справа №619/605/17
провадження №2-о/619/49/17
РІШЕННЯ

іменем України

06 березня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу окремого провадження за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Дергачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

встановив

ОСОБА_3, заінтересована особа Дергачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, звернулися до суду з заявою в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що ОСОБА_4 народилася 20.07.2016 року у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим. Її батьком є громадянин ОСОБА_5 Федерації - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та матірю - громадянка України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтуванні заяви зазначили, що 20 липня 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, в пологовому будинку м. Євпаторія народила дівчинку, ОСОБА_4. Через відмову прикордонних сил ОСОБА_5 Федерації надати дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території, 22.08.2016 року вона зареєструвала факт народження дитини та отримала свідоцтво про народження зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. В подальшому ОСОБА_3 звернулася до Дергачівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо реєстрації народження дитини. Але у звязку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, їй, було відмовлено у реєстрації народження дитини.

У судове засідання представник Дергачівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області не зявився, керівник відділу подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність.

У судове засідання представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 не з'явився, подав до суду заяву, в якій заяву підтримав повністю, просив її задовольнити, справу просив розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб, серія I-ВЛ №206883, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області, 22 червня 2013 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, про що зроблено відповідний актовий запис №55, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про народження серії І-АЯ №676662, виданого Чорноморським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, ОСОБА_3, народилася 20 липня 2016 року, її батьками є: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_3.

22 лютого 2017 року Дергачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено у державній реєстрації народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.234 ЦПК України в окремому провадженні суд, зокрема, розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно абз.1 ч.1 ст.2571 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією.

Як передбачено ч.1 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, якемає встановлення факту народження або смерті особи: для реалізаціїмайнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такійкатегорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Встановлення факту народження дитини заявникові необхідне для реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження дитини, заявник, яка є громадянкою України, позбавлена можливості зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини.

На сьогоднішній час видані документи закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України, тому заявник позбавлена можливості зареєструвати народження своєї дитини іншим способом.

Свідоцтво про народження серії І-АЯ №676662 від 02.08.2016 року, яке видане Чорноморським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, як виняток суд бере до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Згідно з ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік батьком дитини.

Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки є законні підстави. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для встановлення факту народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до частин 4,5 ст.2571 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 256, 2571, 259 ЦПК України, суд, -

ухвалив

Заяву ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Встановити факт народження дитини ОСОБА_4 20 липня 2016 року у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, батьками якої є: батько - громадянин ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати - громадянка України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення про встановлення цього факту направити до Дергачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для державної реєстрації народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та видачі свідоцтва про народження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок