Справа № 595/173/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до Ділібівської сільської ради Бучацького району та третіх осіб Бучацького РБТІ, Бучацької ДНК про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дуліби Бучацького району померла ОСОБА_2.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Позивач згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно поданого відзиву позов визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Дуліби Бучацького району помер ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, яку фактично прийняла ОСОБА_2, оскільки на момент його смерті проживала разом з ним, що підтверджується довідкою № 847 від 27.12.2016 року, виданою Дулібівською сільською радою Бучацького району.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дуліби Бучацького району померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Дулібівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 210 від 30.12.2016 року, виданою Бучацьким РБТІ, довідкою № 117 від 22.02.2017 року, виданою Дулібівською сільською радою Бучацького району.

Після смерті ОСОБА_2 спадщина відкрилася за заповітом, який був складений нею 21 березня 2013 року і посвідчений секретарем Дулібівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Згідно вказаного заповіту ОСОБА_2 своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1

Позивач є спадкоємцем за заповітом, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця фактично спадщину прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом із нею, що підтверджується довідкою виданою Дулібівською сільською радою Бучацького району.

Відповідно до довідки № 47/01-24 від 19.01.2017 року, виданої Бучацькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_2 до Бучацької держнотконтори не було подано, в зв'язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після її смерті на ім'я ОСОБА_1 є неможливим.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Осіб, які б мали право на обов'язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, ст.ст.1220-1223, 1233-1236 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, а саме на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1, та ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1, яку ОСОБА_2 спадкувала , однак не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. О. Содомора