Справа №589/1349/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидорчук О. М.
Номер провадження 22-ц/788/165/17 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання нерухомого майна,

в с т а н о в и л а:

12 січня 2015 року ОСОБА_4, в особі законного представника ОСОБА_5, звернувся до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнивши (а.с. 176 - 177 т. 1), обґрунтовував тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності, зокрема, частка позивача становить - 2/3, а відповідача - 1/3. Посилаючись на ті обставини, що відповідач в добровільному порядку не бере участі у витратах на утримання нерухомого майна пропорційно розміру своєї частки, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 кошти в сумі 45341,35 грн., які складаються із витрат на матеріали - 16772,65 грн. та ремонтних робіт - 28568,70 грн.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на утримання майна, що перебуває у спільній часткові власності в сумі 16772,65 грн.

В частині вимог щодо стягнення вартості ремонтних робіт в сумі 28568,70 грн. відмовлено за недоведеністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 263,29 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що поломка системи опалення сталася з вини позивача та його законного представника, які проживають та користуються усім будинком, при цьому покращують власні умови проживання, тому саме вони несуть обов'язок підтримувати житло у придатному для проживання стані. Вважає, що вимушений двічі відшкодовувати вартість будівельних матеріалів використаних на оздоблення його частини будинку, оскільки судовими рішеннями за результатами поділу будинку з нього були стягнуті кошти у вигляді грошової компенсації з урахуванням здійснених покращень. Зазначає, що позивачем не надано доказів того, що ним були затрачені кошти на оздоблення кімнат, які перебувають у його власності. Вказує, що спірні кошти не є витратами на збереження будинку, а витрачені на його покращення, а тому позивач не має право на їх компенсацію. Крім того, позивач є малолітньою особою, не має власного доходу, тому право на компенсацію може мати лише особа, яка використала свої кошти у ремонтні роботи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанцій правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що малолітньому ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) належить 2/3 частини будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 - 1/3 частина, що підтверджується витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно та про державну реєстрацію прав (а.с. 57, 63).

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуального житлового будинку та прибудинкових споруд, затвердженого начальником ТОВ «Інститут Шосткапроект» 25.22.2015 року встановлено, що будівельні конструкції та інженерні мережі індивідуального будинку з прибудовами відповідають вимогам надійності і безпечності експлуатації лише після проведення робіт із капітального ремонту, на час проведення обстеження будинок знаходиться у незадовільному стані. Для забезпечення безпечної та надійної експлуатації будівлі, з метою попередження руйнівних процесів необхідно систематично проводити спостереження за станом будівельних конструкцій та інженерних мереж і регулярно проводити капітальні ремонти конструкцій, технічне обслуговування інженерних мереж (а.с. 108 - 120).

З акту обстеження стану внутрішньобудинкової системи опалення від 15 липня 2011 року вбачається, що радіатори системи опалення пошкодженні (а.с. 12), у зв'язку з чим відповідачу пропонувалось взяти участь у витратах по відновленню роботи системи (т.1 а.с. 14). Також, відповідачу пропонувалось взяти участь у витратах на облаштування вхідних дверей до житлового будинку, ремонті та облаштуванні веранди (а.с. 160, 166).

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до суду копії товарних чеків, видаткових накладних на придбання будівельних матеріалів, кредитний договір на придбання котла (а.с. 16 - 40, 45, 50 - 52, 68 - 107, 171 т. 1).

У будинку була проведена заміна системи опалення, утеплення кухні та веранди (для економії газу), ремонт забору, даху, веранди, підлоги, стелі, стін, дверей, заміна вхідних та міжкімнатних дверей, вікон. Всього на ремонт використано матеріалів у розмірі 50317,96 грн., 1/3 частина від яких становить16772,65 грн. (а.с. 16 - 29 т. 2).

Факт проведення зазначених робіт, надані позивачем розрахунки витрат матеріалів на їх проведення, платіжні документи, не спростовані відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, встановлена презумпція обов'язку власника нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов'язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов'язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

При цьому слід враховувати й положення ст. 360 ЦК України, яка зобов'язує співвласника відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи із відповідача витрати на утримання майна у розмірі 16772,65 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 , як співвласник майна, зобов'язаний брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, а доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Твердження апелянта про те, що він не повинен нести витрати на проведений ремонт будинку, оскільки сторона позивача використовує його для власного проживання, при цьому покращуючи власні умови проживання, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки той факт, що відповідач не проживає у будинку, не звільняє його від обов'язку нести витрати, пов'язані з його утриманням в належному технічному стані.

Крім того, доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано доказів того, що ним були затрачені кошти на оздоблення кімнат, які перебувають у його власності, не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки з наданих до суду доказів вбачається, що кошти на ремонт житлового будинку були витрачені позивачем у період 2012 - 2014 р.р., тобто у той час коли нерухоме майно перебувало у спільній частковій власності і ОСОБА_3 не ставилось питання про розподіл домоволодіння в натурі між співвласниками, припинення права спільної часткової власності та виділу йому конкретних приміщень у натурі.

Посилання апелянта на ту обставину, що позивач є малолітньою особою та не має власного доходу, тому право на компенсацію може мати лише особа, яка використала свої кошти у ремонтні роботи, не заслуговують на увагу, оскільки майнові права малолітнього ОСОБА_4, як власника 2/3 частини житлового будинку, захищала його мати-законний представник, відповідно до ст. 39 ЦПК України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: