Справа № 180/1831/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої Хомченко С.І.

за участю секретаря Назаренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, зареєстрований 21.12.1999 року за № 82262 Товарною біржею «Українська».

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що укладеним договором передбачені всі істотні умови щодо угоди купівлі-продажу вищевказаної квартири, які нею, як покупцем, виконані. Договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі, але не був посвідчений нотаріально. В нотаріальному посвідченні даного договору відповідач відмовляєтеся, тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.12.1999 року, укладеного на Українській товарній біржі та зареєстрованого під № 82262, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2 (Єдності) в м. Марганці Дніпропетровської області, загальною площею 28,6 кв.м. (а.с.9).

Зазначений договір 10 січня 2000 року був зареєстрований КП "Марганецьке МБТІ" за №10 (зворотній бік а.с.9).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 (Єдності) в м. Марганці Дніпропетровської області (а.с.10), власником значиться ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Крім того, ст.2 зазначеного Закону встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у грудні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

06 січня 2000 року спірний договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований КП "Марганецьке МБТІ".

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Як вбачається, реєстрація комунальним підприємством «Марганецьке бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на грудень 1999 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Оскільки сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов'язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Марганецьке БТІ», тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на спірну квартиру і правомірно володіє нею.

Поряд з цим, як слідує з договору купівлі-продажу, зареєстрованого товарною біржею, позивач та відповідачі були членами Української товарної біржі.

За викладеного, суд вважає, що відсутні сумніви щодо незаконності чи дійсності укладеного договору купівлі-продажу квартири.

Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Також колегія суддів вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, зокрема подачею ОСОБА_1 позову про визнання спірного договору недійсним та самим змістом позовної заяви, з чого вбачається наявність конфлікту між сторонами, що ними не оспорювалося.

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення угоди між нею та відповідачами, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 30, 202, 217 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, зареєстрований Українською товарною біржею 29 грудня 1999 року за номером № 82262, згідно якого ОСОБА_2, ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_3 (Радянській) в м. Марганці Дніпропетровської області, загальною площею 28,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 275,60 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. І. Хомченко