УХВАЛА

22.02.2017 року Провадження №2/425/207/17

Справа №425/481/17

місто Рубіжне Луганської області

Суддя Рубіжанського міського суду Луганської області Коваленко Д.С., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Рубіжанська міська рада Луганської області про визнання недійсним договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) № 210, укладений 12 квітня 1995 року Виконкомом Рубіжанської міської ради народних депутатів та ОСОБА_3, а також про визнання недійним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 12 січня 2017 року державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на право забудови гаражу №17 у будівельному кварталі №51.

Разом із позовом 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, якою просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо гаражу № 17 у будівельному кварталі № 51 міста Рубіжне Луганської області, до моменту розгляду Рубіжанським міським судом Луганської області вказаної позовної заяви.

Відповідно до положень частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У звязку із наведеними положеннями кодексу та в силу положень частини другої статті 197 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядалась за відсутності усіх осіб, які беруть участь у справі, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень підпункту 4 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір, який заявником сплачено у повному обсязі.

При цьому, згідно з положеннями частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, а тому суд констатує відсутність перешкоди для розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У своїй заяві про забезпечення позову, позивач вказує на те, що на даний час він здійснює оформлення права на земельну ділянку, що знаходиться під вже збудованим гаражем, з метою подальшого оформлення права власності на цей гараж. А відповідач, оспорює право позивача на збудований гараж та земельну ділянку під ним, оскільки в іншій судовій справі оскаржує рішення Рубіжанської міської ради Луганської області, яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під цей же гараж. І у судовому засіданні у цій іншій судовій справі відповідач повідомив, що вже звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Луганській області для оформлення права власності на цей же гараж. А оскільки позивач вважає себе власником означеного гаражу і здійснює офрмлення права на нього, то оформлення права на гараж за відповідачем може значно утруднити виконання рішення суду у цій справі та потягне необхідність звернення до суду із новим позовом.

А суд, уважно ознайомившись із змістом поданої на його розгляд заяви, з урахуванням підстав та предмету позову і доданих до нього документів, виходить з наступного.

Дійсно, відповідно до положень частини 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже такий аргумент позивача для задоволення заяви про забезпечення позову, як можлива необхідність звернення до суду із новим позовом, суд не вважає юридично серйозним, а тим більше таким на підставі наявності якого, можна задовольнити будь-яку заяву про забезпечення позову, а тому і заяву ОСОБА_5. Позаяк, єдиною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є реальна загроза ускладнення чи неможливості виконання рішення суду.

В силу положень частини 3 статті 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Також суд враховує і те, що передбачений статтею 60 ЦПК України обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог - має універсальний характер, тобто застосовується повною мірою і до випадків звернення до суду із вимогою про забезпечення позову.

Тому не випадково, що суд і враховує, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року вказав на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тож з огляду на вказані нормативно-правові положення, з урахуванням роз`яснень пленуму Верховного Суду України, які суд поділяє, він стверджує, що заява ОСОБА_1 не містить жодних достатніх для її задоволення і вказаних у ЦПК України обгрунтувань щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення її позову.

І суд не бачить жодних підстав вважати, що можливе оформлення відповідачем права на гараж може реально утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання не дійсним договору на право тимчасового користування землею та свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді на право забудови гаражу, якщо таке рішення буде прийнято.

Також суд вважає, що позивачем не доведено безпосередній зв`язок між обраним видом забезпечення позову і його предметом, тобто заявленими вимогами, а як наслідок і співмірність між ними.

За таких обставин, та оскільки позивач не довів наявність підстав, з якими закон повязує необхідність вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, слід відмовити.

Тому, керуючись статтями 11,151-154,208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі її подання ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.С. Коваленко