У х в а л а

іменем україни

01 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В.,

ІваненкоЮ.Г.,

МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4. було укладено кредитний договір № 132/Кв-05, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 14 тис. доларів США, з розрахунку 15 % річних, на строк з 16 листопада 2005 року і до повного погашення кредиту.

30 червня 2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та НБУ було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь AT «Дельта Банк». Тобто, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором від 16 листопада 2005 року № 132/Кв-05.

З метою виконання кредитних зобов'язань між TOB «Укрпромбанк» та ОСОБА_4., ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір від 16 листопада 2005 року № 132/7квіп-05, згідно якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1.

Позичальник не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 19 червня 2014 року у нього утворилася заборгованість в сумі 197 981,35 грн, яка складається з: тіла кредиту - 18 113,89 грн; відсотків - 79 867,46 грн.

Позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 197 981,35 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 15 червня 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності банком фактичного розміру заборгованості за вказаним кредитним договором № 132/Кв-05.

Установлено, що 16 листопада 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 132/Кв-05, за умовами якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14 000 доларів США з розрахунку 15 % річних на строк з 16 листопада 2005 року до повного погашення кредиту.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором 16 листопада 2005 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено іпотечний договір № 132/Zквіп-05, згідно з яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44,8 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м та оцінено сторонами у 151 500 грн.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором від 16 листопада 2005 року № 132/Кв-05.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2013 року встановлено, що сума заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 16 листопада 2005 року № 132/Кв-05 перед банком становить 2 152,1 доларів США, що на момент ухвалення рішення еквівалентно 17 201 грн 74 коп.

Банком надано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2005 року № 132/Кв-05 за період з 01 липня 2010 року по 25 березня 2016 року, на загальну суму 19 352,67 доларів США, що еквівалентно 508 049,37 грн.

Інших розрахунків із урахуванням рішення апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2013 року банком не надано.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити, рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

А.В. Маляренко