Провадження по справі № 2/752/2056/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Марченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс", третя особа ОСОБА_3 про відшкоджування матеріальної шкоди та збитків, заподіяних внаслідок залиття приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" про відшкоджування матеріальної шкоди та збитків, заподіяних внаслідок залиття приміщення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі Договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 27 квітня 2016 року він винаймає нежитлове приміщення НОМЕР_2, загальною площею 42,0 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний будинок перебуває на балансі та обслуговуванні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс».

16 травня 2016 року відбулося залиття орендованого позивачем приміщення, внаслідок затоплення підвального приміщення за стіною, яке відноситься до під'їзду АДРЕСА_1, що призвело до пошкодження внутрішнього оздоблення приміщення.

На вимогу ОСОБА_1, комісією у складі головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», майстра ремонтної дільниці та майстра технічної дільниці було складено Акт про залиття нежитлового приміщення від 16 травня 2016 року, в якому встановлено, зафіксовано і підтверджено, що через роз'єднання дощової каналізації сталося затоплення підвального приміщення, яке межує з приміщенням НОМЕР_2, внаслідок чого в орендованому позивачем приміщенні відбулося намокання підлоги і стін на висоту 50 см. по всьому периметру.

Разом з тим, попри висловлену позивачем директору ТОВ «Ліко-Житлосервіс» ОСОБА_5 стурбованість вказаним вище випадком залиття та сподівання на прийняття всіх необхідних заходів для недопущення у подальшому залиття нежитлового приміщення, що знаходиться в оренді у позивача, 19 липня 2016 року відбулося повторне залиття водою нежитлового приміщення орендованого позивачем, внаслідок чого відремонтоване за кошти позивача приміщення, поштукатурені та пофарбовані стіни на висоту 40 см. від підлоги по всьому периметру було залито, підлога, оздоблена нестійким до дії вологи ламінованим покриттям, просочилася водою.

На підтвердження вказаної події 22 липня 2016 року комісією у складі головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», майстра ремонтної дільниці та майстра технічної дільниці було складено Акт про залиття нежитлового приміщення від 22 липня 2016 року, в якому зафіксовано, що підтоплення приміщення НОМЕР_2 відбулося з сусіднього підвального приміщення під'їзду № ІІІ, яке було затоплене в зв'язку з роз'єднанням труби, призначеної для відведення дощової води з даху будинку.

В зв'язку з повторним залиттям приміщенню НОМЕР_2 було заподіяно пошкодження, а саме: намокли стіни, поштукатурені та пофарбовані мінеральною фарбою, по всьому периметру приміщення на висоту 40 сантиметрів, та намокла підлога, оздоблена нестійким до дії вологи ламінованим покриттям.

Вказує, що актами про залиття приміщення встановлено, що залиття відбувалося з вини відповідача, з огляду на недбале обслуговуванням об'єктів, що знаходяться на балансі ТОВ «Ліко-Житлосервіс», а саме технічного приміщення (підвалу) під'їзду № ІІІ будинку по АДРЕСА_1

Оскільки будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі і обслуговуванні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», тобто саме Товариство зобов'язане забезпечувати належне технічне обслуговування мереж водовідведення в будинку, та враховуючи, що після першого залиття 16 травня 2016 року причини затоплення не були якісно усунуті, позивач ОСОБА_1 вважає, що пошкодження приміщення НОМЕР_2 в зв'язку з повторним залиттям сталося безпосередньо з вини Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», а тому, саме відповідач повинен нести відповідальність перед позивачем та відшкодувати завдану матеріальну шкоду, яка, згідно висновку будівельно - технічного експертного дослідження, становить 50 305,00 грн..

Крім того, позивач також зазначив, що приміщення НОМЕР_2 було орендоване ним для здійснення професійної діяльності, проте, в зв'язку з його залиттям двічі за 2016 рік, що зумовлювало необхідність проведення ремонтних робіт, дане приміщенні не могло використовуватися за призначенням протягом тривалого часу, проте орендні платежі та платежі за комунальні послуги в цей період підлягали сплаті на загальних підставах.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» в добровільному порядку відшкодовувати завдану з його вини матеріальну шкоду відмовляється, що ускладнює проведення ремонту приміщення та затягує час, протягом якого останнє не може належно використовуватися орендарем.

З огляду на таке, позивач вважає, що орендна плата та плата за житлово - комунальні послуги в сукупному розмірі 51 187,00 грн., здійснена ним в період, протягом якого приміщення НОМЕР_2 не використовувалося за призначенням в зв'язку з проведення його відновлювального ремонту, також підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, як втрати, що були понесенні ОСОБА_1 в зв'язку з пошкодженням орендованого майна, в порядку ст. 22 ЦК України.

З урахування вищенаведеного, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття, в розмірі 50 305,00 грн., заподіяні збитки в розмірі 51 187,00 грн. та 6 000,00 грн. як компенсацію витрат, понесених в зв'язку з замовленням і проведенням будівельно - технічного експертного дослідження, а всього в сукупному розмірі 107 492,00 грн..

Протокольною ухвалою суду від 06.02.2017 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, залучено ОСОБА_3, яка є власником нежитлового приміщення НОМЕР_2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що орендоване ним нежитлове приміщення було пошкоджено саме з вини відповідача, який несумлінно виконував покладені на нього обов'язки по утриманню будинку та його інженерних систем у належному стані, з огляду на що, матеріальна шкода, понесені збитки та супутні витрати, здійснені позивачем з метою відновлення свого порушеного права, підлягають відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що відносини учасників в сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, в той час як між сторонами жодних договорів не було укладено, а тому у ТОВ «Ліко-Житлосервіс» немає правових підстав нести будь-яку відповідальність перед позивачем. Зазначлав, що відповідач не приймав на баланс будинок АДРЕСА_1 і наявне в ньому механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, а тому не відповідає за стан такого обладнання, зокрема і мереж дощового водовідведення. Посилалася на те, що оскільки причиною залиття була недоукомплектація роз'єднання дощової каналізації ущільнювальним кільцем, вказане свідчить про порушення порядку монтажу при будівництві, а тому нести відповідальність за залиття повинна субпідрядна монтажна організація - ТОВ «Інжбуд - 2003». Вказала, що власником нежитлового приміщення НОМЕР_2 є не ОСОБА_1, а третя особа ОСОБА_3, а тому, вимоги про відшкодування завданої приміщенню шкоди є такими, що заявлені неналежним позивачем. Вважає, що грошові кошти, сплачені як орендна плата та оплата за комунальні послуги, не підлягають відшкодуванню, оскільки докази проведення такої оплати відсутні, крім того, не доведено, що ці витрати мають відношення до предмету позову. Також вказала, що суд не повинен приймати до уваги в якості доказу висновок будівельно - технічного експертного дослідження, оскільки воно проведено з порушенням вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, зокрема, представники відповідача при огляді пошкодженого приміщення не були присутні, про дату та час такого огляду не повідомлялися.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої зазначила, що вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 після підписання договору про оренду нежитлового приміщення було здійснено капітальний ремонт вказаного приміщення, після чого сталося залиття, чим відповідно було завдано йому шкоду. Додатково просила проводити розгляд справи за її відсутності, у зв'язку із сімейними обставинами.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 27 квітня 2016 року між ОСОБА_1 як орендарем та ОСОБА_3 як орендодавцем було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 1 (а.с 19-22).

Відповідно до п. 1.1. Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення 1111, загальною площею 42,00 кв.м, яке розташоване в будинку АДРЕСА_1, що належить орендодавцю на праві власності, для здійснення адвокатської діяльності.

Як визначено в пункті 2.2 Договору оренди, з моменту підписання сторонами акту прийому - передачі розпочинається термін оренди та нарахування орендної плати.

Таким чином, починаючи з 30 квітня 2016 року, нежитлове приміщення НОМЕР_2, загальною площею 42,00 кв.м, розташоване в будинку АДРЕСА_1, на відповідних правових підставах перебувало в постійному користуванні ОСОБА_1 та підлягало використанню ним при здійсненні адвокатської діяльності.

Судом також встановлено, що 16 травня 2016 року відбулося залиття приміщення НОМЕР_2, в зв'язку з чим, цього ж дня, ОСОБА_1 звернувся до обслуговуючої організації Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» з заявою вх. № 2024 від 16 травня 2016 року, в якій повідомив про подію та просив скласти акт про залиття.

Комісією у складі головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» ОСОБА_7, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_8, майстра технічної дільниці ОСОБА_9 було здійснено обстеження нежитлового приміщення НОМЕР_2, за результатами чого складено Акт про залиття. Згідно вказаного акту, комісією було встановлено, що під час дощу 16 травня 2016 року в підвальному приміщенні ІІІ під'їзду будинку НОМЕР_3 сталося роз'єднання дощової каналізації через відсутність ущільненого кільця на з'єднувальному коліні. Даний з'єднувальний вузол був недоукомплектований ущільненим кільцем під час монтажу, при будівництві. Внаслідок залиття в приміщенні НОМЕР_2 сталося намокання підлоги та стін на висоту 50 сантиметрів по всьому периметру. Вказаний Акт підписано всіма членами комісії та затверджено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» ОСОБА_5 (а.с. 23)

19 липня 2016 року відбулося повторне залиття приміщення НОМЕР_2, в зв'язку з чим, на наступний день, ОСОБА_1 звернувся до обслуговуючої організації Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» з заявою вх. № 2522 від 20 липня 2016 року, в якій повідомив про подію та просив скласти акт про залиття.

Комісією у складі головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» ОСОБА_7, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_8, майстра технічної дільниці ОСОБА_9 було складено Акт про залиття від 22 липня 2016 року. Згідно вказаного акту, 19 липня 2016 року володільці нежитлового приміщення НОМЕР_2 здійснили заявку до диспетчерської служби про те, що приміщення підтоплюється водою з розташованих поруч приміщень. Сантехнік Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», який прибув на виклик, встановив, що причиною залиття стало роз'єднання в суміжному технічному приміщенні (підвалі) труби, призначеної для відведення дощової води з даху будинку, через відсутність ущільнюючих кілець в місцях з'єднання відводу. Дощова каналізаційна система не була укомплектована ущільнювачем при проведенні монтажних робіт під час забудови. В зв'язку з залиттям в приміщенні НОМЕР_2 було пошкоджено: стіни (частково - на висоту 40 сантиметрів від підлоги по свій довжині), які пофарбовані мінеральною фарбою; підлога, яка оздоблена нестійким до дії вологи ламінованим покриттям. Вказаний Акт підписано всіма членами комісії та затверджено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» ОСОБА_5 (а.с. 24).

Згідно Висновку експертного дослідження № 69 від 09 серпня 2016 року, яке було проведене судовим експертом експертної установи Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно - правова консалтингова компанія «Юрекс» ОСОБА_11 на замовлення ОСОБА_1, розмір матеріальної (майнової) шкоди, завданої нежитловому приміщенню НОМЕР_2, яке розташоване в будинку АДРЕСА_1, внаслідок залиття, що сталося в липні 2016 року, складає 50 305,00 грн. (а.с. 9-14).

За правилом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, правовідносини по відшкодуванню шкоди виникають в незалежності від наявності чи відсутності між сторонами будь-яких договірних зобов'язань, оскільки прямо пов'язані та зумовлюються подією, в результаті якої заподіяно шкоду.

Як роз'яснив Верховний Суд України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Як вказано в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, за правилом ст. 1166 ЦК України, завдана внутрішньому оздобленню нежитлового приміщення НОМЕР_2 шкода, яку оцінено в розмірі 50 305,00 грн., підлягає відшкодуванню за рахунок особи, з вини та внаслідок неправомірних дій якої її заподіяно.

Як вбачається з Актів про залиття від 16 травня 2016 року та 22 липня 2016 року, причиною як першого, так і другого затоплення було просочення води з сусіднього технічного приміщення (підвалу), яке, в свою чергу, було залите через відсутність ущільнюючих кілець в місцях з'єднання труб, призначених для відведення дощової води з даху будинку, тобто в зв'язку з несправністю у внутрішньобудинковій мережі водовідведення.

Як встановлено з наявного в матеріалах справи наказу генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об'єднання «Ліко-Холдинг» № 79 від 21 грудня 2015 року, вказаним наказом було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» виконавцем послуг з утримання житлового будинку АДРЕСА_1 (секції 1, 2, 3, 4), що вводяться в експлуатацію, та його прибудинкової території (а.с. 94).

Актом прийому - передачі від 21 грудня 2015 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» прийняло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об'єднання «Ліко-Холдинг» на обслуговування введений в експлуатацію згідно Сертифікату відповідності IV № 28 від 21 грудня 2015 року житловий будинок АДРЕСА_1, на 445 квартири, 16 вбудованих нежитлових приміщень, загальною площею 26 330,80 кв.м. (а.с. 95).

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», під утриманням будинків і прибудинкових територій розуміється господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Вказана стаття також визначає, що виконавцем послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Стаття 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», визначає, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе, зокрема, обслуговування внутрішньобудинкових мереж та поточний ремонт.

За змістом статті 21 цього Закону, яка визначає права і обов'язки виконавця, як учасника відносин у сфері надання житлово - комунальних послуг, виконавець зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. (пункт 2, 7 частини 2)

Таким чином, виходячи зі змісту вказаних положень законодавства, з моменту підписання акту прийому - передачі від 21 грудня 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», як виконавець послуг по утриманню будинку АДРЕСА_1, прийняло на себе зобов'язання щодо контролю і забезпечення утримання в належному технічному стані інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж в цьому будинку, зокрема і мереж по відовідведенню.

При цьому, доводи відповідача про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» не є балансоутримувачем, а тому не несе відповідальність за експлуатацію будинку НОМЕР_3, не спростовують того факту, що саме на відповідача покладаються зобов'язання по належному обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж, оскільки безпосередньо він має статус виконавця послуг з утримання цього будинку.

Не спростовують цього факту також і посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» на те, що відсутність ущільнювального кільця є дефектом, допущеним при будівництві, який неможливо виявити при зовнішньому огляді, а тому відповідальність за заподіяну внаслідок вказаного недоліку шкоду повинна нести субпідрядна організація, яка здійснювала монтаж системи, з огляду на таке.

У відповідності до положень Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрі України № 461 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об'єкта до експлуатації, за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до пункту 25 Порядку, орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об'єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо з'ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об'єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, за результатами яких складається довідка за визначеною формою. Сертифікат, виданий за результатами перевірки органом державного архітектурно-будівельного контролю, засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Акту готовності об'єкта до експлуатації від 09 листопада 2015 року, замовником будівництва Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об'єднання «Ліко-Холдинг» було визнано закінчений будівництвом об'єкт - житловий будинок АДРЕСА_1, готовим до експлуатації (а.с 96-100).

Вказаний акт подавався до органів державного архітектурно-будівельного контролю для отримання сертифікату відповідності.

Тобто, вчиненням вказаний дій замовник будівництва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об'єднання «Ліко-Холдинг» визнало відповідність закінченого будівництвом об'єкта, включаючи його внутрішньобудинкові мережі, проектній документації, вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил.

В свою чергу, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», приймаючи житловий будинок АДРЕСА_1 на утримання і обслуговування та підписуючи акт прийому - передачі від 21 грудня 2015 року, взяв на себе відповідальність за забезпечення утримання в належному стані внутрішніх мереж та інженерного обладнання будинку, у відповідності до будівельних норм, державних стандартів і правил.

З огляду на таке, доводи відповідача про те, що недолік в монтажі мережі водовідведення будинку був допущений при будівництві, а тому вина обслуговуючої організації в заподіянні внаслідок цього дефекту шкоді відсутня, суд вважає безпідставними, оскільки замовник будівництва підтвердив відповідність конструкцій будинку вимогам законодавства та його готовність до введення в експлуатацію, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» прийняло цей будинок на обслуговування без жодних зауважень та застережень.

Крім того, Розділом 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Згідно пунктів 4.5.4, 4.5.5 Правил, несправності водовідвідних пристроїв усуваються в терміновому порядку. Внутрішні водостоки з дахів повинні безперебійно відводити дощові і талі води. При огляді системи внутрішніх водостоків необхідно обов'язково перевіряти, зокрема, стан і герметичність стиків трубопроводів; надійність і правильність кріплення стояків і водовідвідних трубопроводів.

Оскільки, згідно актів про залиття від 16 травня 2016 року та від 22 липня 2016 року, причина як першого, так і другого залиття була однакова, варто вважати, що відповідач, після отримання в травні 2016 року повідомлення про подію та виявлення її причин, а саме дефектів в монтажі мережі водовідведення будинку, не вчинив достатніх, повних та ефективних заходів з метою усунення цих причин для упередження повторення подібних випадків в майбутньому, що і призвело до повторного затоплення приміщення НОМЕР_2 в липні 2016 року.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд вважає доведеним той факт, що залиття нежитлового приміщення НОМЕР_2, внаслідок якого внутрішнє оздоблення даного приміщення зазнало пошкоджень, відбулося з вини відповідача, а саме в зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» своїх обов'язків утримуючої обслуговуючої організації, між заподіяною шкодою та неправомірними діями Товариства є прямий причинно - наслідковий зв'язок, а тому, завдана майнова шкода підлягає повному відшкодуванню за рахунок відповідача, в порядку статті 1166 ЦК України.

За правилом ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд приймає до уваги поданий позивачем Висновок експертного дослідження № 69 від 09 серпня 2016 року, так як вбачається, що будівельно - технічне дослідження було проведене кваліфікованим судовим експертом сертифікованої експертної установи, а вказаний у висновку перелік пошкоджень та необхідних для їх усунення робіт співвідноситься з тим переліком пошкоджень, що зазначений в актах про залиття.

Одночасно, відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» переконливих та достатніх доказів на спростування висновків оцінювача та визначеного ним розміру збитку суду не було надано.

Крім того, суд вважає за потрібне зазначити, що за час перебування даної цивільної справи в провадженні суду, сторона відповідача своїм правом на подання клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи, з метою визначення вартості ремонтно-будівельних робіт, для усунення пошкоджень нежитлового приміщення, не скористалася, самостійно будівельно-технічне дослідження, на спростування результатів Висновку експертного дослідження № 69 від 09 серпня 2016 року, не провела.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внутрішньому оздобленню приміщення НОМЕР_2, яку оцінено в розмірі 50 305,00 грн., є доведеними і ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню шляхом стягнення вказаної суми із винної в заподіянні шкоди особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» на користь ОСОБА_1.

При цьому, суд не вважає підставою для відмови в задоволенні позовних вимог той факт, що позивач не є власником приміщення НОМЕР_2, а є його орендарем, як на те посилається в своїх запереченнях відповідач, з наступних підстав.

Як встановлено з наявних у справі документів, внаслідок залиття в приміщенні НОМЕР_2 пошкодження зазнало його внутрішнє оздоблення, а саме покриття стін та підлоги. Вказана обставина підтверджується як відомостями, вказаними в актах про залиття, так і висновком будівельно - технічного дослідження.

Позивач ОСОБА_1 користується приміщенням НОМЕР_2 на відповідній правовій підставі, а саме на підставі Договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 27 квітня 2016 року.

Положеннями цього договору було визначено порядок використання предмету оренди, умови проведення розрахунків, обсяг прав та обов'язків орендаря та орендодавця.

Так, відповідно до пункту 3.9 Договору оренди, сторонами було погоджено, що орендарю надається право на період з 30 квітня 2016 року по 30 липня 2016 року орендувати приміщення із оплатою орендної плати в розмірі 10,00 грн. за вказаний період, за умови проведення орендарем поточного ремонту приміщення задля проведення орендованого майна до придатного для експлуатації стану, відповідно до мети оренди.

Обов'язок орендаря проводити поточний ремонт об'єкта оренди вбачається також і з положень ст. 776 ЦК України, яка встановлює, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, вбачається, що роботи по проведенню поточного ремонту зовнішнього оздоблення приміщення НОМЕР_2, зокрема стін та підлоги, були вчинені самостійно орендодавцем ОСОБА_1, на підставі пункту 3.9 Договору оренди. Вказане також підтверджується письмовою заявою ОСОБА_3, як власника нежитлового приміщення.

За таких обставин, вбачається, що залиття приміщення НОМЕР_2 пошкодило зовнішнє покриття стін і підлоги, яке було зроблене при проведенні ремонту ОСОБА_1, за його рахунок.

При цьому, обов'язок по проведенню відновлювального ремонту, тобто приведення приміщення в попередній стан після залиття, також покладається на орендаря ОСОБА_1, оскільки останній скористався передбаченою пунктом 3.9 договору можливістю сплачувати зменшену орендну плату, таким чином засвідчивши, що зобов'язується забезпечити проведення поточного ремонту.

Враховуючи все викладене, приймаючи до уваги умови Договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 27 квітня 2016 року, вбачається, що внаслідок залиття шкоди було завдано саме позивачу ОСОБА_1, безпосередньо він буде нести подальші додаткові витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом, а тому, останній є належною особою для звернення до суду з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження зовнішнього оздоблення орендованого ним приміщення через залиття.

В частині позовних вимог, які стосуються стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування збитків 51 187,00 грн.., сплачених як орендні платежі та платежі за житлово - комунальні послуги, та 6 000,00 грн., сплачених за проведення будівельно - технічного експертного дослідження, суд зазначає наступне.

За змістом статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, виходячи з аналізу змісту цієї статті, збитками вважаються витрати, яких особа зазнала в зв'язку з пошкодженням речі.

При цьому, такі витрати не обов'язково повинні бути пов'язані із відновленням пошкодженої речі. Зокрема, до витрат, які можна вважати такими, що понесені в зв'язку з пошкодженням речі, тобто є збитками, відносяться витрати на тимчасову заміну пошкодженої речі, штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам в зв'язку з неможливістю належно використовуватися пошкоджену річ, витрати на утримання пошкодженої речі за відсутності можливості її використання за призначенням і отримання доходу.

Як вбачається з пункту 1.1 Договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 27 квітня 2016 року, приміщення НОМЕР_2 було передано в оренду ОСОБА_1 для здійснення адвокатської діяльності.

Таким чином, можливість провадження позивачем своєї професійної діяльності як адвоката та отримання від неї доходу напряму пов'язана із фактичною можливістю користуватися приміщенням НОМЕР_2, яке підлягало використанню в якості офісу.

Пункт 3.1. Договору оренди нежитлового приміщення № 1 встановлював, що орендна плата є платежем, який вносить орендар орендодавцеві за надання йому тимчасового права на користування орендованим майном протягом терміну оренди.

Пунктами 3.2 та 3.6. Договору було визначено, що вартість обслуговування орендованого майна, комунальних послуг та експлуатаційних витрат, не входить до вартості орендної плати. Понад орендні платежі орендар щомісяця оплачує комунальні платежі, рахунки за витрачену електроенергію, водопостачання, водовідведення, послуги з опалення.

При цьому, умовами договору не було передбачено, що за відсутності фактичної можливості користуватися орендованим приміщенням за призначенням орендар звільняється від сплати орендних платежів та платежів за комунальні послуги.

Таким чином, виходячи з умов договору оренди, яким встановлено порядок користування орендованим майном, ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати щомісячну орендну плату в розмірі 8 855,00 грн. та нараховані комунальні послуги в незалежності від того, чи здійснює він свою діяльність адвоката із використання даного приміщення та чи отримується ним в результаті експлуатації приміщення будь-який дохід.

Так, як встановлено з наявного у справі Акту звірки взаєморозрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», за період з січня 2016 року по листопад 2016 року користувачу приміщення НОМЕР_2 була нарахована оплата за житлово - комунальні послуги в розмірі 5 162,05 грн., з яких, станом на 30 листопада 2016 року сплачено 4 503,75 грн., а непогашена сума становить 658,30 грн.. Квитанцією № 0.0.669304437.1 від 14 грудня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_1 було внесено на рахунок відповідача суму в розмірі 658,30 грн. в грудні 2016 року.

Тобто, всього сума коштів, сплачених за житлово - комунальні послуги та послуги з утримання будинку користувачем приміщення НОМЕР_2 в період з квітня 2016 року по грудень 2016 року складає 5 162,05 грн..

Вказані кошти було сплачено позивачем незважаючи на те, що фактичне користування приміщенням НОМЕР_2 в даний період ним не здійснювалося з незалежних від нього причин, а саме в зв'язку з необхідністю проведення в ньому ремонтних робіт з метою усунення наслідків залиття.

Крім того, в період з серпня по грудень 2016 року ОСОБА_1 також сплачувалася орендна плата у розмірах, що визначені умовами Договору оренди.

Так, за вказаним договором позивач був зобов'язаний щомісячно вносити орендну плату в розмірі 8 855,00 грн., але не менше суми, еквівалентної 350,00 доларів США за офіційним курсом НБУ в день проведення оплати.

Як вбачається з наведеного в позовній заяві розрахунку та копій квитанцій, що містяться в матеріалах справи, в якості орендних платежів за серпень - грудень 2016 року позивачем сплачено 46 025,00 грн..

Так як дані платежі в сумі 46 025,00 грн. і плата за комунальні послуги в сумі 5 162,05 грн. були внесені в якості оплати за приміщення, експлуатація якого за призначенням була унеможливлена внаслідок неправомірних дій відповідача, при цьому ОСОБА_1 був зобов'язаний продовжувати здійснювати їх оплату, виходячи із своїх договірних зобов'язань з третьою особою - орендодавцем ОСОБА_3, суд вважає, що такі витрати можуть вважатися збитками, оскільки їх вартість підлягала компенсації за рахунок доходу позивача, який він міг отримувати при використанні орендованого приміщення в своїй професійній діяльності, проте не була компенсована в зв'язку з пошкодженням цього приміщення з вини відповідача.

До складу збитків також відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, про що прямо зазначено в ст. 22 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження факту заподіяння відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» майнової шкоди внаслідок залиття і визначення її розміру, з метою обґрунтування і доведення своїх позовних вимог щодо відшкодування цієї шкоди, позивач ОСОБА_1 був змушений звернутися до експертної організації для здійснення оцінки розміру понесених збитків та встановлення обсягу необхідних витрат для усунення пошкоджень.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку відшкодувати заподіяну ним шкоду тривалий час відмовляється, проти пред'явлених до нього вимог категорично заперечує, свою вину в завданні збитків не визнає, незважаючи на встановлення в ході розгляду справи того факту, що саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», як обслуговуюча організація будинку НОМЕР_3, несе відповідальність за утримання в належному стані внутрішньобудинкових мереж водовідведення, суд приходить до висновку, що замовлення і оплата позивачем будівельно - технічного експертного дослідження відбулася в зв'язку необхідністю вчиняти дії, спрямовані на відновлення його порушеного права, а тому, з урахуванням ст. 22 ЦК України, обґрунтованими і законними є вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» відшкодування витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 6000,00 грн., понесення яких підтверджується квитанцією від 28 липня 2016 року.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене в сукупності, оскільки обставини, на які посилався ОСОБА_1, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи та не були спростовані стороною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сплаченого сума судового збору в розмірі 1074,92 грн..

Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» , ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс", третя особа ОСОБА_3 про відшкоджування матеріальної шкоди та збитків, заподіяних внаслідок залиття приміщення - задовольнити.

Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» (, місцезнаходження: 03191, м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2) матеріальну шкоду заподіяну внаслідок залиття приміщення у розмірі 50 305,00 грн., матеріальні збитки у розмірі 51 187, 00 грн., витрати на проведення будівельно-технічного експертного дослідження у розмірі 6 000, 00 грн., а всього стягнути 107 492 (сто сім тисяч чотириста дев'яносто дві) гривні 00 коп.

Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» (, місцезнаходження: 03191, м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2) суму сплаченого судового збору у розмірі 1074 (тисячу сімдесят чотири) гривні 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.