5, для оформлення права власності на частку належного спадкодавцеві житлового будинку в позасудовому порядку в нотаріуса не було, а тому звернення до суду з вказаним позовом є передчасним і суперечить вимогам ст.15 ЦК України.

Крім того, з наведених вище підстав передчасним є й звернення позивача до суду з вказаним позовом про визнання в порядку спадкування права власності на земельні ділянки, оскільки позивачем не доведено, що відсутність оригіналів державних актів про право власності спадкодавця на земельні ділянки є перешкодою для отримання нотаріусом на запит необхідної інформації для підтвердження відповідним документом права власності спадкодавця на це нерухоме майно, і доказів про те, що позивачем вчинялись дії щодо отримання відповідних правовстановлюючих документів або підтверджуючих довідок про право власності спадкодавця на землю, надано не було.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що позивач не вжив усіх необхідних заходів для оформлення своїх спадкових прав на нерухоме майно в позасудовому порядку, оскільки не надав суду доказів про те, що він, як спадкоємець за заповітом, звертався до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6яка І.М. та/або про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і що йому було у цьому відмолено.

Крім того, судом першої інстанції не було зясовано про права та обовязки іншого спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 та не залучено її до участі в розгляді даної справи.

З наведених вище мотивів та на підставі п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1-4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 05 лютого 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до Великосілківської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області про визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельних ділянок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6яка ОСОБА_11 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_12