Справа № 372/3130/16-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/987/17 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 58 08.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря: Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 06 грудня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаною скаргою. Свої вимоги мотивувала тим, що 16 вересня 2009 року рішенням Обухівського районного суду Київської області зобов'язано ОСОБА_2, знести самовільно збудовані споруди на земельній ділянці № 189, що розташована в межах човниково стоянкового кооперативу «Риф». На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист та 01.03.2011 року відкрито виконавче провадження № 2684876.

20 квітня 2011 року було винесено постанову про арешт всього майна, що належить боржнику ОСОБА_2 та оголошено заборону його відчудження. Зазначає, що в порушення вимог ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавчем накладено арешт на все майно без урахуванні вартості самого зобов'язання за виконавчими листами. Державним виконавцем не було проведено оцінку вартості майна на яке потрібно звернути стягнення для забезпечення виконання рішення суду.

Зазначає, що в порушення вимог ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не закінчено виконавче провадження і з 01 липня 2011 року не вчинялись будь - які дії по виконанню рішення суду.

Просила суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №26854876, а також скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 20.04.2011 року, виключити та звільнити з під арешту майно на яке накладено арешт в межах виконання виконавчого провадження.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06 грудня 2016 року в задоволені скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, просила ухвалу скасувати та ухвалити нову про задоволення скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав:

Відмовляючи в задоволені скарги суд першої інстанції виходив із того, що скаржником подано скаргу з пропуском строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Разом з тим, при вирішенні скарги має місце неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду та вважає їх передчасними, поскільки має місце порушення норм процесуального права, а також неповне зясування обставин справи.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст.386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державну виконавчу службу задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення були прийняті відповідно до вимог закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника порушено не було, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ст.3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до ч.2 ст.4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" згідно зі ст.26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов»язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими ст.386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів справи заявник ОСОБА_2 в якості суб'єктів оскарження зазначила не державного виконавця, а саме відділ державної виконавчої служби, що не відповідає вимогам закону.

Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Обухівський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області не може бути суб'єктом оскарження при розгляді скарг, поданих у порядку ст.383 ЦПК України, не вирішив питання про залучення посадових осіб державної виконавчої служби, дії та рішення яких оскаржуються, до участі у справі.

Згідно п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз'яснено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ст.210,213,387 ЦПК України.

Суд першої інстанції при розгляді скарги не витребував та не дослідив матеріали виконавчого провадження, не дослідив обставин щодо часу винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, а тому прийшов до невірного висновку.

Крім того суд першої інстанції в порушення вимог ст.386 ЦПК України розглянув скаргу у відсутності державного виконавця.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам закону, суд порушив порядок встановлений для її вирішення, а тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України питання необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 383-386 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 06 грудня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: